РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.07.2018Справа № 910/1645/18

За позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"
про стягнення 282 650, 92 грн.
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_2 - представник за довіреністю;
від відповідача:Красюк Н.І. - представник за довіреністю.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) подав на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (надалі - відповідач, ПАТ "Укрнафта") про стягнення 282 650,92 грн., з яких - невиплачені дивіденди за 2014 рік у розмірі 211 282, 70 грн, 3% річних у розмірі 14 205, 14 грн. та інфляційні витрати в розмірі 57 163, 08 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2018 відкрито провадження у справі № 910/1645/18 та призначено підготовче судове засідання (суддя Мельник В.І.).

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/670 від 17.05.2018 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв'язку із лікарняним судді Мельника В.І.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2018, матеріали справи № 910/1645/18 передані на розгляд судді Підченку Ю.О.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 22.05.2018, суд прийняв справу № 910/1645/18 до свого провадження та призначив підготовче судове засідання на 15.06.2018.

Разом із позовною заявою позивачем було заявлено клопотання в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України ) про витребування доказів, а саме - просив витребувати від Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" письмовий доказ - копію протоколу загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрнафта" №23 від 22.07.2015.

07.03.2018 через загальний відділ суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки право на отримання частки прибутку - дивідендів має бути реалізоване акціонером, а зобов'язання емітента по виплаті частки прибутку - дивідендів акціонеру, виникає під час реалізації акціонером наданого права, водночас позивач не звертався до відповідача у визначений строк із вимогою про виплату дивідендів. Окрім того, відповідач зазначає, що ним було здійснено нарахування позивачу доходу у вигляді дивідендів за 2014 рік, з яких відповідно до положень Податкового кодексу України, було утримано та сплачено до бюджету податок з доходів фізичних осіб, що становить 5%, а також військовий збір, що становить 1,5%, Також відповідач вказує, що виплата дивідендів не є грошовим зобов'язання в розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

16.03.2018 від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, у якій він

вказує на те, що отримання дивідендів - це право учасника, а чинним законодавством не передбачено обов'язку акціонера звертатися з вимогою про виплату дивідендів до акціонерного товариства і не встановлено термінів такого звернення, а тому позивач, з урахуванням наявних у його власності акцій, має право на отримання дивідендів у розмірі 211 282,70 грн., з урахуванням сплати податків та зборів (податку з доходів фізичних осіб, що становить 5%, а також військового збору, що становить 1,5%). Також позивач зазначає, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованим, оскільки невиплата відповідачем дивідендів є порушенням грошового зобов'язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, поданого разом з позовною заявою, закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 11.07.2018.

Представник позивача в судовому засіданні, що відбулось 11.07.2018 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав суду усні пояснення по справі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, також надав суду усні пояснення по суті спору.

У судовому засіданні 11.07.2018, відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2015 року були проведені позачергові загальні збори акціонерів Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (надалі - Товариство), які оформлені протоколом № 23 від 22.07.2015, на яких, зокрема, було вирішено затвердити наступний розмір та порядок розподілу прибутку Товариства за 2014 рік: направити на виплату дивідендів акціонерами 100% або максимально наближений до 100%, але не менше ніж 99,9% розмір чистого прибутку Товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн., решту чистого прибутку направити на розвиток товариства. Встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 03.08.2015. Виплату дивідендів здійснити у строк з 03.08.2015 по 03.10.2015. Виплату дивідендів акціонеру товариству - Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України; перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до частини 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

За результатами вищевказаних загальних зборів відповідачем було повідомлено акціонерів про розмір та строк виплати дивідендів акціонерам.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії обмеженої виписки про стан рахунку в цінних паперах, станом на 03.08.2015 позивач був власником 9690 штук простих іменних бездокументарних акцій відповідача, код цінних паперів - UA, номінальною вартістю 0,25 грн.

Статтею 167 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) встановлено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про акціонерні товариства" корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Відповідно до ст. 152 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість акцій однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" встановлено, що акція - іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Статтею 25 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: 1) участь в управлінні акціонерним товариством; 2) отримання дивідендів; 3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; 4) отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства. Одна проста акція товариства надає акціонеру один голос для вирішення кожного питання на загальних зборах, крім випадків проведення кумулятивного голосування. Акціонери-власники простих акцій товариства можуть мати й інші права, передбачені актами законодавства та статутом акціонерного товариства.

З огляду на викладені положення вбачається, що правовою підставою набуття майнових прав акціонера акціонерного товариства (в т. ч. права на одержання дивідендів) є набуття права на відповідну акцію товариства.

