РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.07.2018Справа № 910/4163/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., при секретарі судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши у відкритому засіданні господарську справу

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська,5, ) в особі Філії "Енергозбут" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (01135, м.Київ, вул. Жилянська ,97, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пан Енерго" (04210, м.Київ, пр-т Героїв Сталінграда,12-д, )

про стягнення 169 567,31 грн.

за участю представників сторін:

Від позивача: Карнаухова І.М. за дов.

Від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пан Енерго" про стягнення 149 656,80 грн. сплаченого авансу за договором № УЗ/ЕЕЦ-171019/00043 від 19.10.2017, 19910,51 грн. пені за період з 02.01.2018 по 19.03.2018 прострочення виконання зобов'язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.05.2018.

10.05.2018 через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 10.05.2018 відкладено розгляд справи на 29.05.2018.

25.05.2018 через канцелярію суду відповідачем подано відповідь на відзив, а якому проти позову заперечував.

Ухвалою суду 29.05.2018 відкладено розгляд справи на 03.07.2018.

Ухвалою від 03.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.07.2018.

Представник позивача в судовому засіданні 17.07.2018 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, представник відповідача в судове засідання не з'явився про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 17.07.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст.240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

19.10.2017 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пан Енерго» (виконавець) укладено договір № УЗ/ЕЕЦ-171019/00043 на виконання проектно-вишукувальних робіт, відповідно до пункту 2.1 якого предметом договору є закупівля проектно-вишукувальних робіт: «Розробка проектно-кошторисної документації по об'єкту реконструкції ВРУ-110/35/27,5/10 кВ ПС Чуднів-Волинський. Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» стадія - робочий проект (у т.ч. експертиза) (ДСТУ) відповідно до узгодженого сторонами технічного завдання, проведення комплексної експертизи проекту та отримання експертного звіту.

Згідно з п. 3.1 договору загальна вартість робіт за договором складає 249 428,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ (20%) - 49 885,60 грн., всього з ПДВ - 299 313,60 грн., визначається сторонами та відображається у протоколі погодження договірної ціни .

Відповідно до п.п. 3.5, 3.6 договору, замовник після підписання договору, на протязі 30 банківських днів перераховує на розрахунковий рахунок виконавця аванс у розмірі 50% від вартості робіт, передбачених до виконання за цим договором. Остаточний розрахунок здійснюється замовником протягом 10 банківських днів з моменту підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Як вказано у п. 4.1 договору, на протязі 14 робочих днів, після підписання договору, замовник передає виконавцю вихідні дані в повному обсязі: технічне завдання дозвільні і правовстановлюючі документи, та інші документи відповідно до вимог ДБН А.2.2-3-2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво".

Виконання робіт повинно починатись і здійснюватись з дня отримання вихідних даних від замовника (п. 4.3 договору).

Згідно з п. 4.4 договору термін виконання робіт:

- початок: на другий день після отримання вихідних даних згідно п. 4.1 даного договору;

- завершення: 50 робочих днів після початку робіт, але не пізніше 31.12.2017.

У п. 10.1 договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками та діє до 31.12.2017, а у частині розрахунків - до повного виконання сторонами передбачених договором зобов'язань.

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу аванс у розмірі 149 656,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 25 від 15.11.2017.

З метою визначення наявності у виконавця необхідного об'єму даних для початку робіт згідно договору, позивач надсилав відповідачу лист №ЕЕЦ-10/10718 від 06.12.2017, лист №ЕЕЦ-10/11221 від 20.12.2017, лист № ЕЕЦ - 10/11609 від 20.12.2017, лист № ЕЕЦ - 10/11644 від 28.12.2017р., в яких зазначено, що для надання додаткових вихідних даних для виконання проектно-вишукувальних робіт, необхідний виїзд фахівців проектної організації на об'єкт проектування для проведення обстеження обсягів робіт на місці та в разі виникнення необхідності в отриманні додаткової інформації звернутися до контактних осіб регіональної філії, які відповідальні за повноту вихідних даних та інших документів, наданих для реалізації об'єктів згідно підписаних договорів на виконання проектно-вишукувальних робіт.

Проте, вказані листи залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

18.01.2018 на адресу відповідача було направлено претензію з вимогами надати позивачу у строк до 31.01.2018 виконані проектно-вишукувальні роботи та акт приймання-передачі робіт, або повернути суму сплаченого авансового платежу.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач в порушення умов Договору не здійснив виконання робіт у встановлений строк та не повернув суму перерахованого авансу, у зв'язку з чим його заборгованість становить 149 656,80 грн. Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за порушення строків виконання робіт у розмірі 19 910,51 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що зобов'язання ним виконувалися у встановленому договором порядку, проте, у зв'язку з несвоєчасним та неповним наданням позивачем вихідних даних відповідач не зміг вчасно розпочати, виконати та завершити роботи за договором.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. (стаття 887 Цивільного кодексу України)

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" перерахувало відповідачу грошові кошти (аванс) у розмірі 149 656,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 25 від 15.11.2017.

Таким чином, враховуючи наведене та п.4.1,4.3,4.4. договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пан Енерго" повинно було виконати роботи за договором у строк не пізніше 31.12.2017.

Проте, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виконання робіт за договором у встановлений ним строк, а саме - по 31.12.2017.

