ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/410/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Шевченко К.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Кривошей Г.В. за довіреністю;

від відповідача: Унтіла А.М. за довіреністю;

від третьої особи: Ярошенко Г.Ю. за довіреністю;

від прокуратури: Шивцова С.А. за посвідченням;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Гектар" до відповідача Біляївської районної державної адміністрації Одеської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участю Прокуратури Одеської області про визнання прав та обов'язків припиненими

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Гектар" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Біляївської районної державної адміністрації Одеської області в якому просить визнати припиненими права та обов'язки Біляївської районної державної адміністрації Одеської області як орендодавця за договором оренди земельної ділянки, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Біляївському районі Одеської області. Про що в книзі записів реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 20.03.2012р. за №01722, що укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Гектар".

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Гектар" посилається на відсутність у відповідача правових підстав для розпорядження земельною ділянкою, яка є предметом договору оренди від 20.03.2012р. та відповідно відсутні права та обов'язки орендодавця, визначені Земельним кодексом України , ст.24 Закону України "Про оренду землі" та п.п.26,27 договору оренди від 20.03.2012р.

Ухвалою Господарського суду Одеської від 12.03.2018р. відкрито провадження у справі №916/410/18, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.04.2018р. о 11:30.

02.04.2018р. за вх.суду№7267/18 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву.

02.04.2018р. за вх.суду№7282/18 позивач звернувся до суду з клопотанням про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської від 03.04.2018р. було відкладено підготовче засідання на 03.05.2018р. о 11:30.

03.05.2018р. за вх.суду№8897/18 позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача.

В підготовчому засіданні від 03.05.2018р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 24.05.2018р. о 11:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.05.2018р. було викликано сторін у підготовче засідання відкладене на 24.05.2018р. о 11:40.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.05.2018р. було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

21.05.2018р. за вх.суду№9997/18 відповідач надав до суду пояснення.

24.05.2018р. за вх.суду№2-2633/18 Прокуратура Одеської області звернулася до суду з заявою про вступ у справу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.05.2018р. було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру в Одеській області.

В підготовчому засіданні від 24.05.2018р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 07.06.2018р. о 10:20, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.05.2018р. було викликано сторін у підготовче засідання відкладене на 07.06.2018р. о 10:20.

24.05.2018р. за вх.суду№10359/18 прокурор звернувся до суду з клопотанням про долучення до справи доказів направлення сторонам заяви про вступ у справу.

24.05.2018р. за вх.суду№10357/18 відповідач звернувся до суду з клопотанням про залучення до справи оригіналу поштової квитанції.

В підготовчому засіданні від 24.05.2018р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 07.06.2018р. о 10:20, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.05.2018р. було викликано сторін у підготовче засідання відкладене на 07.06.2018р. о 10:20.

06.06.2018р. за вх.суду№2-2828/18 позивач звернувся до суду з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні від 07.06.2018р. було оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.06.2018р. було закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 14.06.2018р. о 14:00.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.06.2018р. задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції проведення якої доручено Господарському суду Київської області.

В судовому засіданні від 14.06.2018р. було оголошено перерву по 05.07.2018р. о 11:00., про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.06.2018р. було викликано сторін у судове засідання відкладене на 04.07.2018р. о 11:00.

В судовому засіданні від 04.07.2018р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/410/18.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Як зазначає позивач, 20.03.2012 між Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області (відповідач, Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Гектар» (позивач, Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Біляївському районі Одеської області, про що в книзі записів реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 23.03.2012 за №01722 (далі договір) відповідно до якого Орендодавець надає, а Орендар приймає у довгострокове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 56,7400га у тому числі 56,7400га рілля, кадастровий №:01:001:0013, для розміщення інфраструктури оптового ринку сільськогосподарської продукції, розташовану на території Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області (за межами населеного пункту) зі строком дії договору 49 років.

