ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/8955/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Український професійний банк" Грошова С.В.

представник позивача - Шабліовська В.В.

відповідач-1 - товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС"

представник відповідача-1 - не з'явився

відповідач-2 - товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ПРАКТИКА"

представник відповідача-2 - Самборська І.М.

третя особа-1 , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

представник третьої особи-1 , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Голік О.А., Шевченко П.В.

третя особа-2 , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Національний банк України

представник третьої особи-2 , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Український професійний банк" Грошова С.В.

на постанову Київського апеляційного господарського суду у складі Жук Г.А. - головуючого, Дикунської С.Я., Мальченко А.О. від 28 березня 2018 року

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. ПАТ "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УПБ" Грошової С.В. звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС", в якому, з урахуванням заяв про зміну предмета позову, просить застосувати наслідки нікчемності правочину - договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, який укладений між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "ФК Аурум Фінанс" та договору відступлення права вимоги від 02.07.2015, який укладений між ТОВ "ФК Аурум Фінанс" та ТОВ "Компанія з управління активами "Практика", визнавши наявність у первісного кредитора - ПАТ "Український професійний банк" права майнової вимоги до ТОВ "Видавництво "Піонер" за кредитним договором; зобов'язати ТОВ "ФК Аурум Фінанс" та ТОВ "Компанія з управління активами "Практика" повернути ПАТ "Український професійний банк" оригінали документів, отримані згідно акту приймання-передачі від 27.05.2015, а саме: Договір про відкриття траншевої кредитної лінії № 641 від 24.07.2012 з усіма додатковими договорами до нього та договорами забезпечення.

2. Підстава позову обґрунтована посиланням на приписи ст. ст. 215, 216 ЦК України та віднесення Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Український професійний банк" договору відступлення права вимоги від 27.05.2015 до нікчемних правочинів згідно приписів ч.3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

3. 24.07.2012 між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" (згідно умов договору "Банк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Видавництво "Піонер" (згідно умов договру "Позичальник") було укладено договір про відкриття траншевої кредитної лінії № 641 від 24.07.2012, згідно п.1.1. якого "Банк" зобов'язується відкрити "Позичальнику" відкличну невідновлювальну кредитну лінію в межах суми 22 250 000,00 грн. терміном до 27.12.2013 на поповнення обігових коштів.

4. Згідно п.1.2. договору № 641 від 24.07. 2012 зобов'язання "Банку" щодо надання кредитів та зобов'язання "Позичальника" щодо повернення кредитів та сплати процентів, а також інші права та зобов'язання сторін, передбачені цим договором, виникають з дати укладання сторонами Додаткових договорів про надання кредитів, які є невід'ємними частинами цього договору (надалі-Додатковий Договір), в сумах, зазначених в таких Додаткових договорах. Строк користування кожним окремим кредитом в межах загальної суми, встановленої п.1.1. цього Договору, визначається Додатковими договорами.

5. За умовами п.2.1 кредитного договору з урахуванням додаткового договору від 29.07.2014, визначено, що забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком є порука ТОВ "Миргородський сироробний комбінат" (договір поруки № 641-1 від 24.07.2014 та договір застави майнових прав на грошові кошти № 641-2 від 24.07.2012), порука та застава ТОВ "Промінь НІК" (договір поруки № 641-4 від 20.03.2013 та договір застави № 641-5 від 20.03.2013).

6. 27.05.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" ("Первісний кредитор") та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" ("Новий кредитор") було укладено договір відступлення права вимоги (далі - договір від 27.05.2015), згідно п.1 якого "Первісний кредитор" передає (відступає) "Новому кредитору" свої права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавництво "Піонер" ("Боржник"), а "Новий кредитор" сплачує "Первісному кредитору" за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, визначеній в п.5 цього договору, у порядку та строки, встановлені цим договором та набуває права вимоги "Первісного кредитора" в обсязі та на умовах, що існують на момент переходу права вимоги за договором про відкриття траншевої кредитної лінії №641 від 24.07.2012 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, які були укладені між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Видавництво "Піонер".

7. Згідно п. 2 договору від 27.05.2015 до "нового кредитора" переходять всі права "Первісного кредитора" за кредитним договором, в тому числі, але не виключно, права вимоги сплати заборгованості за кредитом, несплачених процентів, комісій та штрафних санкцій за Кредитним договором в розмірі, який буде існувати на момент переходу прав вимоги, відповідно п.3 цього договору.

8. За умовами п. 3 названого договору, заборгованість за кредитним договором становить 22 601 123,29 грн. За відступлення права вимоги за кредитними договорами новий кредитор сплачує первісному кредитору кошти в українських гривнях в розмірі 1 100 000,00 грн, які сплачуються новим кредитором первісному кредитору протягом 2-х (двох) банківських днів з дня укладення цього договору (п. 5 договору). Права вимоги за кредитним договором є такими, що передані новому кредитору з моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги. Акт приймання-передачі права вимоги підписується виключно після отримання первісним кредитором ціни продажу в повному обсязі (п. 6 Договору).

9. 27.05.2015 за актом приймання-передачі позивач передав, а відповідач-1 прийняв права за зобов'язанням ТОВ "Видавництво "Піонер" та наступні документи: - Договір про відкриття траншевої кредитної лінії № 641 від 24.07.2012.

10. 02.07.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" відступило своє право вимоги до ТОВ "Видавництво "Піонер" Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" згідно Договору про відступлення права вимоги від 02.07.2015.

11. 02.07.2015 ТОВ "ФК Аурум Фінанс" за актом приймання-передачі передало ТОВ "КУА "Практика" оригінал Договору про відкриття кредитної лінії №641 від 24.07.2012 з усіма додатковими угодами та/або договорами до нього, які були укладені між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та ТОВ "Видавництво "Піонер".

12. Постановою Правління Національного банку України №348 від 28.05.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" до категорії неплатоспроможних" Банк було визнано неплатоспроможним.

13. На підставі постанови Правління Національного банку України виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 107 від 28.05.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Український професійний банк", згідно з яким Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 29.05.2015 по 28.08.2015 включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було призначено Грошову С.В.

14. Постановою Правління Національного банку України № 562 від 28.08.2015 відкликано банківську ліцензію ПАТ "Український професійний банк" та прийнято рішення про ліквідацію Банку.

15. За результатами проведеної робочою комісією з перевірки договорів, укладених протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених в ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", було встановлено, що при укладанні договору про відступлення права вимоги від 27.05.2015 було допущено ряд порушень законодавства та обмежень, встановлених Національним банком України, що свідчить про його нікчемність відповідно до п. п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

16. Листом від 21.07.2015 № 01-10/2842 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Український професійний банк" Грошова С.В. повідомила ТОВ "ФК Аурум Фінанс" про нікчемність договору про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого у реєстрі за № 6361. та просив повернути протягом десяти днів всі отримані згідно з умовами нікчемного договору оригінали кредитного договору, договори забезпечення, всі інші документи відповідно до акту приймання-передачі від 27.05.2015. Лист - повідомлення отримано відповідачем-1 04.08.2015.

17. Оскільки ТОВ "ФК Аурум Фінанс" вимогу банку щодо повернення йому документів, отриманих за нікчемним договором відступлення права вимоги від 27.05.2015 не виконав, ПАТ "Український професійний банк" (в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку) звернулось до суду з позовом про застосування наслідків нікчемного правочину.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

18. Справа розглядалася судами неодноразово.

19. За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

20. Місцевий господарський суд, посилаючись на приписи п. п. 1, 2, 3, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", встановив обставини нікчемності правочину про відступлення права вимоги від 27.05.2015, що, за висновками суду, є підставою для застосування реституції у відповідності до ст. 216 ЦК України, як до ТОВ "ФК Аурум Фінанс", так і до ТОВ "КУА "ПРАКТИКА".

21. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2018, рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

22. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що позивачем у даній справі невірно було обрано спосіб захисту свого права, а тому, місцевий господарський суд задовольняючи даний позов дійшов передчасних висновків щодо застосування наслідків нікчемного правочину в порядку, передбаченому ст. ст. 215, 216 ЦК України до правочину від 02.07.2015, укладений між ТОВ "ФК Аурум Фінанс" та ТОВ "КУА "ПРАКТИКА", який не можна вважати нікчемним відповідно до вимог ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки Банк не є стороною зазначеного договору. Застосування реституції та повернення майна за недійсним правочином, враховуючи положення ст. 216 ЦК України, є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участю власника і першого покупця (набувача).

23. Права особи, яка вважає себе власником майна (в тому числі набутого права), не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача (ТОВ "Компанія з управління активами "Практика") із використанням правового механізму, передбаченого ст. ст. 215, 216 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

24. Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся із касаційною скаргою, в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2018 скасувати, рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 залишити в силі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

25.1. ПАТ "Український професійний банк" не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що місцевий господарський суд дійшов передчасних висновків щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, у зв'язку з тим, що (1) банк не є стороною вказаного договору і (2) даний правочин, на момент розгляду справи, не було визнано недійсним. Позивач вважає такі висновки апеляційного суду суперечать положенням ст. 215, 216 ЦК України.

25.2. Судом апеляційної інстанції правомірно встановлено недійсність договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, укладеного між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "ФК Аурум Фінанс" на підставі закону. Крім того, відповідно до приписів ст.215 ЦК України визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

25.3. Отже, визнання вказаного правочину недійсним свідчить про нікчемність усіх інших правочинів, у тому числі відступлення права вимоги ТОВ "КУА ПРАКТИКА". У відповідності до положень ст. 216 ЦК України такі правочини не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, що судом апеляційної інстанції не враховано.

26.1. Позивач вважає, що ТОВ "КУА ПРАКТИКА" не є добросовісним набувачем, у розумінні цивільного законодавства, для застосування до нього правового механізму, передбаченого ст. 388 ЦК України (пред'явлення віндикаційного позову), оскільки (1) відсутні докази на підтвердження здійснення оплати за договором про відступлення права вимоги та (2) у матеріалах справи наявні докази того, що ТОВ "КУА ПРАКТИКА" є пов'язаною особою з банком, що свідчить про помилкові висновки суду апеляційної інстанції щодо необхідності застосування ст. 388 ЦК України до спірних правовідносин, у зв'язку з тим що відповідач-2 не є добросовісним набувачем.

Позиція товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ПРАКТИКА", викладена у відзиві на касаційну скаргу

27. ТОВ "Компанія з управління активами "ПРАКТИКА" вважає, що оскаржуване рішення Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2018 ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а касаційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

28. Верховний Суд, здійснивши перегляд судових рішень у справі на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів та вимог касаційної скарги, погоджується із висновками суду апеляційної інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

29. Предметом спору у даній справі є вимога про застосування наслідків нікчемності правочину - договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, який укладений між ПАТ "Український професійний банк"(позивач) та ТОВ "ФК Аурум Фінанс" (відповідач-1) та договору відступлення права вимоги від 02.07.2015, який укладений між ТОВ "ФК Аурум Фінанс" та ТОВ "Компанія з управління активами "Практика" (відповідач-2) визнавши наявність у первісного кредитора - ПАТ "Український професійний банк" права майнової вимоги до ТОВ "Видавництво "Піонер" за кредитним договором; зобов'язання ТОВ "ФК Аурум Фінанс" та ТОВ "Компанія з управління активами "Практика" повернути ПАТ "Український професійний банк" оригінали документів, отримані згідно акту приймання-передачі від 27.05.2015, а саме: Договір про відкриття траншевої кредитної лінії № 641 від 24.07.2012 з усіма додатковими договорами до нього та договорами забезпечення.

30. Підстава позову обґрунтована посиланням на приписи ст. ст. 215, 216 ЦК України та віднесення Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Український професійний банк" договору відступлення права вимоги від 27.05.2015 до нікчемних правочинів згідно приписів пунктів 1, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

31. За результатами розгляду справи, судами встановлено, що внаслідок укладення договору відступлення права вимоги від 27.05.2015 банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог. Наведене свідчить про нікчемність договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, який укладений між ПАТ "Український професійний банк"(позивач) та ТОВ "ФК Аурум Фінанс" в силу приписів п. 1 ч. 3 ст. 38 спеціального Закону.

32. Скаржником обставини нікчемності правочину з підстав, визначених п. п. 3, 7 ч. 3 ст. 38 спеціального Закону, не оскаржуються.

33. Стаття 215 ЦК України встановлює, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

34. Правові наслідки недійсності правочину встановлені статтею 216 ЦК України, зокрема, частиною першої названої статті встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

35. Реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

36. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі, в даному випадку ТОВ «КУА ПРАКТИКА». Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

37. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

38. Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо невірно обраного способу захисту права позивачем, оскільки правовий механізм повернення майна власнику, передбачений ст. 215, 216 ЦК України в порядку реституції, не може бути застосований до особи, яка не є стороною спірного договору, за яким було відчужене майно.

39. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

40. Оскільки застосування правового механізму, передбаченого статтею 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком правочину, укладеного з таким порушенням, є не реституція, а повернення майна із незаконного володіння.

41. У зв'язку з вищенаведеним, Суд погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, що права особи, яка вважає себе власником майна (в тому числі набутого права), не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача із використанням правового механізму, передбаченого ст. ст. 215, 216 ЦК України.

42. Судами встановлено, що 02.07.2015 між ТОВ "ФК Аурум Фінанс" (відповідач-1) та ТОВ "Компанія з управління активами "ПРАКТИКА" (відпоідач-2) укладено договір відступлення права вимоги, згідно якого до нового кредитора перейшло право вимоги до ТОВ "Видавництво "Піонер" за кредитним договором. За актом приймання-передачі від 02.07.2015 ТОВ "ФК Аурум Фінанс" передало ТОВ "КУА "Практика" оригінал договору про відкриття кредитної лінії №641 від 24.07.2012 з усіма додатковими угодами та/або договорами до нього, які були укладені між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та ТОВ "Видавництво "Піонер".

43. Таким чином, документи, які позивач, з посиланням на приписи ст. ст. 215, 216 ЦК України, просить повернути передані іншому набувачу - ТОВ "КУА "Практика" за актом приймання-передачі від 02.07.2015.

44. Крім того, судом апеляційної інстанції вірно зазначено, що позивачем заявлена вимога про зобов'язання відповідача-2 здійснити повернення оригіналів документів, отриманих згідно з актом приймання-передачі від 27.05.2015, в той час коли, відповідач-2 не є стороною нікчемного правочину та акту від 27.05.2015.

45. При цьому, Верховний Суд зазначає, що позивач не позбавлений права повторно звернутися до ТОВ "КУА "ПРАКТИКА" із віндикаційним позовом на підставі ст. 388 ЦК України з вимогою про визнання права майнової вимоги до ТОВ "Видавництво "Піонер" за кредитним договором та зобов'язання повернути ПАТ "Український професійний банк" оригінали документів, отримані згідно акту приймання-передачі від 02.07.2015, а саме: Договір про відкриття траншевої кредитної лінії № 641 від 24.07.2012 з усіма додатковими договорами до нього та договорами забезпечення.

46. Верховний Суд зазначає, що імперативними приписами частини 2 статті 300 ГПК України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Компетенція суду касаційної інстанції відповідно до частини 1 вказаної статті полягає виключно в перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи. Враховуючи вищенаведене, Суд не розглядає доводи, викладені у п.26.1 цієї постанови.

47. За таких обставин та з урахуванням меж розгляду справи в суді касаційної інстанції касаційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

48. У зв'язку з відмовою в задоволенні касаційної скарги, згідно вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

49. Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Український професійний банк" Грошова С.В. залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 910/8955/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.