ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/417/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши клопотання товариства з обмеженою відповідальністю „Волгодон (вх. № 2-3501/18 від 10.07.2018р.) про скасування заходів забезпечення позову в порядку, передбаченому ст. 145 ГПК України, по справі,

за позовом: компанія Monjasa A/S (Монджаса А/С)

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю „Волгодон

про стягнення 122 490,00 доларів США, що еквівалентно 3 226 386,602 грн.

В судовому засіданні брали участь представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 за довіреністю №б/н від 08.06.2018р.;

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю №б/н від 03.05.2018р.

ВСТАНОВИВ:

02.02.2018р. компанія MONJASA A/S звернулась до господарського суду Одеської області із заявою до KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD., товариства з обмеженою відповідальністю „Волгодон, товариства з обмеженою відповідальністю „Фаространсфлот про забезпечення позову до подання позовної заяви у вигляді арешту морського судна PUDOZH (ІМО 8863355, зареєстроване під прапором держави Росія, власником якого є товариство з обмеженою відповідальністю „Волгодон), яке знаходиться в акваторії морського порту Ізмаїльської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України, шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Ізмаїльської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України.

Підставою для звернення компанії MONJASA A/S до господарського суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову стала морська вимога, що виникла у зв'язку із порушенням умов договору поставки палива на судна LOUKHI та CHALNA. З тексту поданої до суду заяви компанії MONJASA A/S вбачається, що правовою підставою для поставки палива на судна LOUKHI та CHALNA є договір поставки палива, укладений між заявником та товариством з обмеженою відповідальністю „Волгодон в особі компанії KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD., зміст якого зафіксований у кількох документах (запит на бункеровку, підтвердження на бункеровку, бункерні розписки, накладні на поставку бункерного палива).

Ухвалою від 06.02.2018р. по справі №916/184/18 господарським судом Одеської області у складі судді Дяченко Т.Г. було задоволено заяву компанії MONJASA A/S, накладено арешт на судно PUDOZH (ІМО 8863355, зареєстроване під прапором держави Росія, власником якого є товариство з обмеженою відповідальністю „Волгодон), яке знаходиться в акваторії судноремонтного заводу публічного акціонерного товариства „Дунайсудноремонт, яка є суміжною з акваторією морського порту Ізмаїльської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України, шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Ізмаїльської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України.

12.03.2018р. компанією MONJASA A/S було подано до господарського суду Одеської області позовну заяву до товариства з обмеженою відповідальністю „Волгодон про стягнення 122 490,00 доларів США, що еквівалентно 3 226 386,602 грн., яка за результатами автоматизованого розподілу була передана на розгляд судді Желєзній С.П.

Ухвалою від 19.03.2018р. господарським судом Одеської області за результатом вирішення питання про прийняття вищезазначеної позовної заяви компанії Monjasa A/S до розгляду було відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.07.2018р. на 12:00 год.

Ухвалою від 21.03.2018р. господарським судом Одеської області відповідно до вимог ст. ст. 228, 367 ГПК України було вирішено звернутись до Арбітражного суду Ростовської області із судовим дорученням про вручення товариству з обмеженою відповідальністю „Волгодон копій ухвал по справі №916/417/18, провадження у справі №916/417/18 зупинено.

14.05.2018р. до суду від товариства з обмеженою відповідальністю „Волгодон надійшло клопотання про закриття провадження у справі, у звязку з непідвідомчістю даного спору господарському суду Одеської області, та клопотання про заміну неналежного відповідача.

10.07.2018р. до суду надійшла заява від товариства з обмеженою відповідальністю „Волгодон про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 06.02.2018р. по справі №916/184/18, яка на підставі протоколу автоматизованого розподілу була передана на розгляд судді Желєзній С.П.

Ухвалою суду від 11.07.2018р. заява відповідача була призначена до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою від 13.07.2018р. господарським судом на підставі ст. ст. 228, 230 ГПК України було поновлено провадження по даній справі, у звязку з усуненням обставин, які зумовили зупинення провадження, а також у звязку з необхідністю розгляду клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою від 16.07.2018р. господарським судом було вирішено підготовче засіданні по даній справі провести 16.07.2018р. о 17:00 год.

