УХВАЛА

м. Київ

09.07.2018Справа № 910/19793/14

За заявою Міністерства оборони України про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 28.11.2014р. Господарського суду міста Києва у справі №910/19793/14

За позовом: Заступника прокурора Дарницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі:

1.Міністерства оборони України

2.Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Левра»

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Мале приватне підприємство «Квіт»

Про визнання права власності держави на нерухоме майно та витребування майна

шляхом вилучення

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

за участю секретаря судового засідання

Тарасюк І.М.

Представники учасників справи:

від позивача 1 (заявника): Сорока А.В.

від позивача 2: Івашін Є.В.

від відповідача: Поліщук Д.І.

від третьої особи: не з'явився

прокурор: Козлов А.І.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду перебувала справа за позовом Заступника прокурора Дарницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі 1. Міністерства оборони України, 2. Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» до відповідача, в якому просив: визнати за Державою Україна в особі Міністерства оборони України право власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення за № 201 (літ. А), загальною площею 384,70 кв.м., що розташоване по вул.Бориспільській, 47, у м. Києві; витребувати шляхом вилучення від Товариства з обмеженою відповідальністю «Левра» нежиле приміщення за № 201 (літ. А), загальною площею 384,70 кв.м., що розташоване по вул.. Бориспільській, 47, у м. Києві; витребуване майно передати Державному підприємству Міністерства оборони України «Укрвійськбуд».

Рішенням від 28.11.2014р. Господарського суду міста Києва, яке залишено без змін постановою від 08.04.2015р. Київського апеляційного господарського суду та постановою від 28.07.2015р. Вищого господарського суду України, в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

06.04.2018р. до Господарського суду міста Києва надійшла заява Міністерства оборони України про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 28.11.2014р. Господарського суду міста Києва у справі №910/19793/14.

Ухвалою від 17.04.2018р. заява Міністерства оборони України про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 28.11.2014р. Господарського суду міста Києва у справі №910/19793/14 залишена без руху, встановлено Міністерству оборони України спосіб усунення недоліків заяви шляхом подання документів, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 28.11.2014р. Господарського суду міста Києва у справі №910/19793/14 і доданих до неї документів.

25.04.2018р. Міністерством оборони України було подано клопотання про долучення документів, а саме доказів відправлення іншим учасникам справи копії заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 28.11.2014р. Господарського суду міста Києва у справі №910/19793/14 і доданих до неї документів.

Ухвалою від 02.05.2018р. відкрито провадження по справі №910/19793/14 за нововиявленими обставинами; призначено судове засідання на 25.05.2018р.

25.05.2018р. представником Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» було подано заяву про відвід судді Спичака О.М. від розгляду заяви Міністерства оборони України про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 28.11.2014р. Господарського суду міста Києва у справі №910/19793/14.

Ухвалою від 25.05.2018р. зупинено провадження по справі та передано заяву Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» про відвід судді для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного 29.05.2018, матеріали заяви про відвід судді, поданої в межах справи №910/19793/14, передано на розгляд судді Чеберяку П.П.

Ухвалою від 31.05.2018р. судом було відмовлено в задоволенні заяви Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» про відвід судді.

Ухвалою від 05.06.2018р. судом призначено розгляд заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 28.11.2014р. Господарського суду міста Києва на 18.06.2018р.

18.06.2018р. представником Міністерства оборони України було подано заяву про відвід судді Спичака О.М. від розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 28.11.2014р. Господарського суду міста Києва.

Розглянувши подану позивачем 1 заяву, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявленого відводу, та ухвалою від 18.06.2018р. зупинив провадження для вирішення питання про відвід у відповідності до ч.3 ст.39 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного 20.06.2018, матеріали заяви про відвід судді, поданої в межах справи №910/19793/14, передано на розгляд судді Мандичеву Д.В.

Ухвалою від 21.06.2018р. в задоволенні заяви Міністерства оборони України про відвід судді Спичака О.М. від розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 28.11.2014р. Господарського суду міста Києва було відмовлено.

Ухвалою від 26.06.2018р. провадження по справі поновлено, розгляд заяви Міністерства оборони України про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 28.11.2014р. Господарського суду міста Києва призначено на 09.07.2018р.

У судовому засіданні 09.07.2018р. представником позивача 1 було надано пояснення з приводу заяви, згідно яких підтримано свої вимоги в повному обсязі.