Позивач вказує, що на виконання умов договору оренди щодо цільового використання наданої в оренду земельної ділянки, позивач розпочав будівництво оптового ринку сільськогосподарської продукції на території Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області та зареєстрував за собою право власності на об'єкт незавершеного будівництва, а саме: І - черги ринку сільськогосподарської продукції та павільйону «Овочі-фрукти №1» готовність 24%; II - черги ринку сільськогосподарської продукції та павільйону «Овочі-фрукти №2» готовність 8%; відповідно до рішення Хлібодарської селищної ради №113 від 22.10.2015 присвоєно адресу: автодорога Одеса-Кучурган 12км+340м, Хлібодарська селищна рада Біляївського району Одеської області, що підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області до Господарського суду Одеської області було подано позовну заяву до ТОВ «РСП «Гектар» про стягнення заборгованості, розірвання договору оренди та зобов'язання ТОВ «РСП «Гектар» повернути земельну ділянку, що є предметом договору оренди до земель Біляївської районної державної адміністрації Одеської області з приведенням її у стан, не гірший порівняно з тим, у якому було її було одержано в оренду.

Позивач вказує, що станом на момент укладання договору оренди відповідач діяв на підставі Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та ст.17, п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України, та був наділений повноваженнями щодо розпорядження землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012, який набрав чинності 01.01.2013р., внесено зміни до ст. 122 Земельного кодексу України, згідно з якими повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб передані центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи. Відповідно до пункту 1 Положення «Про Державне агентство земельних ресурсів України», затвердженого Указом Президента України №445 від 08.04.2011, Державне агентство земельних ресурсів України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів реорганізовуються шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру. Також установлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 294-р «Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру передано функції і повноваження Державного агентства земельних ресурсів, що припиняється. Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 року №26 затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, відповідно до якого Головне управління здійснює розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України на території Одеської області.

Як зазначає позивач як юридичну особу Головне управління Держгеокадастру в Одеській області зареєстровано 25.04.2015р., про що у Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено відповідний запис. Отже, з 25.04.2015р. повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою, що є предметом договору оренди, покладено на Головне управління Держгеокадастру Одеській області, яке є правонаступником Біляївської районної державної адміністрації Одеської області та станом на сьогодні всі матеріально-правові зобов'язання відповідача перейшли до Головного управління Держгеокадастру Одеській області, який відповідно надалі має ці зобов'язання виконувати (продовжувати виконувати) перед фізичними та юридичними особами, та зокрема перед позивачем. Таким чином, враховуючи, що станом на теперішній час у відповідача відсутні законні підстави для розпорядження земельною ділянкою, що є предметом договору оренди, то у нього відповідно відсутні будь-які права та обов'язки Орендодавця за укладеним з позивачем договором оренди земельної ділянки.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визнати припиненими права та обов'язки Біляївської районної державної адміністрації Одеської області як орендодавця за договором оренди земельної ділянки, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Біляївському районі Одеської області. Про що в книзі записів реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 20.03.2012р. за №01722, що укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Гектар".

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що внесення змін до ст. 122 Земельного кодексу України згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012р. встановлює повноваження центрального органу державної влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб, з моменту набрання Законом чинності. Данна норма права не передбачає зміну існуючих прав і обов'язків які виникли до введення зазначених змін в дію, та не передбачає припинення прав та обов'язків орендодавця за діючими договорами оренди земельних ділянок укладених відповідно до законодавства України, яке діяло на момент їх укладення. Законом України «Про оренду землі» чітко встановлено, що орендні зобов'язання виникають на підставі договору. Договір оренди надає право орендарю володіти і користуватися майном, а орендодавцю отримувати обумовлену договором плату. Договір оренди землі є двостороннє зобов'язуючим, коли кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, які тривають у час дії договору. За казаним вище договором оренди земельної ділянки власником землі є держава, яка через свого представника - орган державної влади в особі Біляївської райдержадміністрації передала в оренду земельну ділянку ТОВ «Ринок сільськогосподарської продукції «Гектар».