Ухвалами від 16.07.2018р. господарським судом було відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю „Волгодон у задоволенні клопотань про закриття провадження по справі та про заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 145 ГПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п'яти днів з дня надходження його до суду.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Варто зазначити, що суд, керуючись вищенаведеними приписами ГПК України та з метою всебічного та повного дослідження всіх обставин, які мають значення для вирішення питання про наявність або відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову було оголошено перерву у судових засіданнях, які відбулись 13.07.2018р. та 16.07.2018р. У судовому засіданні, яке відбулось 17.07.2018р., судом було оголошено вступну та резолютивну частину ухвали про відмову у задоволенні заяви відповідача про скасування заходів забезпечення позову.

Розглянувши клопотання товариства з обмеженою відповідальністю „Волгодон про скасування заходів забезпечення позову, господарський суд встановив наступне.

Протягом періоду з 29.11.2013р. по 23.01.2014р. до компанії MONJASA A/S від компанії KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD. надходили запити на бункеровку суден LOUKHI та CHALNA з приводу поставки суднового палива. У відповідь на запити компанії KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD. позивачем електронною поштою було підтверджено можливість виконання замовлень щодо поставки палива.

В подальшому, а саме протягом періоду з 05.12.2013р. по 24.01.2014р. компанією MONJASA A/S було поставлено на судна LOUKHI та CHALNA , зареєстрованим власником яких виступає відповідач, паливо, розрахунки за поставку якого ні компанією KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD. ні товариством з обмеженою відповідальністю „Волгодон здійсненні не були.

15.01.2016р. міжнародним комерційним арбітражем у Нью-Йорку Спілкою морських арбітрів було прийнято рішення про задоволення позову компанії MONJASA A/S про стягнення із компанії KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD. та товариства з обмеженою відповідальністю „Волгодон заборгованості за поставку суднового палива на судна LOUKHI та CHALNA.

Ухвалою Арбітражного суду Ростовської області від 16.09.2016р. по справі №А53-15628/2016 компанії MONJASA A/S було відмовлено у задоволенні заяви про визнання та виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу, постановленого 15.01.2016р. в Нью-Йорку.

Звертаючись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 06.02.2018р. по справі №916/184/18, товариством з обмеженою відповідальністю „Волгодон було наголошено, що відповідальність за предявленою позивачем морською вимогою повинна покладатися на компанію KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD., якій судна LOUKHI та CHALNA були передані у користування. Відповідачем було вказано, що поставка палива на судна LOUKHI та CHALNA була здійснена позивачем на замовлення фрахтувальника зазначених суден, який діяв від власного імені.

Окрім того, відповідачем зауважено, що накладення арешту на судно PUDOZH, яке відповідно до зобовязання капітана судна повинно було бути вивезене за межі митної території України у строк до 30.05.2018р., має наслідком порушення ст. 481 Митного кодексу України, та, відповідно, притягнення відповідача до відповідальності, встановленої законом. Товариство з обмеженою відповідальністю „Волгодон стверджує, що накладення арешту на судно PUDOZH має наслідком неможливість передання його товариству з обмеженою відповідальністю „Фаространсфлот у користування, який виступає фрахтувальником вказаного судна.

Наведене, з урахуванням встановленої статтею 3 Конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952р. заборони накладати арешт на судно, що належить зареєстрованому власнику, проте не було передано фрахтувальнику у володіння, який відповідає за морською вимогою, за переконанням відповідача, свідчить про наявність підстав для скасування арешту, застосованого до судна PUDOZH.

Компанія MONJASA A/S заперечувала проти задоволення заявленого відповідачем клопотання про скасування заходів забезпечення позову, оскільки, за твердженням позивача, товариство з обмеженою відповідальністю „Волгодон виступає стороною за договором поставки суднового палива, а, отже, повинно відповідати за морською вимогою.