При цьому, аргументи відповідача з приводу невиконання позивачем своїх зобов'язань за договором щодо надання вихідних даних, внаслідок чого відповідач не зміг виконати свого обов'язку, є необгрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 888 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов'язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов'язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Чинне законодавство одним з головних обов'язків підрядника з проведення проектних та пошукових робіт визначає обов'язок виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором (ч. 3 ст. 890 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. п. 3, 4 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 за №45, для забезпечення проектування об'єкта будівництва замовник повинен надати генпроектувальнику (проектувальнику) вихідні дані на проектування. Основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування. Завдання на проектування визначає обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об'єкта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень.

Таким чином, виконання зобов'язання за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт можливе за умови наявності вихідних даних для таких робіт.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Як вбачається з копій листування між сторонами, позивач неодноразово повідомляв відповідача про те, що для складення точного переліку та підготовки вихідних даних для виконання робіт за Договором необхідним є виїзд представників відповідача за місцезнаходженням відповідного об'єкту, у зв'язку з чим відповідачу були надані контакті дані відповідальних осіб залізниці.

При цьому, відповідачем не спростовано правомірності вимог позивача щодо необхідності виїзду за місцезнаходженням відповідного об'єкту та здійснення обмірно-обстежувальних робіт з метою складення необхідного переліку додаткових матеріалів. Також відповідачем не доведено суду неможливості розпочати виконання робіт, приймаючи до уваги, що технічне завдання, яке за своїм змістом є завданням на проектування та основним вихідним документом, було вручено відповідачу ще при підписанні Договору.

Враховуючи вищевикладене, позивач не може вважатися таким, що відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку, тобто не є кредитором, що прострочив, в розумінні положень статті 612 Цивільного кодексу України.

У п. 10.1 Договору встановлено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками та діє до 31.12.2017, а у частині розрахунків - до повного виконання сторонами передбачених договором зобов'язань.

При цьому суд звертає увагу, що за загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК України, стаття 202 ГК України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов'язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору. Отже, сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов'язку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 910/123/17.

Отже, з урахуванням наведеного вище, зобов'язання відповідача з виконання робіт за договором не припинились після 31.12.2017.

Як встановлено судом, 16.02.2018 позивач направив відповідачу лист-відмову від договорів на виконання проектно-вишукувальних робіт (в порядку ст. 849 ЦК України) № ЕЕЦ-15/86, в якому повідомив про розірвання договорів, зокрема, договору № УЗ/ЕЕЦ-171019/00043 від 19.10.2017 в односторонньому порядку на підставі частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України та вимагав повернути авансовий платіж, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком від 16.02.2018.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 612 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Тобто, замовнику законом надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, і визначене цією нормою право не може бути обмежене.

Отже, договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов'язань його сторін. При цьому, одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання.

Частинами 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України визначено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

За таких обставин, позивачем вчинено односторонній правочин стосовно розірвання договору, що є самостійною та достатньою підставою для припинення правовідносин сторін, а відтак Договір вважається розірваним (припиненим) з моменту вчинення такого правочину, тобто, з 16.02.2018.

Таким чином, станом на момент подання даного позову до суду строк виконання відповідачем робіт за договором сплив, а договір припинив свою дію.

Частиною 2 ст. 570 Цивільного кодексу України встановлено, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Тобто, у разі невиконання зобов'язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/45382/17.

З огляду на викладені вище обставини невиконання відповідачем умов договору у встановлений строк, а також розірвання позивачем договору в односторонньому порядку, суд доходить висновку, що грошові кошти, перераховані в якості авансу у розмірі 149 656,80 грн., підлягають стягненню на користь позивача.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 19910,51 грн за період з 02.01.2018 по 19.03.2018 прострочення виконання зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

У пункті 7.5 Договору сторони погодили, що у разі порушення виконавцем терміну виконання робіт відповідно до договору замовник має право вимагати від виконавця сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості невиконаного обсягу за кожен день прострочення терміну завершення робіт за весь період прострочення.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за період прострочки виконання боржником його зобов'язання за договором, враховуючи припинення договірних відносин сторін з 16.02.2018, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню у сумі 11218,11 грн. пені за період з 02.01.2018 по 15.02.2018.

Зобов'язання відповідача з виконання робіт за Договором припинилося 16.02.2018 (дата підписання та направлення відмови від Договору), що унеможливлює покладення на нього відповідальності за прострочення такого зобов'язання у період з 16.02.2018 по 19.03.2018.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 149 656,80 грн. та пеня у розмірі 11218,11 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пан Енерго" (04210, м. Київ, пр. Героїв Сталінграда, буд. 12-Д, ідентифікаційний код 34956246) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі філії "Енергозбут" (01135, м. Київ, вул. Жилянська, 97, ідентифікаційний код 40150221) борг у розмірі 149 656 (сто сорок шість тисяч сто сорок дев'ять) грн.. 80 коп., пеня у розмірі 11 218 (одинадцять тисяч двісті вісімнадцять) грн. 11 коп. та судовий збір у розмірі 2 413 (дві тисячі чотириста тринадцять) грн. 12 коп. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 19.07.2018.

Суддя О.М.Ярмак