КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2018 р. Справа№ 910/463/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко О.В.

при секретарі судового засідання: Подоляк Р.Ю.

За участі представників: не викликались

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО ВУД ТЕХНОЛОДЖІ» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 року у справі № 910/463/18 (суддя: Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІ СЛА»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО ВУД ТЕХНОЛОДЖІ»

про стягнення 96 328,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІ СЛА» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО ВУД ТЕХНОЛОДЖІ» про стягнення суми заборгованості в розмірі 76608 грн., 3891,82 грн. 3 % річних та 15828,66 грн. інфляційних втрат у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань розрахуватися за поставлений йому товар по Договору поставки лісової сировини від 10.11.2015 № б/н.

Рішенням Господарського суду міста Києва 16.05.2018 року у справі № 910/463/18 позовні вимоги ТОВ «ВІ СЛА» задоволено в повному обсязі.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО ВУД ТЕХНОЛОДЖІ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІ СЛА» 76608 (сімдесят шість тисяч шістсот вісім) грн. основного боргу, 3891 (три тисячі вісімсот дев'яносто одну) грн. 82 коп. 3 % річних, 15828 (п'ятнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) грн. 66 коп. інфляційних втрат, а також 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ЕКО ВУД ТЕХНОЛОДЖІ» звернулась до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 року у справі № 910/463/18 та прийняти нове рішення по справі, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «ВІ СЛА» відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно та неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи, неповно досліджено і оцінено наявні у справі докази, неправильно визначено обставини правовідносин та порушено право сторони на належне представництво, що є підставою для скасування рішення.

Як на підставу для скасування, апелянт посилається на те, що незважаючи на звернення відповідача до позивача, сторонами не було складено акту звірки взаєморозрахунків, а тому відповідач не міг виконати зобов'язання належним чином з вини позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2018 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду на 11.07.2018 без повідомлення представників сторін.

09.07.2018 від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (з доказами направлення відповідачу), в якому він просив оскаржуване рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів зазначає, що оскільки сторони письмово виклали свою позицію щодо розгляду спору, справа є малозначною в розумінні п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, а сторони не обґрунтували необхідність розгляду справи з викликом представників сторін, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення представників сторін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, наявні в ній докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

На підставі укладеного між відповідачем, як покупцем, та позивачем, як постачальником, Договору поставки лісової сировини від 10.11.2015, останнім постачався, а відповідачем приймався товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, підписаних та скріплених печатками обох сторін.

Відповідно до п. 1.3. Договору кількість, асортимент, ціна, умови та строки поставки сировини зазначаються в погодженій та підписаній з двох сторін специфікації. Утім, оскільки в матеріалах справи дана специфікація відсутня, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що визначення цін на товар у розмірі, що фактично погоджений обома сторонами шляхом підписання ними видаткових накладних, в яких були зазначені відповідні ціни, та за якими Відповідач здійснив прийняття товару.

Одночасно, із матеріалів справи та пояснень сторін не вбачається наявність укладених між сторонами інших договорів поставок лісопродукції.

Накладні про поставку товару зауважень не містять і докази наявності у відповідача претензій щодо якості та/або комплектності поставленого позивачем за Договором товару у матеріалах справи також відсутні.

Проте у встановлені Договором строки та всупереч ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України відповідач повністю за товар не розрахувався.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на момент звернення позивача до суду у відповідача існувала заборгованість в сумі 76608 грн., яка не погашена на момент розгляду спору.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на відсутність акту звірки взаєморозрахунків як на підставу для відмови у задоволенні позову, оскільки умовами Договору передбачено (п. 6.2.) обов'язок відповідача розрахуватись за поставлений товар через 10 банківських днів після прийняття сировини та підписання видаткових накладних.

З матеріалів справи вбачається, що товар прийнято, а видаткові накладні підписано, а отже строк оплати за поставлений товар настав.

Розрахунок заборгованості судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним; її розмір є доведеним залученими позивачем до справи доказами, а також відсутністю їх спростування з боку відповідача, з огляду на що позовна вимога про стягнення 76608 грн. заборгованості правомірно задоволена судом першої інстанції.

Крім того, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема у вигляді нарахування та стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за ст. 625 ЦК України.

Здійснивши перерахунок даних компенсаційних виплат на суми боргу з урахуванням п. 6.2. Договору (щодо здійснення оплати за товар через 10 банківських днів після його прийняття та підписання видаткових накладних), суд вважає його обґрунтованим і арифметично правильним та не спростованим відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

Одночасно, суд відхиляє заперечення Відповідача щодо відсутності підстав для нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на ПДВ, оскільки за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України їх нарахування здійснюється на всю суму боргу без виокремлення податків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО ВУД ТЕХНОЛОДЖІ» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 року у справі № 910/463/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 року у справі № 910/463/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги з дотриманням положень ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 24.07.2018.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

О.В. Тищенко