Представниками позивача 2, відповідача та прокурором було надано усні пояснення з приводу заяви Міністерства оборони України.

Представник третьої особи в судове засідання 09.07.2018р. не з'явився, проте, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Судом прийнято до уваги, що згідно ч.1 ст.325 Господарського процесуального кодексу України заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Одночасно, однією з основних засад господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України є розумність строків розгляду справи судом.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Отже, виходячи з вищевикладеного, незважаючи на неявку представника третьої особи, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду заяви Міністерства оборони України про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 28.11.2014р. Господарського суду міста Києва у судовому засіданні 09.07.2018р.

Розглянувши у судовому засіданні заяву Міністерства оборони України, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення. При цьому, господарський суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.320 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

У ч.2 вказаної статті вказано, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

В обґрунтування означеної заяви позивач посилається на те, що 13.03.2018р. Міністерством оборони України було отримано висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, яким встановлено, що підпис на титульному аркуші «Доповнення до плану санації ДП МО України «Укрвійськбуд» ліворуч від рукописного надпису ОСОБА_5, виконано не ОСОБА_5, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_5 Вказані обставини, на думку позивача 1, вказують на відсутність з боку Міністерства оборони України погодження доповнення платну санації Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», з урахуванням чого спірний об'єкт нерухомого майна було відчужено на користь Малого приватного підприємства «Квіт».

Наразі, суд зазначає, що за змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Водночас, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 1 ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

З огляду на приписи статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні. Вказану правову позицію наведено у Інформаційному листі №01-06/1444/16 від 22.04.2016 р. Вищого господарського суду України «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, юрисдикцію та практику Європейського суду з прав людини».

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява №32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року (заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Судом вказувалось, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, в тому числі, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч.2 ст.320 Господарського процесуального кодексу України).

У ч.4 ст.320 Господарського процесуального кодексу України вказано, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При цьому, суд звертає увагу сторін, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором.

Як вказувалось вище, обґрунтовуючи наявність підстав для перегляду рішення по справі за нововиявленими обставинами, позивачем 1 було обґрунтовано висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, яким встановлено, що підпис на титульному аркуші «Доповнення до плану санації ДП МО України «Укрвійськбуд» ліворуч від рукописного надпису ОСОБА_5, виконано не ОСОБА_5, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_5 Вказані обставини, на думку позивача 1, вказують на відсутність з боку Міністерства оборони України погодження доповнення платну санації Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», з урахуванням чого спірний об'єкт нерухомого майна було відчужено на користь Малого приватного підприємства «Квіт».

Проте, суд зазначає, що у даному випадку висновок Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру не вказує на наявність підстав для перегляду рішення по справі за нововиявленими, оскільки ухвалюючи судове рішення судом було враховано, що відчуження позивачем 2 спірного майна було здійснено в межах процедури банкрутства у відповідності до плану санації Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» з відповідними доповненнями, які було затверджено ухвалами 18.01.2002р. та від 28.11.2008р. Господарського суду міста Києва по справі №24/612-б.

Вказані судові акти є чинними та у встановленому чинним законодавством України порядку не скасовані, а отже, у суду були відсутні підстави для неприйняття затвердженого судом плану санації (з урахуванням доповнень).

До того ж, суд звертає увагу заявника на те, що у відповідності до ч.4 ст.320 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, в тому числі, переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, тоді як у даному випадку судом під час вирішення спору було надано оцінку плану санації (з доповненнями) позивача 2 з урахуванням його затвердження ухвалою господарського суду.

Частиною 5 ст.320 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Господарський суд вважає за доцільне зауважити, що справжність підпису ОСОБА_5 на доповнені до плану санації Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» не була підставою позову Заступника прокурора Дарницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, а фактично обґрунтування поданої позивачем 1 заяви зводиться до намагання останнього доповнити позов новою підставою і як наслідок здійснити переоцінку наявних в матеріалах справи документів.

Керуючись приписами ст.ст. 234, 235, 325 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1.Відмовити в задоволенні заяви Міністерства оборони України про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 28.11.2014р. Господарського суду міста Києва у справі №910/19793/14.

2. Рішення від 28.11.2014р. Господарського суду міста Києва у справі №910/19793/14 залишити без змін.

3. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Повний текст складено та підписано 16.07.2018р.

Суддя Спичак О.М.