Відповідач зазначає, що Законом України «Про оренду землі» задекларовано збереження орендних відносин навіть при зміні власника земельної ділянки, з огляду на що можна дійти висновку що збереження орендних відносин тим паче відбувається і при зміні розпорядника земельних ділянок, які є представниками держави - власника земельної ділянки за договором оренди. При укладанні договору оренди до орендаря переходять право володіти і користуватися об'єктом власності, а право розпоряджуватись зберігається за власником. Тому зміна розпорядника власником земельної ділянки (орендодавця) не є підставою для припинення прав та обов'язків Відповідача як орендодавця за договором оренди землі, що прямо передбачено нормами закону. Пунктом 3 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що у випадках, коли земельні ділянки надані в оренду до введення в дію цього Кодексу органами, повноваження яких з надання земельних ділянок з прийняттям цього Кодексу змінені, продовження строку оренди зазначених земельних ділянок здійснюється органами, що мають право надання вказаних земель за цим Кодексом. Внесення змін до договору можливе через укладання додаткової угоди між сторонами та перереєстрація договору. У випадках, коли виникає необхідність внесення змін до договору в частині продовження терміну, то орендодавець, районна державна адміністрація, не може укласти додаткову угоду, оскільки це їй забороняє Закон, але продовжувати орендні відносини за діючим договором оренди землі це її право та обов'язок. Однією з умов договору є отримання орендної плати, яка відповідно до пп. 14.1.147 ст. 14 Податкового Кодексу України, плата за землю це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що належить до місцевих податків та відповідно до пп.10.1.1 п.10.1 ст. 10 Податкового Кодексу України зараховується до місцевого бюджету. Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, у свою чергу не може отримувати вказані орендні платежі, оскільки не являється стороною договору оренди.

Відповідач стверджує, що відповідно п. 3 Перехідних положень Земельного кодексу України, необхідність виходу із договірних зобов'язань одного орендодавця - Біляївської райдержадміністрації і вступу в договірні відносини іншого орендодавця - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, виникає лише у разі продовження терміну договору оренди. Договір оренди земельної ділянки укладений у 23.03.2012р. відповідачем у межах своїх повноважень згідно положень законодавства України, яке діяло на момент укладення договору. Твердження позивача матимуть наслідком остаточну юридичну визначеність у правовідносинах сторін договору оренди землі дія якого припиниться у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено, та ніяким чином не обмежуватимуть на майбутнє прав Головного управління Держгеокадастру у Одеській області як розпорядника, відповідно до норм діючого на цей час законодавства, вказаної земельної ділянки.

Крім того відповідач вказує, що станом на 20.03.2018 року в провадженні Господарського суду Одеської області знаходиться справа №916/3222/17 за позовом Біляївської районної державної адміністрації Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Гектар» про розірвання договору оренди землі, зобов'язання повернути земельну ділянку та стягнення 2164262,39грн. В супереч нормам діючого законодавства України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Гектар», як орендар не виконує свої зобов'язання за договором оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати за землю. Таким чином подання позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Гектар» до Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про визнання прав та зобов'язань припиненими можна розглядати лише, як затягування процесу у вказаній вище справі та ухилення від виконання зобов'язань за договором оренди земельної ділянки щодо сплати заборгованості по орендній платі яка станом на 01.11.2017р. становить 2164264,39грн.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у позові.

У своїй відповіді на відзив відповідача позивач зазначає, що Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» визначено повноваження органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування щодо розпорядженням землями державної власності. Однак, нормами вказаних законів не врегулювано питання щодо повноважень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування у разі зміни розпорядника відповідних земельних ділянок. В той же час, згідно ч. 10 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, ст. 8 Цивільного кодексу України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). власником земельної ділянки, що є предметом Договору оренди, є держава в особі свого представника. На момент укладання договору оренди земельної ділянки від 20.03.2012р. діяла редакція Земельного кодексу України від 13.01.2012р. згідно з положеннями ст. 122 якої повноваженнями щодо розпорядження землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів були наділені районні державні адміністрації на їх території. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012р., який набрав чинності 01.01.2013р., внесено зміни до ст. 122 Земельного кодексу України, згідно з якими повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб передані центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи. Таким чином, з моменту внесення змін до ст. 122 Земельного кодексу України повноваження Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, як представника держави щодо розпорядження сільськогосподарськими землями державної власності, припинилися.

У свої поясненнях на позов третя особа зазначає, що з 01.01.2013 набрав чинності закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», внесено зміни до законодавчих актів, у тому числі до Земельного кодексу України (зокрема в частині органів, які наділені повноваженнями розпоряджатись землями державної форми власності). Відповідно до п. є-1 ч. 1 ст. 15-1, ч. 4 ст.122 земельного кодексу України, Положення про Головне управління Держземагентства в Одеській області, затвердженого наказом Держземагентства України від 06.07.2012р. №310 (зі змінами, затвердженими наказом Держземагентства України від 01.03.2013р. №85) Головне управління Держземагентства в Одеській області починаючи з 2013 року здійснювало розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Одеської області. З урахуванням вищезазначеного, пунктом 5 розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 18.12.2013р. №1332/А-2013 голів райдержадміністрацій було зобов'язано та міським головам міст обласного значення було рекомендовано до 20.12.2013р. передати за актами прийому- передачі Головному управління Держземагентства в Одеській області оригінали договорів оренди та додаткових угод до договорів оренди земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, укладених до 01.01.2013р. та зареєстрованих відповідно до вимог чинного законодавства. У супроводі листа від 12.02.2014р. №01/01-08/425 Біляївська районна державна адміністрація Одеської області за актом прийому - передачі договорів оренди було передано Головному управлінню договір оренди укладений з ТОВ «Сільськогосподарської продукції «Гектар». Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014р. №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» вирішено утворити Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р. №5 «Про утворення територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, а територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів реорганізовано шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Наказом Держгеокадастру від 15.05.2015р. №68 «Про питання діяльності Головного управління Держгеокадастру в Одеській області» функції і повноваження Головного управління Держгеокадастру в Одеській області передано до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. З урахуванням вище наведеного, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області є правонаступником Головного управління Держземагентства в Одеській області, до якого перейшли майно, права та обов'язки останнього.

Третя особа зазначає, що задоволення позовних вимог позивача, приведе до використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що є порушенням ст.ст 125, 126 Земельного кодексу України.

У своїй заяві про вступ у справу прокурор зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. При цьому, відповідно до вищевказаної статті такий спосіб захисту, як визнання припиненими прав та обов'язків сторони за чинним договором не передбачено. Пунктом 2.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» №6 від 17.05.2011р. передбачено, що суди мають враховувати, що способи захисту прав юридичних та фізичних осіб на земельні ділянки, визначені статтею 152 Земельного кодексу України, положення якої у відповідних правовідносинах підлягають переважному застосуванню перед нормами ЦК України та ГК України. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено підстави припинення договору оренди землі. Зокрема, договір оренди може бути припинено, у разі закінчення строку, на який його було укладено. Окрім того, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Таким чином, припинення прав та обов'язків сторони за договором у спосіб інший, ніж припинення договору, не допускається, у зв'язку з чим, позивачем невірно обрано спосіб захисту та позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки від 20.03.2012р. було укладено між Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Гектар» на підставі Закону України «Про оренду землі» та розпорядження Біляївської районної державної адміністрації Одеської області №19/2012 від 13.01.2012р.

Відповідно до ст. 10 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент укладення договору) до повноважень районних рад у галузі земельних відносин на території району належить зокрема розпорядження землями на праві спільної власності відповідних територіальних громад, координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; забезпечення реалізації державної політики в галузі охорони та використання земель; організація землеустрою та затвердження землевпорядних проектів; внесення до Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад пропозицій щодо встановлення і зміни меж районів, міст, селищ, сіл; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

На момент укладання договору оренди земельної ділянки відповідач діяв в межах своїх повноважень, що також не заперечується сторонами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на відсутність у відповідача правових підстав для розпорядження земельною ділянкою, яка є предметом договору оренди від 20.03.2012р. та відповідно відсутні права та обов'язки орендодавця, визначені Земельним кодексом України, ст.24 Закону України "Про оренду землі" та п.п. 26,27 договору оренди від 20.03.2012р. оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012, який набрав чинності 01.01.2013р., внесено зміни до ст. 122 Земельного кодексу України. Відповідно до пункту 1 Положення «Про Державне агентство земельних ресурсів України», затвердженого Указом Президента України №445 від 08.04.2011, Державне агентство земельних ресурсів України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів реорганізовуються шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру. Територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 294-р «Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру передано функції і повноваження Державного агентства земельних ресурсів, що припиняється. Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 року №26 затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, відповідно до якого Головне управління здійснює розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України на території Одеської області.

З 25.04.2015р. повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою, що є предметом договору оренди, покладено на Головне управління Держгеокадастру Одеській області, яке є, як вказує позивач правонаступником Біляївської районної державної адміністрації Одеської області та станом на сьогодні всі матеріально-правові зобов'язання відповідача перейшли до Головного управління Держгеокадастру Одеській області, який відповідно надалі має ці зобов'язання виконувати (продовжувати виконувати) перед фізичними та юридичними особами, та зокрема перед позивачем у зв'язку з чим у відповідача відсутні законні підстави для розпорядження земельною ділянкою, що є предметом договору оренди, то у нього відповідно відсутні будь-які права та обов'язки Орендодавця за укладеним з позивачем договором оренди земельної ділянки.

