донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

16.07.2018 справа №913/51/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (судді-доповідача): суддів ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
справу розглянуто

в порядку письмового провадження

без виклику учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуУправління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, м.Сєвєродонецьк, Луганська область
на рішення господарського суду Луганської області
від03.04.2018р. (повний текст складено та підписано 06.04.2018р.)
у справі№913/51/18 (суддя Марченко Ю.І.)
за позовом до проПублічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Київ в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Харків Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, м.Сєвєродонецьк, Луганська область стягнення 49 608, 26 грн.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року до господарського суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", м.Київ в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Харків (далі Позивач) із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, м.Сєвєродонецьк, Луганська область ( далі Відповідач) про стягнення 3% річних в сумі 10 245 грн. 18 коп. та сума інфляційних втрат в сумі 39 363 грн. 08 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 03.04.2018 позовні вимоги задоволено в повному обсязі у звязку з доведенням Позивачем факту порушення Відповідачем зобовязання щодо відшкодування вартості телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення прийнято на підставі неповністю досліджених доказів, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, у якості підстави для скасування рішення суду першої інстанції, апелянт зазначає про не дослідження доводів Відповідача про вжиття ним всіх належних заходів для сплати боргу перед Позивачем та, як наслідок, відсутність вини останнього у несвоєчасному виконанні грошового зобовязання.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.06.2018 у справі №913/51/18 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, м.Сєвєродонецьк, Луганська область на рішення господарського суду Луганської області від 03.04.2018р. та встановлено строк учасникам справи по 06.07.2018р. включно надати до Донецького апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи. Вказаною ухвалою також повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі ч.10 ст.270 цього Кодексу, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Інших клопотань від учасників справи не надходило.

За таких обставин, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу за змістом якого він заперечив проти доводів Відповідача, зазначивши, зокрема, що чинне законодавство не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобовязання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу, а тому посилання Відповідача на відсутність його вини є безпідставним. За таких підстав, вважав рішення суду законним та обгрунтованим та просив залишити його без змін.

Враховуючи положення ч.ч.13, 14 ст.8 ГПК України фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Луганської області у справі №913/227/17 від 11.04.2017, яке набрало законної сили, стягнуто з Відповідача на користь Позивача заборгованість за надані Позивачем в січні грудні 2016 року послуги звязку у розмірі 497196,91 грн.

Вищезазначеним судовим рішенням в межах даної справи, встановлені наступні обставини, що в силу ст. 75 ГПК України мають преюдиційне значення у розгляді даної справи, а саме:

розповсюдження на правовідносини сторін дії Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Про охорону дитинства, Про жертви нацистських переслідувань в частині надання послуг звязку пільговим категоріям громадян.

- обставини порушення Відповідачем грошового зобовязання щодо оплати за надані послуги в сумі 497196,91 грн.

Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням у справі № 913/227/17 встановлені обставини порушення Відповідачем обовязку з оплати вартості наданих послуг у розмірі 497 196,91грн., колегія суддів вважає, що доведеність цих обставин не досліджується судом в межах даної справи, в силу вищенаведеної норми закону.

Судом першої інстанції встановлено, що грошове зобовязання в сумі 497 196,91 грн. станом на час розгляду даної справи Відповідачем не виконано.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Невиконання рішення суду у справі №913/227/17 Відповідачем в добровільному порядку, стало підставою для нарахуванням Позивачем 3% річних в сумі 10 245,18 грн. та інфляційних втрат в сумі 39 363,08 грн.

Відповідач у суді першої інстанції проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, безспірне списання коштів за рішеннями суду покладено на органи казначейства. Так, ухвалою Господарського суду Луганської області від 08.02.2018 по справі №913/227/17 зобовязано управління Державної казначейської служби України у м.Сєвєродонецьку Луганської області здійснити безспірне списання грошових коштів боржника Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради. Відповідач зазначає, що рішення Господарського суду Луганської області по справі №913/227/17 не було виконано не з його вини, тому застосування правових наслідків у вигляді нарахування та стягнення втрат від впливу інфляційних процесів та 3% річних, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України є безпідставним.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту невиконання зобов'язань щодо оплати витрат, понесених внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення в повному обсязі, що було встановлено судом при розгляді справи № 913/227/17, зазначивши при цьому, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з частиною першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова колегія не приймає до уваги доводи Відповідача про відсутність його вини, як підстави до звільнення від виконання зобовязання, оскільки діючим законодавством не передбачена можливість звільнення Відповідача від виконання своїх законних обовязків по вищенаведеному відшкодуванню через відсутність фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

Своєю чергою, наявне чинне судове рішення у справі №913/227/17 від 11.04.2017р., яке за обґрунтованим висновком місцевого суду має преюдиціальне значення для вирішення даної справи, належним чином підтверджує факт порушення Відповідачем грошового зобовязання у вигляді прострочення оплати заборгованості в сумі 497196,91грн. перед Позивачем з відшкодування витрат по наданню послуг звязку пільговим категоріям населення у 2016р. у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України.

При цьому, сам факт прийняття означеного судового рішення діючим законодавством наразі не віднесений до обставин, що припиняють чи змінюють правову природу грошового зобов'язання, а отже - жодною мірою не звільняє боржника від відповідальності за порушення грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора на отримання коштів, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, нарахування яких припиняється лише із припиненням відповідного грошового зобов'язання.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для нарахування Позивачем 3% річних в сумі 10 245,18 грн. за період з 30.05.2017р. по 31.01.2018р. та інфляційних втрат 39 363,08 грн. за період з 01.06.2017р. по 31.01.2018р.

Таким чином, будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 03.04.2018 у справі № 913/51/18 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, м.Сєвєродонецьк, Луганська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 03.04.2018 у справі № 913/51/18 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, м.Сєвєродонецьк, Луганська область.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 16.07.2018.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3