РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018Справа № 910/3816/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» (04053, м.Київ, ВУЛИЦЯ ОБСЕРВАТОРНА, будинок 6, приміщення 5)
до проАкціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м.Київ, КЛОВСЬКИЙ УЗВІЗ, будинок 9/1) стягнення заборгованості у розмірі 1 899 598 грн. 07 коп.

Представники:

від Позивача: Сучкова Т.Є. (адвокат);

від Позивача: Овчарук А.О. (адвокат);

від Відповідача: Рогатюк А.І. (представник за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 1 899 598 грн. 07 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору підряду № від 13.07.2016, у зв'язку з чим заявлено вимоги про стягнення з Відповідача 1 805 000,00 грн боргу, 54 150,00 грн пені, 7 862,88 грн 3% річних та 32 585,19 грн інфляційних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 року відкрито провадження у справі № 910/3816/18, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.05.2018 року.

14.05.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

16.05.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, прийнято до розгляду заяву Позивача про збільшення розміру позовних вимог та відкладено підготовче судове засідання на 06.06.2018 року.

04.06.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про зменшення ціни позову.

06.06.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру стягуваної пені в розмірі 54 150,00 грн. до 1 гривні.

06.06.2018 року підготовче судове засідання не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2018 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання призначено на 04.07.2018 року.

27.06.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, якою просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» 3% річних у розмірі 15 577 грн. 40 коп., інфляційні у розмірі 50 540 грн. 00 коп. та пеню у розмірі 54 150 грн. 00 коп.

04.07.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

04.07.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру стягуваної пені в розмірі 54 150,00 грн. до 1 гривні.

В судове засідання 04.07.2018 року з'явились представники Сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, Суд прийняв до розгляду заяву Позивача про зменшення позовних вимог, клопотання Відповідача про зменшення розміру пені до 1 грн., клопотання Відповідача про зменшення розміру пені до 1 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, Суд прийняв до розгляду заяву Позивача про збільшення позовних вимог.

Судом відмовлено в задоволенні клопотання Відповідача про закриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.07.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 року змінено найменування Відповідача - Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (01021, м.Київ, КЛОВСЬКИЙ УЗВІЗ, будинок 9/1) на Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (01021, м.Київ, КЛОВСЬКИЙ УЗВІЗ, будинок 9/1).

09.07.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про долучення доказів по справі.

11.07.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про відмову в задоволенні додаткових судових витрат на професійну правничу допомогу Позивача.

11.07.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява в порядку ч.8 ст. 129 ГПК України.

В судовому засіданні 11 липня 2018 року представники Позивача підтримали доводи та вимоги позовної заяви, просили Суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 11 липня 2018 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

13.07.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» (Підрядник) та Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (Замовник) було укладено Договір підряду №, відповідно до умов якого Підрядник приймає на себе зобов'язання власними та залученими силами та засобами виконати комплекс робіт по об'єкту «ВОЛЗ Наталине-Кегичівка-Єфремівка-Червоний Донець (Будівельні роботи) (код ЄЗС ДК 021:2015 - 45000000-7)» та здати в установлений Договором строк закінчений будівництвом об'єкт відповідно до договірної документації, а саме: розробити календарний план - графік виконання основних заходів і робіт; розробити і затвердити у Замовника проект виконання робіт; отримати дозволи на виконання будівельно-монтажних робіт від державних установ та експлуатуючих організацій; поставити обладнання (устаткування) і матеріали згідно з специфікаціями; виконати будівельно-монтажні роботи відповідно до погодженої документації та затвердженого проекту виконання робіт; виконати обов'язки зазначені в п. 6.4. Розділу 6; кількість робіт та вимоги щодо їх якості згідно технічних вимог та якісних характеристик предмета закупівлі (Додаток № 3). (т.1 а.с.12-252, т.2 а.с.1-83)

Місце поставки обладнання (устаткування): філія «Управління «УКРГАЗТЕХЗВ'ЯЗОК», 08151, м. Боярка, вул. Маяковського, 49,склад, поставка на умовах DDP (Інкотермс 2000р.). (п.2.1 Договору)