Однак такі посилання позивача судом до уваги не приймаються виходячи з наступного.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Отже Законом України «Про оренду землі» чітко встановлено, що орендні зобов'язання виникають на підставі договору. Договір оренди надає право орендарю володіти і користуватися майном, а орендодавцю отримувати обумовлену договором плату. Договір оренди землі є двостороннє зобов'язуючим, коли кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, які тривають у час дії договору.

За договором оренди земельної ділянки власником землі є держава, яка через свого представника - органу державної влади в особі Біляївської райдержадміністрації передала в оренду земельну ділянку «Ринок сільськогосподарської продукції «Гектар».

Законом України «Про оренду землі» задекларовано збереження орендних відносин навіть при зміні власника земельної ділянки, збереження орендних відносин відбувається і при зміні розпорядника земельних ділянок, які є представниками держави - власника земельної ділянки за договором оренди.

Право власності передбачає такі повноваження володіти, користуватися і розпоряджуватися об'єктом власності. При укладанні договору оренди до орендаря переходять право володіти і користуватися об'єктом власності, а право розпоряджуватись зберігається за власником. Тому зміна розпорядника власником земельної ділянки (орендодавця) не є підставою для припинення прав та обов'язків відповідача як орендодавця за договором оренди землі, що прямо передбачено нормами закону.

Суд звертає увагу позивача, що Пунктом 3 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що у випадках, коли земельні ділянки надані в оренду до введення в дію цього Кодексу органами, повноваження яких з надання земельних ділянок з прийняттям цього Кодексу змінені, продовження строку оренди зазначених земельних ділянок здійснюється органами, що мають право надання вказаних земель за цим Кодексом. Зміни у розподілі повноважень, що відбулися внаслідок ухвалення Земельного кодексу України, ніяк не впливають на чинність договорів, проте продовження їх строку здійснюється вже на нових (загальних) засадах, передбачених чинним Земельним кодексом України.

У випадках, коли виникає необхідність внесення змін до договору в частині продовження терміну, то орендодавець, районна державна адміністрація, не може укласти додаткову угоду, оскільки це їй забороняє Закон. Але продовжувати орендні відносини за діючим договором оренди землі це її право та обов'язок.

Таким чином, відповідно п. 3 Перехідних положень Земельного кодексу України, необхідність виходу із договірних зобов'язань одного орендодавця - Біляївської райдержадміністрації і вступу в договірні відносини іншого орендодавця - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, виникає лише у разі продовження терміну договору оренди.

Станом на день розгляду справи договір оренди земельної ділянки є чинним, крім того укладений на 49 років.

Позивачем не обґрунтовано яким чином можуть бути припиненні права та обов'язки сторони договору за чинним договором. Позивачем в позовній заяві не обґрунтовано яким чином порушені його права чи охоронюваний законом інтерес. Позивачем не обґрунтовано яким чином припинення прав та обов'язків відповідача вплине на зміну прав та обов'язків позивача, як сторони договору оренди землі державної форми власності укладеного відповідно до законодавства України, яке діяло на момент його укладення.

Згідно норм чинного законодавства особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права, в свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Станом на день розгляду справи позивачем не надано належних доказів в обґрунтування позовних вимог, а саме яким чином порушені його права чи охоронюваний законом інтерес, яким чином припинення прав та обов'язків відповідача вплине на зміну прав та обов'язків позивача, як сторони договору оренди землі державної форми власності укладеного відповідно до законодавства України, яке діяло на момент його укладення.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Гектар" до відповідача Біляївської районної державної адміністрації Одеської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участю Прокуратури Одеської області про визнання прав та обов'язків припиненими є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору у сумі 1762,00грн. покладаються на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Гектар".

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Гектар" до відповідача Біляївської районної державної адміністрації Одеської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участю Прокуратури Одеської області про визнання права обов'язків припиненими - відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00грн. покласти на позивача -Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Гектар".

У зв'язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 09.07.2018р. по 12.07.2018р. включно та перебуванням 13.07.2018р. у відпустці, повне рішення складено 16 липня 2018р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова