ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.07.2018м. ДніпроСправа № 904/1684/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Компані Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кранстроймонтаж"

про стягнення боргу у розмірі 15 979,40 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Кулебі Т.Ю.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1 дов. № 1 від 05.06.18р.

Відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача борг у розмірі 15 979,40 грн., мотивуючи порушенням Відповідачем зобов'язань у частині оплати.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що відповідно до установчих документів (Статуту) Відповідача, лише генеральний директор ОСОБА_2, має право представляти інтереси Відповідача перед фізичними та юридичними особами, набувати для Відповідача цивільні права та обовязки. На спірних видаткових накладних, підпис не належить генеральному директору ОСОБА_2 Довіреність з повноваженнями набути цивільні права та обовязки для підприємства Відповідача, в період з 14.12.17р. по 18.01.18р. Відповідачем не видавалася. Таким чином, Відповідач вважає, що у нього не виникло зобовязання з оплати поставленого Позивачем товару. Відповідач повідомляє, що в податковому обліку Відповідача відображені господарські операції з Позивачем, вказані у видатковій накладній №270 від 14.12.17р., видатковій накладній №291 від 28.12.17р. та видатковій накладній №14 від 18.01.18р.

Від Відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача господарський суд

ВСТАНОВИВ:

За даними Позивача, 17.12.17р. за видатковою накладною №270 Позивач поставив Відповідачеві пиломатеріали обумовлені сторонами в усний спосіб, на суму 30 240,00 грн. за повною попередньою оплатою, яка проведена 06.12.17р.; 28.12.17р. за видатковою накладною №291 Позивач поставив Відповідачеві пиломатеріали обумовлені сторонами в усний спосіб, на суму 11 939,40 грн., за частковою попередньою оплатою на суму 10 000,00 грн., яка проведена 27.12.17р.; 18.01.18р. за видатковою накладною №14 Позивач поставив Відповідачеві пиломатеріали обумовлені сторонами в усний спосіб, на суму 14 040,00 грн. Відповідач частково розрахувався за поставлений товар, сплативши 40 240,00 грн., у звязку з чим за ним обліковується борг у розмірі 15 979,40 грн.

За даними Відповідача, в його податковому обліку відображені господарські операції з Позивачем, вказані у видаткових накладних №270 від 14.12.17р., №291 від 28.12.17р. та №14 від 18.01.18р.

Доказів оплати одержаних за наведеними вище видатковими накладними лісоматеріалів Відповідач суду не надав.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 1 ст. 181 ГК України Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч.1 ст. 207 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору поставки, за яким в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Статтею 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст. 692 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позов заперечує з наведених вище підстав, однак доводи Позивача не спростував.

Відповідач не надав доказів на підтвердження того, що підпис на видаткових накладних не належить генеральному директорові ОСОБА_2 При цьому, підпис особи у видаткових накладних, за якими Відповідач розрахувався повністю і частково, і за якою не розрахувався з Позивачем взагалі, скріплені печаткою Відповідача. Крім того, заперечуючи поставку товару, Відповідач операції з придбання товару відобразив у своїй податковій звітності, про що йдеться у його відзиві на позов.

Проаналізувавши надані сторонами до матеріалів справи докази, суд вважає доведеною позицію Позивача про поставку товару (пиломатеріалів) Відповідачеві й про наявність боргу у Відповідача перед Позивачем у зазначеному останнім розмірі.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов необхідно задовольнити.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Компані Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кранстроймонтаж" про стягнення 15 979,40 грн. - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кранстроймонтаж", 50005, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 76 (код 38334838) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Компані Україна", 49054, м. Дніпро, проспект О.Поля, буд. 97, кім. 2 (код 40726032) 15 979,40 грн. боргу, 1 762,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.07.2018

Суддя С.Г. Юзіков