Відповідно до вимог ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами абзацу 3 п. 3, 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно з ч. ч. 1, 4, 5 ст. 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала господарського суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Відповідно до частин 1, 4 статті 3 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952р. з урахуванням положень пункту 4 цієї статті й статті 10, позивач може накласти арешт або на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги власником конкретного судна, навіть якщо заарештоване судно готове до відплиття, але жодне судно, за винятком окремого судна, щодо якого виникла морська вимога, не може бути заарештоване стосовно будь-якої з морських вимог, перелічених у підпунктах "o", "p" або "q" пункту 1 статті 1. Якщо у випадку договору оренди судна з передачею володіння фрахтувальнику фрахтувальник, а не зареєстрований власник несе відповідальність щодо морської вимоги, яка стосується цього судна, позивач може накласти арешт на таке судно чи на будь-яке інше судно, що належить такому фрахтувальникові, з дотриманням положень цієї Конвенції, але жодне інше судно, що належить зареєстрованому власникові, не може бути піддано арештові у зв'язку з такими морськими вимогами. Положення цього пункту застосовуються до будь-якого випадку, коли особа, яка не є зареєстрованим власником судна, є відповідальною щодо морської вимоги, яка стосується цього судна.

Положеннями п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову від 26 грудня 2011 року N 16 встановлено, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Господарський суд вважає за необхідне зауважити, що скасування заходів забезпечення позову допускається, зокрема, у випадку коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову. При цьому, при скасуванні заходів забезпечення позову господарський суд не вирішує спір по суті та не надає оцінку заявленим позовним вимогам, так як дослідженню підлягають виключно обставини, які можуть свідчити про наявність підстав для скасування вжитих заходів.

Як зазначалось вище по тексту ухвали, товариством з обмеженою відповідальністю „Волгодон при поданні до суду заяви про скасування заходів забезпечення позову було наголошено, що відповідальність за предявленою позивачем морською вимогою повинна покладатися на компанію KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD., якій судна LOUKHI та CHALNA були передані у користування. Вказані доводи були покладені відповідачем в обґрунтування відзиву, відповідно до якого позовні вимоги заперечуються у повному обсязі.

Господарський суд зауважує, що питання правомірності предявленого компанією MONJASA A/S позову входить до предмету доказування при вирішенні спору по суті. Проте, в межах підготовчого провадження, на стадії якого розглядається дана заява, господарським судом правова оцінка правомірності позовних вимог не надається. Питання правової відповідальності відповідача, а, рівно і законності заявлених вимог, вирішується судом при прийнятті рішення за результатами розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, господарським судом відхиляються вищенаведені доводи товариства з обмеженою відповідальністю „Волгодон.

При цьому, господарським судом також критично оцінюються доводи товариства з обмеженою відповідальністю „Волгодон щодо неможливості вирішенні даного спору у господарському суді, наведені в обґрунтування заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскільки правомірність вирішення даного спору саме господарським судом вже була досліджена при вирішенні клопотання відповідача про закриття провадження по справі, про що 16.07.2018р. судом було постановлено відповідну ухвалу.

Окрім того, господарським судом відхиляються доводи товариства з обмеженою відповідальністю „Волгодон про можливість завдання останньому збитків в результаті накладення арешту на судно PUDOZH з огляду на наявність у відповідача права на застосування приписів ст. 141 ГПК України, чого останнім зроблено не було. Разом з тим, потенційна можливість завдання товариству з обмеженою відповідальністю „Волгодон збитків, у звязку з вжиттям заходів забезпечення позову, не є підставою для скасування вжитих судом заходів.

Підсумовуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 06.02.2018р. по справі №916/184/18, що має наслідком необхідність відмови у задоволенні поданого товариством з обмеженою відповідальністю „Волгодон клопотання.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 145, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю „Волгодон у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 06.02.2018р. по справі №916/184/18.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено 18.07.2018р.

Суддя С.П. Желєзна