РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року Справа №918/170/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Павлюк І. Ю. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання - Рильнику Д.М.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, (довіреність №95 від 18.12.2017 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз" на рішення господарського суду Рівненської області від 18.05.2018 р. по справі №918/170/18 (проголошеного о 14:58 год. у м. Рівне, суддею Бережнюк В.В., повний текст рішення складено 18.05.2018 р.)

ВСТАНОВИВ:

Дубенська міська рада звернулася до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз" про визнання додаткової угоди укладеною.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Дубенської міської ради від 23.12.2016 р. №1348 відповідачу поновлено Договір оренди землі від 30.10.2015 р. строком на 3 роки. 27.12.2016 р. між сторонами справи укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, якою було внесено зміни у п.13 основного договору, та обумовлено, що розмір орендної плати переглядається щорічно у разі, зокрема, зміни розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 18.05.2018 р. у справі №918/170/18 за позовом Дубенської міської ради до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз" про визнання додаткової угоди укладеною позов задоволено Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 30.10.2015 року між Дубенською міською радою та ОСОБА_2 акціонерним товариством "Концерн Галнафтогаз".

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що умови запропонованої позивачем додаткової угоди відповідають приписам діючого законодавства та зводяться виключно до приведення істотних умов договору оренди землі від 30.10.2015 р. у відповідність до вимог земельного та податкового законодавства.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, відповідач ОСОБА_3 акціонерне товариство "Концерн Галнафтогаз" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та винести нове рішення, яким в задоволені позовних вимог Дубенської міської ради відмовити повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення дійшов помилкового висновку про підставність позовних вимог.

Зокрема, скаржник зазначає, що для внесення змін до договору оренди Дубенською міською радою повинно було бути прийняте відповідне рішення, за відсутності якого встановити волю Орендодавця щодо внесення змін до договору неможливо.

Оскільки відповідне рішення Дубенської міської ради про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земель що знаходяться на території відповідної міської ради відсутнє, то й відсутнє порушене право позивача.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.06.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз" на рішення господарського суду Рівненської області від 18.05.2018 р. по справі №918/170/18, призначено справу до розгляду на 16 липня 2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує її доводи, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а тому просить залишити рішення господарського суду Рівненської області від 18.05.2018 р. по справі №918/170/18 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В обгрунтування відзиву Дубенська міська рада посилається на те, що сторонами у договорі оренди передбачено можливість зміни розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою, а тому зміна ставки орендної плати, нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати без прийняття міською радою будь-яких додаткових рішень.

13.07.2018 року та 16.07.2018 року від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату, у зв'язку з перебуванням уповноваженого представника відповідача в судовому засіданні в м. Києві.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Сторони про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином, явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Окрім того, апелянт не був позбавлений права направити в судове засідання іншого представника.

А тому, колегія суддів вважає, що неявка представника апелянта в судове засідання не перешкоджатиме перегляду рішення господарського суду Рівненської області від 18.05.2018 р. по справі №918/170/18.

Представник Дубенської міської ради в судовому засіданні 16.07.2018 року доводи апеляційної скарги заперечив.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши представника Дубенської міської ради, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дубенської міської ради від 27.07.2012 р. №1522 публічному акціонерному товариству "Концерн Галнафтогаз" було надано в оренду строком на 1 рік земельну ділянку площею 0,1510 га (кадастровий номер :03:002:0723) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для будівництва та обслуговування автозаправної станції) у м. Дубно на вул. Заводській, 35 (а.с. 12).

Договір оренди земельної ділянки між сторонами справи було укладено 30.10.2015 р. та зареєстровано 22.12.2015 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 13-14).

Згідно акту приймання-передачі земельну ділянку було передано відповідачу від позивача (а.с. 15).

Рішенням Дубенської міської ради від 23.12.2016 р. №1348 відповідачу було поновлено договір оренди землі від 30.10.2015 р. строком на 3 роки (а.с. 24).

27 грудня 2016 року між сторонами справи було укладено Додаткову угоду про поновлення договору оренди землі (а.с. 25).

За умовами додаткової угоди, зокрема п. 13 основного договору викладено в новій редакції, яка передбачає, що розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбаченого цим договором; зміни розмірів земельного податку, зокрема зміни ставки орендної плати, зміни розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Так, з 1 січня 2017 року набрав чинності Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затверджений наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489, згідно якого було змінено порядок визначення нормативної грошової оцінки земель. Також, у ньому не передбачено застосування понижених коефіцієнтів які характеризують функціональне використання земельної ділянки, за землі які зайняті поточним, або відведенні під майбутнє будівництво. За таких умов, змінилася нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка перебуває в оренді у відповідача по справі.

Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку від 15.01.2018 №14, який виданий відділом у Дубенському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1510 га (кадастровий номер :03:002:0723) по вул. Заводській, 35 в м. Дубно становить 1 011 036 гривень (а.с. 37).

З врахуванням площі земельної ділянки та нормативної грошової оцінки землі - вартість орендної плати за використання зазначеної земельної ділянки повинна складати 121324,32 грн. на рік, що відповідає нині діючій 12 % ставці орендної плати.

16 січня 2018 року Дубенська міська рада звернулася до відповідача із листом №280/05-02-25/18 (на адресу м. Львів, вул. Пластова, 1), до якого був наданий проект додаткової угоди до договору оренди землі від 30.10.2015 р. (а.с. 28-33).