У п.2.3 Договору передбачено, що замовлення, постачання, приймання, розвантаження, складування, охорона та подача матеріалів, конструкцій, виробів та обладнання здійснюються силами Підрядника та підтверджується документально. Він контролює якість, кількість і комплектність постачання цих ресурсів, на ньому лежить ризик їх випадкової втрати і пошкодження до моменту здавання об'єкту в гарантійну експлуатацію. (п.2.3 Договору)

Відповідно до п.3.5 Договору розрахунки з Підрядником здійснюються по факту виконаних робіт протягом 40 днів з дати підписання Сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт, за поставлене обладнання - по факту поставки, протягом 40 днів з дати підписання Сторонами акту приймання - передачі обладнання.

Згідно з п.3.6 Договору Замовник передбачає недоплату по кожному акту виконаних робіт та поставленого обладнання в розмірі 5 % від суми відповідного акта. Остаточний розрахунок за виконані роботи буде здійснений Замовником після закінчення всіх робіт, передбачених договором та акту введення в експлуатацію (реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації в ДП «ДЕРЖАРХБУДІНСПЕКЦІЯ»).

Цей Договір набирає чинності з дати підписання його Сторонами і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині виконання Сторонами зобов'язань щодо розрахунків - до їх повного виконання. (п.5.4 Договору)

Пунктом 10.2 Договору передбачено, що у разі затримки оплати вартості робіт, Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за добу кожний день затримки, але не більше 3% несплаченої суми.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору підряду № від 13.07.2016 року Позивач здійснив поставку обладнання, а Відповідач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними №21 від 26.12.2017 року на суму 950 000 грн. 00 коп., №22 від 26.12.2017 року на суму 950 000 грн. 00 коп., довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2017 року від 27.12.2017 р. на суму 1900000 грн. 00 коп., Актами обладнання, що не потребує монтажу №92-375, №91-375. (т.2 а.с.84-88)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що він належним чином виконав умови цього Договору, проте Відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату вартості поставленого обладнання у строки, передбачені договором. Таким чином, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» 3% річних у розмірі 15 577 грн. 40 коп., інфляційні у розмірі 50 540 грн. 00 коп. та пеню у розмірі 54 150 грн. 00 коп. з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 27.06.2018 року, яка прийнята Судом до розгляду.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач зазначав, що Позивач у кінцевий термін виконання робіт 31.12.2017 р. таких робіт не виконав, а тому договір припинив свою дію 31.12.2017 р. Крім того, відсутні підстави для нарахування 3% річних, інфляційних та пені, у зв'язку з відсутністю вини Відповідача та внаслідок прострочення Позивача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору підряду № від 13.07.2016 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 875 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору підряду № від 13.07.2016 року Позивач здійснив поставку обладнання, а Відповідач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними №21 від 26.12.2017 року на суму 950 000 грн. 00 коп., №22 від 26.12.2017 року на суму 950 000 грн. 00 коп., довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2017 року від 27.12.2017 р. на суму 1900000 грн. 00 коп., Актами обладнання, що не потребує монтажу №92-375, №91-375 від 27.12.2017 року, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку. (т.2 а.с.84-88)

Відповідно до п.3.5 Договору розрахунки з Підрядником здійснюються по факту виконаних робіт протягом 40 днів з дати підписання Сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт, за поставлене обладнання - по факту поставки, протягом 40 днів з дати підписання Сторонами акту приймання - передачі обладнання.

Згідно з п.3.6 Договору Замовник передбачає недоплату по кожному акту виконаних робіт та поставленого обладнання в розмірі 5 % від суми відповідного акта. Остаточний розрахунок за виконані роботи буде здійснений Замовником після закінчення всіх робіт, передбачених договором та акту введення в експлуатацію (реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації в ДП «ДЕРЖАРХБУДІНСПЕКЦІЯ»).

Таким чином, враховуючи вищезазначені положення Договору підряду № від 13.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» повинно було здійснити оплату отриманого обладнання із вирахуванням 5% від суми відповідного акта, тобто у розмірі 1 805 000 грн. 0 0коп., у строк по 05.02.2018 року.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» здійснило оплату за отримане обладнання на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» лише 22.05.2018 року, що підтверджується платіжним дорученням №2804 від 22.05.2018 року на суму 1805000 грн. 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «частк.опл.за обладнання акт №9-375 від 27.12.2017 р. дог. № від 13.07.2016 р.»

За таких підстав, Суд приходить до висновку про прострочку виконання Відповідачем його зобов'язань із здійснення оплати за отримане обладнання за Договором підряду № від 13.07.2016 року.

Судом розглянуті та відхилені заперечення Відповідача стосовно того, що у зв'язку з тим, що Позивач у кінцевий термін виконання робіт 31.12.2017 р. таких робіт не виконав, тому договір припинив свою дію 31.12.2017 р., так як пунктом 5.4 Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з дати підписання його Сторонами і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині виконання Сторонами зобов'язань щодо розрахунків - до їх повного виконання.

При зверненні до суду з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 27.06.2018 року, яка прийнята Судом до розгляду, Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 06.02.2018 р. по 21.05.2018 р. у розмірі 15 577 грн. 40 коп. та інфляційні у розмірі 50 540 грн. 00 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем сплати за отримане обладнання за Договором підряду № від 13.07.2016 року за загальний період прострочки з 06.02.2018 р. по 21.05.2018 р. у розмірі 15 577 грн. 40 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий Позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних у розмірі 50 540 грн. 00 коп. підлягають задоволенню у заявленому Позивачем розмірі, оскільки відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі заявлених позовних вимог.

Також Позивач просив Суд стягнути з Відповідача пеню за загальний період прострочки з 06.02.2018 р. по 21.05.2018 р. у розмірі 54 150 грн. 00 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року)

Пунктом 10.2 Договору передбачено, що у разі затримки оплати вартості робіт, Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за добу кожний день затримки, але не більше 3% несплаченої суми.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв»язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання за загальний період прострочки з 06.02.2018 р. по 21.05.2018 р. у розмірі 54 150 грн. 00 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у заявленому Позивачем розмірі, оскільки відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі заявлених позовних вимог.

Так, Суд звертає увагу, що з обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 27.06.2018 року, доданому до даної заяви, вбачається, що сума пені складає 189 525 грн. 00 коп. Однак, у прохальній частині заяви про збільшення розміру позовних вимог від 27.06.2018 року, яка прийнята Судом до розгляду, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача пеню у розмірі 54 150 грн. 00 коп., що є предметом розгляду у справі №910/3816/18. Крім того, Суд звертає увагу, що при здійсненні нарахування пені в обґрунтованому розрахунку сум, що стягуються, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 27.06.2018 року, Позивачем не враховані приписи Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», оскільки розмір пені, що встановлюється за згодою сторін, не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Що стосується Клопотання Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про зменшення розміру пені до 1 грн., Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами статті 233 Господарського кодексу України, якщо штрафні санкції, що підлягають сплаті дуже великі у порівнянні зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, і дане питання вирішується господарським судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 N 7-рп/2013.

В обґрунтування поданого клопотання про зменшення розміру пені до 1 грн. Відповідач зазначав, що до прострочення виконання призвела винна поведінка Позивача. Крім того, Відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі, оскільки замовники послуг не здійснюють оплату за отримані послуги, станом на 01.01.2018 р. прострочена заборгованість замовників послуг транспортування природного газу в частині оплати однієї зі складових послуг транспортування природного газу, а саме, послуги балансування обсягів природного газу, складає 0 грн. 00 коп., загальна прострочена заборгованість замовників послуг транспортування природного газу в частині оплати послуг транспортування в цілому складає грн. 00 коп., не отримало прибутку та зазнало збитків на суму грн. 00 коп., заборгованість за рішеннями судів складає грн. 00 коп.

Однак, Суд зазначає, що Відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження викладених у клопотанні виняткових обставин для можливості зменшення пені до 1 грн., оскільки копія звіту про фінансовий стан за 30.09.2017 року, копія звіту про фінансові результати за 9 місяців 2017 року не є такими доказами станом на момент розгляду даної справи - 11.07.2018 року.