За змістом ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства" дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів. Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Виплата дивідендів за привілейованими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку відповідно до статуту акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців після закінчення звітного року. У разі відсутності або недостатності чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку минулих років виплата дивідендів за привілейованими акціями здійснюється за рахунок резервного капіталу товариства або спеціального фонду для виплати дивідендів за привілейованими акціями. Рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства.

Наявними в матеріалах справи рішеннями підтверджується затвердження позачерговими загальними зборами акціонерів товариства та загальними зборами акціонерів товариства прибутку 2014 рік, визначення його розподілу, розміру, порядку та строків виплати дивідендів акціонерам.

Між тим, відповідно до п. 168.1.1 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 167.5.2 Податкового кодексу України ставка податку у розмірі 5 відсотків встановлюється для доходів у вигляді дивідендів по акціях та корпоративних правах, нарахованих резидентами - платниками податку на прибуток підприємств (крім доходів у вигляді дивідендів по акціях, інвестиційних сертифікатах, які виплачуються інститутами спільного інвестування).

Відповідно до п. 168.1.5 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно з п. 16-1 розділу 10 Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу; об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем було правомірно та обґрунтовано здійснено утримання та сплату до Державного бюджету України 5% податку з доходу фізичних осіб та 1,5% військового збору, розрахованих стосовно загальної суми дивідендів, нарахованих акціонеру відповідачем позивачеві за 2014 рік.

Таким чином, відповідач взяв на себе зобов'язання із виплати, в тому числі на користь позивача, дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності Товариства за 2014 рік у розмірі 211 282,70 грн. (9690 акцій х 23,32 грн. з урахуванням зменшення на ставку податку на доходи фізичних осіб та військового збору.).

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд відзначає, що сплата акціонеру дивідендів, щодо виплати яких було прийнято рішення загальними зборами відповідача, надає акціонеру, на користь якого таке рішення прийняте, законне очікування, що йому будуть такі дивіденди виплачені. Невиплата товариством таких дивідендів аукціонеру прирівнюється до порушення права останнього на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Таким чином, оскільки право на отримання частки прибутку (дивідендів) акціонером передбачено ст. 116 Цивільного кодексу України, ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" і з цього питання було прийнято рішення загальними зборами відповідача, яке оформлене протоколом №23 від 22.07.2015, однак останній виплату дивідендів не здійснив, чим порушив свої зобов'язання і права позивача, який є акціонером Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", на мирне володіння майном, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача прострочених дивідендів у розмірі 211 282,70 грн. за 2014 рік є обґрунтованими та позов у зазначеній часині вимог підлягає задоволенню.

Щодо доводів відповідача про те, що право на отримання дивідендів повинно бути реалізоване акціонером, а зобов'язання емітента по виплаті частки прибутку (дивідендів) акціонеру виникає під час реалізації акціонером наданого права, то такі доводи суд вважає безпідставними, з огляду на те, що позивач не зобов'язаний звертатись до відповідача із заявою про виплату дивідендів, оскільки положеннями чинного законодавства такого обов'язку не встановлено.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, у постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 по справі №6-113цс14 зазначено, що будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського Суду України від 24.02.2015 у справі №910/19149/14, від 25.02.2015 у справі №910/15639/14 та від 01.10.2014 у справі №910/14601/13.

Крім того, в силу положень ст. ст. 2, 25, 30 Закону України "Про акціонерні товариства", ст. 41 Закону України "Про господарські товариства", ст. 167 ГК України, ст. 152 ЦК України та прийнятого відповідачем рішення про виплату акціонерам дивідендів у останнього виникло зобов'язання по сплаті на користь позивача грошових коштів - виплата дивідендів, а отже, зобов'язання відповідача зі сплати дивідендів є грошовим зобов'язанням.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов'язання, у зв'язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.

Так, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 14 205, 14 грн. та інфляційні витрати в розмірі 57 163, 08 грн. за період з 04.10.2015 по 28.12.2017, у зв'язку із невиплатою відповідачем дивідендів за 2014 рік.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд приходить до висновку про його обґрунтованість, а тому зазначені позовні вимоги в частині 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню частково, за розрахунком суду, а саме - 3 % річних у розмірі 14 187, 78 грн. за розрахунком суду, який відповідає вимогам закону та інфляційних витрат - в розмірі 57 163, 08 грн., за розрахунком позивача, який відповідає вимогам закону, в межах розміру заявлених вимог.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86,129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, Несторівський провулок, 3-5; ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) дивіденди за 2014 рік у розмірі 211 282, 70 грн., 3% річних у розмірі 14 187, 78 грн., інфляційні витрати в розмірі 57 163, 08 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 239, 50 грн. Видати наказ.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Згідно з п. п. 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 16.07.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко