ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2018 р. м. Київ Справа № 911/893/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства Володарської селищної ради «Володарка»

прo стягнення 596 863, 98 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Секретар судового засідання: Абраменко М.К.

За участю представників:

Позивача: ОСОБА_1

Відповідача: не зявився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (надалі - позивач) до Комунального підприємства Володарської селищної ради «Володарка» (надалі - відповідач) прo стягнення 596 863, 98 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.05.2018 року відкрито провадження у справі № 911/893/18, підготовче засідання призначено на 29.05.2018 року.

У звязку з лікарняним судді А.Ю. Кошика судове засідання, призначене на 29.05.2018 року не відбулося, ухвалою Господарського суду Київської області від 31.05.2018 року підготовче засідання у справі № 911/893/18 перенесено на 14.06.2018 року.

У підготовчому засіданні 14.06.2018 року представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання 14.06.2018 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, письмовий відзив на позов не подав.

Ухвалою від 14.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.07.2018 року.

В судовому засіданні 10.07.2018 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судове засідання 10.07.2018 року відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, не зявився, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, уповноваженого представника не направив, відзиву на позов не надав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У звязку з чим, в судовому засіданні 10.07.2018 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 20.12.2010 року між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (Постачальник) та КП Володарської селищної ради «Володарка» (Покупець) був укладений Договір на постачання природного газу №06/10-2521БО-17 (далі - Договір), згідно з умовами якого позивач поставив відповідачу протягом січня-квітня 2011 року природний газ, а КП Володарської селищної ради «Володарка» повинно прийняти та оплатити поставлений природний газ.

Позивач зазначає, що ним зобовязання за Договором виконано, передано відповідачу протягом січня-квітня 2011 року природний газ, що підтверджено актами прийому-передачі природного газу.

Однак, відповідач свої зобовязання стосовно оплати отриманого газу своєчасно та в повному обсязі не виконав, розрахувався за отриманий природний газ частково, чим порушив умови Договору.

У з звязку з чим невиконанням Покупцем зобовязань з оплати отриманого природного газу, позивач, як Постачальник», звертався до Господарського суду Київської області з позовною заявою до КП Володарської селищної ради «Володарка» про захист свого порушеного права.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.11.2012 року у справі №15/090-12 стягнуто з відповідача 1264 214,65 грн. основного боргу, пеню, інфляційні втрати, три відсотки річних та судовий збір.

Як визначено ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України господарське зобовязання припиняється: виконанням, проведеним належним чином, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобовязання; у разі поєднання управненої та зобовязаної сторін в одній особі; за згодою сторін;через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 599-600 Цивільного кодексу України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобовязальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних, аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Сума основного боргу, стягнута з відповідача за рішення Господарського суду Київської області від 30.11.2012 року у справі №15/090-12 складає 1264214,65 грн. основного боргу і відповідна заборгованість відповідачем не погашена станом на момент подання даного позову.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У звязку з порушенням боржником виконання грошового зобовязання зі сплати присудженого за судовим рішенням боргу в сумі 1264214,65 грн., рішенням Господарського суду Київської області від 03.09.2014 року у справі №911/2474/14 стягнуто з відповідача інфляційні втрати за період з травня 2012 по квітень 2014 та річні з 29.09.2012 року по 19.06.2014 року.

У звязку з тим, що боржник продовжив порушувати виконання грошового зобовязання зі сплати присудженого за судовим рішенням боргу в сумі 1264214,65 грн., позивач в позові просить стягнути з відповідача інфляційні за період квітень 2015 року - березень 2018 року на несплачену суму основного боргу 1 264 214,65 грн., що складає 482 980,75 грн., та 3% річних за період з 27.04.2015 року по 27.04.2018 року в сумі 113 883,23 грн.

Відповідно до вимог п.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що інфляційні та річні нараховані на несплачену суму основного боргу 1264214,65 грн., яка встановлена рішенням Господарського суду Київської області від 30.11.2012 року у справі №15/090-12, за фактичний період прострочення виконання грошового зобовязання, який не охоплений рішенням суду від 03.09.2014 року у справі №911/2474/14.

Таким чином, розрахунок інфляційних та річних відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, є арифметично вірним, відповідачем не заперечений та не спростований, тому вимоги про стягнення 482 980,75 грн. інфляційних та 113 883,23 грн. річних обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не запереченими та не спростованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сумі 8 952,96 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Комунального підприємства Володарської селищної ради «Володарка» прo стягнення 596 863, 98 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Комунального підприємства Володарської селищної ради «Володарка» (09300, Київська обл., Володарський р-н, смт. Володарка, пров. Перемоги, 3, код 35450817) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, код 31301827) 482 980,75 грн. інфляційних, 113 883,23 грн. 3% річних та 8 952,96 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик