КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2018 р. Справа№ 910/1564/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №2304/2 від 23.04.2018 (вх. №09.1-04.1/2601/18 від 10.05.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018

у справі №910/1564/18 (суддя - Шкурдова Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс"

про стягнення 190 715,00 грн.

за участю представників учасників справи:

від позивача - Соколова В.П. довіреність № б/н від 01.11.17

від відповідача - не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" про стягнення 190 715,00 грн. штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 (повний текст рішення складено 27.03.2018) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" 190 715,00 грн штрафу та 2 860,73 грн в повернення витрат по сплаті судового збору.

Місцевий господарський суд посилаючись на приписи ст. ст. 6, 24, 118, 122 Статуту Залізниць України, за змістом яких відповідальність за наслідки неправильності, неточності та неповноту відомостей, зазначених у накладній несе вантажовідправник, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - ТОВ "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс", 23.04.2018 (згідно відтиску поштового штемпелю на конверті) подав апеляційну скаргу №2304/2 від 23.04.2018 (вх. №09.1-04.1/2601/18 від 10.05.2018), в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі №910/1564/18 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Також скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення, було ним отримано 04.04.2018. Стверджує, що зазначена обставина унеможливила подачу апеляційної скарги в межах процесуальних строків на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт, стверджує, що судом проігноровано факт відсутності в матеріалах справи належних доказів в підтвердження наявності на станції вагового обладнання для переважування вагону, не встановлено способу визначення маси вантажу при відправлені та при складанні комерційного акту, не додано доказів справності вагового обладнання.

03.05.2018 скаржник подав доповнення до апеляційної скарги, просить долучити до матеріалів апеляційної скарги копії статутних документів та витяги рішень судів з аналогічних спорів. Крім того, скаржник подав клопотання від 02.05.2018 про витребування у позивача додаткових доказів .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 10.05.2018 справу №910/1564/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді: Мальченко А.О., Дикунська С. Я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 Товариству з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі №910/1564/18, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі №910/1564/18, встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, міркувань та заперечень щодо заявленого відповідачем клопотання, запропоновано відповідачу надати письмові пояснення щодо заявленого ним клопотання про витребування доказів з урахуванням приписів статей 81, 269 ГПК України. В порядку підготовки справи до апеляційного розгляду встановлено учасникам справи строк для подання заяв, клопотань, пояснень, з доказами направлення їх іншим учасникам провадження.

Ухвалою від 15.05.2018 зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва 20.03.2018 у справі №910/1564/18.

Позивач, в строк встановлений судом, не скористався процесуальним правом для подання відзиву на апеляційну скаргу. Пояснень та заперечень щодо заявленого клопотання не надав.

Відповідач, в строк встановлений судом, не надав пояснень щодо заявленого ним клопотання про витребування доказів з урахуванням приписів статей 81, 269 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2018 справу №910/1564/18 призначено до розгляду на 13.06.2018.

В судове засідання 13.06.2018 представники сторін не з'явились. У зв'язку з відсутністю відомостей про отримання сторонами ухвали про призначення справи до розгляду, справу відкладено за ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2018 на 04.07.2018 та ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2018 на 18.07.2018.

У зв'язку з перебуванням судді Дикунської С.Я. у відпустці, згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 17.07.2018 для розгляду справи №910/1564/18 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді: Мальченко А.О., Чорногуз М.Г. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 вказана колегія суддів прийняла справу до свого провадження.

В судове засідання 18.07.2018 представник відповідача не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить залучений до матеріалів справи витяг з відстеження поштової кореспонденції Укрпошти. Клопотань, заяв та письмових пояснень щодо заявленого ним клопотання про витребування доказів з урахуванням приписів статей 81, 269 ГПК України суду не подано.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, унормованих ст. 273 ГПК України, а також з врахуванням того, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, повідомленого належним чином про здійснення перегляду справи в апеляційному порядку.

Колегія суддів розглянувши заявлене відповідачем клопотання про витребування додаткових доказів відхиляє його, оскільки апеляційна інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами, а залучення та дослідження додаткових (нових) документів, в силу приписів ч. 3 ст. 269 ГПК України, можливо лише у виняткових випадках коли сторона обґрунтує поважність причини неподання їх в суді першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні 18.07.2018 заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутнього представника позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи, 31.07.2017 згідно з накладною №38512661 зі станції Кольчино, Львівської залізниці на станцію Роя, Донецької залізниці було відправлено вагон №67666479 з вантажем - брухт чорних металів.

08.08.2017 на проміжній станції Красноармійськ на підставі акту загальної форми від 08.08.2017 було здійснено контрольне переважування зазначеного вагону та складений комерційний акт №482004/302 від 08.08.2017 (а.с.11) з якого вбачається, що під час контрольного зважування на вагах на станції Покровськ вагона №67666479 відправленого за накладною №38512661 було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній.