Суд зазначає, що можливість зменшення пені пов'язано з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами. При цьому, тяжке фінансове становище та нерентабельність господарської діяльності не є тими виключними обставинами, які дають підстави для такого зменшення, якщо важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від відповідача обставин.

Пункт 1 ст. б Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, що, зважаючи на положення ч. 1 ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, гарантує кожному право на справедливий суд.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

У відповідності до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Суд, з огляду на матеріали справи, з урахуванням інтересів обох сторін, причин невиконання Відповідачем своїх зобов»язань за Договором, наслідків порушення зобов'язання, вжиття останнім всіх заходів до виконання зобов'язання, прийшов до висновку відсутність існування виняткових обставин для можливості застування ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, а тому клопотання Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про зменшення розміру пені до 1 грн. задоволенню не підлягає.

Таким чином, з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» підлягає стягненню 3% річних у розмірі 15 577 грн. 40 коп., інфляційні в розмірі 50 540 грн. 00 коп. та пеня у розмірі 54 150 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

Згідно зі ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. . У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2018 року між Адвокатським бюро «Сучкова та партнери» (Бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» (Клієнт) було укладено Договір про надання правової допомоги №26/03, за змістом якого Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов'язання надати Клієнту правову допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань. Складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру. Складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства). Представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань. (т.2 а.с.113-115)

Додатковою угодою №2 від 26.03.2018 р. до Договору про надання правової допомоги №26/03 від 26.03.2018 р. Сторони узгодили, що Бюро надає Клієнту професійну правничу допомогу щодо юридичного супроводу справи в Господарському суді міста Києва (1 інстанція) по стягненню дебіторської заборгованості, пені, 3% річних та інфляційного збільшення суми боргу з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», що виникла на підставі Договору підряду № від 13 липня 2016 року, укладеного між ПАТ «Укртрансгаз» та ТОВ «Свемон - Захід 1948». (т.2 а.с.115)

Професійна правнича допомога, включає, але не обмежується: Підготовка до розгляду; Збір доказів; Підготовка процесуальних документів; Судове представництво в господарському суді міста Києва. (п.2 Додаткової угоди)

У п.п.3,4 Додаткової угоди передбачено, що гонорар Бюро за професійну правничу допомогу - юридичний супровід справи в Господарському суді міста Києва по стягненню дебіторської заборгованості, пені, 3% річних та інфляційного збільшення суми боргу з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», що виникла на підставі Договору підряду № від 13 липня 2016 року, укладеного між ПАТ «Укртрансгаз» та ТОВ «Свемон - Захід 1948» становить 15000,00 без ПДВ. Строк оплати гонорару не пізніше 120 календарних днів з моменту укладення Додаткової угоди №2.

На підтвердження здійснення ним витрат на професійну правничу допомогу Позивачем було подано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №001242 Сучкової Тетяни Євгенівни.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В судовому засіданні 11.07.2018 року представником Позивача було заявлено клопотання про подання доказів протягом 5 днів після прийняття рішення на підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи. В свою чергу представником Відповідача заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, понесених Позивачем.

За таких підстав, розмір судових витрат, які Позивач сплатив або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, буде встановлено Судом на підставі поданих Позивачем доказів протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, про що останнім було зроблено відповідну заяву до закінчення судових дебатів у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 123, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м.Київ, КЛОВСЬКИЙ УЗВІЗ, будинок 9/1, Ідентифікаційний код юридичної особи 30019801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» (04053, м.Київ, ВУЛИЦЯ ОБСЕРВАТОРНА, будинок 6, приміщення 5, Ідентифікаційний код юридичної особи 39139461) 3% річних у розмірі 15 577 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот сімдесят сім) грн. 40 (сорок) коп., інфляційні в розмірі 50 540 (п'ятдесят тисяч п'ятсот сорок) грн. 00 коп., пеню у розмірі 54 150 (п'ятдесят чотири тисячі сто п'ятдесят) грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 1 804 (одна тисяча вісімсот чотири) грн. 01 (одна) коп.

3. Судові витрати, понесені Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948», покласти на Відповідача у даній справі - Акціонерне товариство «Укртрансгаз».

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 18 липня 2018 року.

Суддя О.В. Чинчин