Метою звернення було приведення умов договору оренди у відповідність до діючої нормативної грошової оцінки землі.

Також 30.01.2018 р. позивач надіслав аналогічний лист №481/05-02-25/18 на юридичну адресу ПАТ "Концерн Галнафтогаз" (м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, 15-17/18), яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 34-38).

Однак відповідач на вищезазначені листи відповіді не надав.

А тому, позивач вважаючи, що відповідач ухиляється від обов'язку укласти відповідний додатковий договір до договору оренди землі, звернувся до господарського суду Рівненської області із позовом про визнання додаткової угоди укладеною у редакції позивача, яка викладена у прохальній частині позовної заяви та додатках до позову.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України містять перелік способів захисту особистих немайнових або майнового права та інтересів, якими є: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 13 Конституції України закріплено обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання.

Згідно з ст. 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Зазначені положення Конституції України реалізовані у ст. 15 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також у статті 20 ГК України, згідно з якою держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов'язку по відновленню порушеного права на порушника.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права саме - заходами, які прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Згідно статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" закріплено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України "Про оренду землі").

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотною умовою договору оренди землі, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Частиною 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (ч. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України).

У відповідності з ст. 289 Податкового кодексу для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

За ст. 271 вказаного кодексу базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

При цьому, Наказом Мінагрополітики № 489 від 25.11.2016 року затверджено новий Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, який застосовується з 1 січня 2017 року. За п. 1 розділу 3 Порядку за результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація.

У силу ст. 23 Закону „Про оцінку земель" витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

На даний час, в силу п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою КМУ від 14.01.2015 року №15, саме вказана державна служба є центральним органом виконавчої влади, що реалізує держполітику у сфері земельних відносин.

Відповідно відділ у Дубенському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області є органом, який надав витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку від 15.01.2018 №14, за яким нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1510 га (кадастровий номер :03:002:0723) по вул. Заводській, 35 в м. Дубно становить 1 011 036 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що компетентним органом надано інформацію про нормативну грошову оцінку орендованої відповідачем земельної ділянки по договору оренди землі, згідно якої, станом на дату вирішення спору нормативно грошова оцінка даної земельної ділянки складає 1 011 036 гривень.

Враховуючи, що нормативна грошова оцінка землі використовується для визначення розміру орендної плати (ст. 289 ПКУ), а розмір орендної плати є істотною умовою договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказівка у договорі оренди (відповідно до змін, внесених додатковою угодою) на нормативну грошову оцінку землі в розмірі 190 758 грн. суперечить дійсному розміру нормативної оцінки, встановленої компетентним органом станом на час розгляду справи.

Згідно п. 13 договору (відповідно до змін, внесених додатковою угодою) розмір орендної плати переглядається у разі, в тому числі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Як унормовано ст. 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд зазначає, що передбачивши умови про перегляд розміру орендної плати в разі зміни нормативної грошової оцінки землі у договорі, сторони, тим самим погодили можливість таких змін, в розумінні ст. 651 ЦК.

Також, слід зазначити, що разом із зміною нормативної грошової оцінки землі з 190 758 грн. на 1 011 036 грн., змінюється розмір орендної плати з 22 890,96 грн. на рік на 121324,32грн. на рік, що відповідає 12% ставки орендної плати.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що відповідач безпідставно не приймав запропоновані позивачем зміни до діючого договору оренди землі та ухилявся від укладення додаткової угоди.

Відповідно до ст. ст. 3, 11 Цивільного кодексу України, ст. ст. 152, 154 Земельного кодексу України порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що умови запропонованої позивачем додаткової угоди відповідають приписам діючого законодавства та зводяться виключно до приведення істотних умов договору оренди землі від 30.10.2015 р. у відповідність до вимог земельного та податкового законодавства, згідно зі змінами нормативної грошової оцінки земельної ділянки від якої залежить і обрахунок орендної плати згідно п. 9 договору, що збільшує надходження до місцевого бюджету.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз" про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 30.10.2015 р. - укладеною, є законними та обгрунтованими.

Щодо доводів апелянта стосовно того, що внесенню змін до договору оренди землі повинно передувати прийняття відповідачем відповідного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Як передбачено приписами ст. 16 Закону України "Про оренду землі", укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

В той же час, положеннями ст. 30 даного Закону, зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

При цьому, обов'язок щодо приведення розміру орендної плати у відповідність з законом встановлено для обох сторін договору оренди земельної ділянки.

Наведені норми ст. 30 Закону України "Про оренду землі" не встановлюють спеціального порядку внесення змін до договору оренди землі державної або комунальної власності, як це має місце при укладенні такого договору (на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця),

Відсутність відповідного рішення Дубенської міської ради щодо внесення змін до договору оренди не може спростовувати наявність у сторін договору обов'язку з приведення у відповідність до вимог чинного законодавства істотних умов договору оренди земельної ділянки від 30.10.2015 року.

Такої ж думки дотримується Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 року №910/10936/17.

Інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням обставин справи, апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

У відповідності до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз" на рішення господарського суду Рівненської області від 18.05.2018 р. по справі №918/170/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Рівненської області від 18.05.2018 р. по справі №918/170/18 залишити без змін.

3. Справу №918/170/18 повернути до господарського суду Рівненської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "17" липня 2018 р.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Савченко Г.І.