В комерційному акті значиться, що в перевізному документі відсутнє зазначення маси брутто, фактична маса брутто вагона склала 82400 кг, тара вагона з ПД- 23800 кг, маса вантажу нетто -58600кг, що менше документа на 3700кг. Двері люка закриті. Вагон прибув під охороною ВОХР, зданий під охорону ВОХР. Вагон в технічному стані - справний. Результат переважування зафіксовано в Книзі переважування вантажів 08.08.2017р.

Комерційним актом зафіксовано, що ваги станції повірені 24.07.2017.

Відповідно до накладної №38512661 (а.с.12) відправником вантажу є товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕК "УКР-ТРАНС". Маса вантажу в накладній визначена вантажовідправником без участі представників залізниці (підтверджується графою 24 перевізних документів), завантаження проводилося вантажовідправником.

В обґрунтування позовних вимог позивач, посилаючись на встановлення Актом загальної форми від 08.08.2018 та комерційним актом №482004/302 від 08.08.2017 факту невірного зазначення в накладній маси вантажу, що є підставою застосування відповідальності вантажовідправника відповідно приписів Статуту Залізниць України, просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 190 715,00 грн., в зв'язку з неправильним зазначенням в накладній маси вантажу.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання, які мають ознаки договору перевезення вантажу, згідно якого в силу вимог ст. ст. 306-308 ГК України, ст. ст. 908, 909 ЦК України, одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввіреній їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами ст. 306 ГК України перевезенням вантажів у цьому визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно вимог ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про транспорт» підприємства транспорту мають право вимагати від пасажирів, відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

Перевезення вантажу залізничним транспортом регулюється Статутом залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 (з послідуючими змінами та доповненнями), який визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно п. 6 Статуту, накладна це - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та Правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Статтею 23 Статуту залізниць України визначено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.3 «Правил оформлення перевізних документів», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084, (із змінами та доповненнями) на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Статуту залізниць України завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них здійснюється відправниками та одержувачами.

За змістом ст. 31 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Згідно із ст. 32 Статуту залізниць України вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера). Відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Як свідчить наявні в матеріалах справи документи, будь-яких зауважень з боку вантажовідправника щодо придатності для перевезення вантажу наданого залізницею вагону або з боку залізниці щодо невжиття вантажовідправником заходів до збереження вантажу, сторонами не заявлялось.

Стаття 24 Статуту залізниць України надає залізницям право перевіряти правильність відомостей, зазначених відправником у залізничній накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (контрольні переважування), в тому числі на шляху перевезення і після прибуття вантажу на станцію призначення. Тарифне керівництво також надає залізниці право на договірних засадах зважувати та перевіряти масу вантажів при прийманні, видачі і перевантаженні у випадках, не передбачених Правилами перевезення, і згідно зі статтею 129 Статуту складати комерційний акт.

В силу вимог статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (із змінами і доповненнями внесеними наказом Міністерства інфраструктури України від 8 червня 2011 року N 138)

За приписами пункту 10 Правил складання актів, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, старший прийомоздавальник) і прийомоздавальник станції, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Аналогічні положення передбачені і пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів, згідно з яким якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про код одержувача, його адресу, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно статті 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Згідно зі ст. 118 стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Факт невірного зазначення відправником маси вантажу, підтверджено наявними в матеріалах справи актом загальної форми від 08.08.2017 та комерційним актом №482004/302 від 08.08.2017 ( а.с.11) , що у відповідності до ст. 122 Статуту є підставою застосування відповідальності до вантажовідправника в розмірі встановленому ст. 118 Статуту - п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Колегія суддів не погоджується з твердженням апелянта, що позивач невірно визначив розмір штрафу, що штраф відповідно вимог ст. 549 ЦК України має визначатися виходячи з провізної плати надлишку (нестачі) маси вантажу, оскільки статтями 122, 118 Статуту встановлена відповідальність вантажовідправника саме за факт внесення невірних відомостей в перевізний документ , а не за нестачу вантажу.

При застосуванні ст. ст. 118, 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень щодо невірного зазначення маси вантажу, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Як зазначалось вище, за вчинене правопорушення чинним законодавством передбачений штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати. З огляду на те, що провізна плата за перевезення вантажу згідно накладної № 38512661 була визначена у розмірі 38143,00 грн за вагон, то відповідно штраф, як вірно визначив позивач, становить 190715 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду, вважає правомірним та обґрунтованим висновок Господарського суду міста Києва про доведеність позивачем факту неправильно внесених відповідачем відомостей про вантаж у накладній № 38512661, зокрема, невірних відомостей про вагу вантажу, та відповідно існування підстав для притягнення його до відповідальності згідно ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/1564/18 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу №2304/2 від 23.04.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі №910/1564/18 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва 20.03.2018 у справі №910/1564/18.

4. Справу №910/1564/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз

Повний текст постанови складено 18.07.2018