УХВАЛА

м. Київ

24.07.2018Справа № 910/15548/15

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбетонконструкція" в особі ліквідатора Гапоненгка Романа Івановича

про накладення арешту на майно

в межах справи №910/15548/15

За заявою Приватного підприємства Студія "Євакс-Біс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбетонконструкція"

про банкрутство

Суддя Яковенко А.В.

Представники сторін:

без повідомлення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді Господарського суду м. Києва знаходиться справа №910/15548/15 за заявою Приватного підприємства Студія "Євакс-Біс" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбетонконструкція".

Постановою Господарського суду м. Києва від 21.12.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецбетонконтрукція" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Гапоненка Р.І.

До Господарського суду м. Києва надійшла заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбетонконструкція" до Благодійної організації "Благодійний фонд "Шлях до мети" про визнання недійсним договору дарування в межах справи №910/15548/15 в порядку ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2018 прийнято заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбетонконструкція" до Благодійної організації "Благодійний фонд "Шлях до мети" та Благодійної організації "Благодійний фонд "Демосфен" про визнання недійсними договорів дарування до розгляду в межах справи №910/15548/15 вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 задоволено заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбетонконструкція" до Благодійної організації "Благодійний фонд "Шлях до мети" про визнання недійсним договору дарування в межах справи №910/15548/15; визнано недійсним договір дарування автомобіля від 17.12.2104, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецбетонконструкція" та Благодійною організацією Фонд "Шлях до мети"; стягнуто з Благодійної організації Фонд "Шлях до мети" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбетонконструкція" судовий збір у розмірі 3 524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн.

До Господарського суду надійшла заява ліквідатора про накладення арешту на майно, а саме просив суд накласти арешт на автомобіль марки Lexus моделі RX 350, кузов № НОМЕР_1.

Розглянувши заяву позивача про накладення арешту, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи звернення з даною заявою до суду ліквідатор зазначає, що з метою уникнення подальшого відчуження майна іншим особам, або можливої його втрати, що унеможливить виконання рішення суду, то виправданим вбачається застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладання арешту.

У відповідності до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

В даному випадку, необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовується заявником тим, що існують підстави для подання віндикаційного позову, Благодійна організація "Благодійний фонд "Шлях до мети" може відчужити спірне майно, а тому невжиття такого заходу забезпечення позову як накладення арешту може унеможливити виконання рішення суду.

В той же час, саме лише посилання заявника на відповідні обставини, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Так, за приписами статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Однак, заяви про забезпечення позову не містять доказів вчинення Благодійною організацією "Благодійний фонд "Шлях до мети" активних дій, спрямованих на пошкодження або втрату транспортних засобів.

Відтак, подана ліквідатором заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб та імовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі їх невжиття.

Тобто, заявником не доведено належними доказами те, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову відсутні.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що заява про забезпечення позову, яка раніше була відхилена повністю або частково, може бути подана вдруге, у випадку зміни відповідних обставин.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається із заяви, то доказів сплати судового збору, заявником не подано, також, суд звертає увагу, що будь-яких додатків до заяви про забезпечення позову, відповідно до переліку, зазначеного в такій заяві, ліквідатором не надано до суду.

Пунктом 2.23 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» встановлено, якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК в ред.. чинній до 15.12.2017); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК (в ред.. чинній до 15.12.2017).

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з заявника в дохід державного бюджету України розмір судового збору, що підлягає сплаті за подачу заяви про забезпечення позову у встановленому Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбетонконструкція" про накладання арешту на автомобіль марки Lexus моделі RX 350, кузов № НОМЕР_1 відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбетонконструкція» (01103, м. Київ, бул. Дружби Народів, 18/7; ідентифікаційний код 38387764) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одну) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені положеннями ст.ст. 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.В. Яковенко