РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.07.2018Справа № 910/2822/18
За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області

до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

про стягнення 200925,23 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники сторін:

від позивача - Грикун В.О.

від відповідача - Будниченко О.В., Городній О.М.

В судовому засіданні 09.07.2018 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про стягнення 200925,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не своєчасно повернув орендоване майно після припинення договору оренди приміщення від 29.12.2006 № 221, в зв'язку з чим позивач нарахував йому неустойку у вигляді орендної плати на підставі ст. 785 ЦК України у розмірі 200925,23 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/2822/18 від 30.03.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), надано відповідачу строк до 06.04.2018 для подання заяви з запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

10.04.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшло заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, здане до пересилання, згідно відмітки поштового штемпеля, 06.04.2018, тобто в рамках встановленого судом строку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 14.05.2018.

20.04.2018 від відповідача надійшов відзив з додатками, в якому він проти позову заперечує, посилаючись на відсутність вини, яка є необхідною для стягнення неустойки на підставі ст. 785 ЦК України. Відповідач посилається на необов'язковість укладення додаткової угоди для автоматичного продовження строку дії договору оренди та відсутність підстав для прийняття позивачем рішення про припинення дії договору оренди, оскільки, з вини позивача (відсутність реєстрації нерухомого майна у відповідному реєстрі) відповідач не мав можливості нотаріально посвідчити додаткову угоду про продовження строку дії договору.

02.05.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що вина відповідача, що є підставою для стягнення з нього неустойки, полягає у неповерненні позивачу майна після припинення дії договору оренди. Крім того. позивач зазначає, що договором передбачено обов'язковість укладення додаткової угоди для продовження строку дії договору оренди. Крім того, позивач вказує, що він, як орендодавець не мав можливості зареєструвати нерухоме майно в реєстрі, оскільки, це виключна правомочність власника майна. Також позивач вказує, що договір оренди не міг бути продовжений з тих підстав, що необхідно було провести актуальну оцінку об'єкта оренди, оскільки, попередня проводилась в 2011 році.

Ухвалою суду від 14.05.2018 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні 18.06.2018.

14.05.2018 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він зазначив, що станом на кінець 2016 року за тристороннім договором було проведено оцінку вартості об'єкта оренди.

В судовому засіданні 18.06.2018 представник позивача на питання суду відповіла, що договір припинився з 17.02.2017.

В судовому засіданні 18.06.2018 оголошено перерву до 05.07.2018.

В судовому засіданні оголошено перерву до 09.07.2018.

Представник позивача підтримав у судовому засіданні 09.07.20.18 позицію, викладену письмових заявах по суті спору.

Представники відповідача заперечували проти позову керуючись обставинами, викладеними у письмових заявах по суті спору.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з'ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

29.12.2006 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України", що змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (орендар), укладений договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 221, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І, зареєстрований в реєстрі за № 2798, відповідно до п. 1.1, 2.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування індивідуально визначене нерухоме державне майно, а саме: нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 138,7 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Львів, по. В.Чорновола, 61 (шістдесят один), надалі - Майно, що перебуває на балансі Львівського банківського інституту Національного банку України, надалі - Балансоутрнмувач. Нежитлові приміщення, які є предметом цього договору, вказані у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданому Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" 27.12.2006 року за № 13078430 під літерами: 52, 53,54,55,56,57,58, XVI. Вартість зазначеного орендованого майна визначена відповідно до звіту про оцінку майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності станом на 30.11.2006 року і становить 368100,00 гри. (триста шістдесят вісім тисяч сто гривень 00 коп.) без ПДВ. Згідно з вищевказаним витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 13078430, виданим ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" 27.12.2006 року вартість орендованого майна становить 41 746,00 грн. (сорок одну тисячу сімсот сорок шість гривень 00 коп.). Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акту приймання-передачі Майна.

Згідно акту прийому-передачі в оренду державного нерухомого майна загальною площею 138,7 кв.м. за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 61 від 29.12.2006, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, з однієї сторони, та Відкрите акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" з другої сторони, склали цей Акт про наведене нижче: Відповідно до Договору оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 29 грудня 2006 року, укладеного між Сторонами, Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування індивідуально визначене нерухоме державне майно, а саме: нежитлове приміщення (№№ 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, XVI) загальною площею 138,7 кв.м., розміщені на першому поверсі в будівлі за адресою: 79058, м. Львів, пр. В.Чорновола, 61, (надалі - Майно), що перебуває на балансі Львівського банківського інституту Національного банку України. Вартість зазначеного орендованого майна визначена відповідно до звіту про оцінку майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності станом на 30 листопада 2006 року і становить 368 100,00 (триста шістдесят вісім тисяч сто) гривень. Претензій щодо стану та вартості Майна Сторони не мають.

Згідно договору № 2 від 16.01.2012 про внесення змін до договору оренди № 221 та договору № 4 від 28.12.2015 про внесення змін до договору оренди № 221 пункт 1 основного договору викладено у наступній редакції: Орендодавець передає а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме . майно - нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 139.9 кв.м, які розміщені на першому поверсі чотирьохповерхової будівлі за адресою: м. Львів, пр.. Чорновола, 61 та перебувають на балансі Державного вищого навчального закладу «Університет банківської справи», надалі «Балансоутримувач. Вартість зазначеного орендованого майна (Майна) визначена відповідно до звіту про оцінку

майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності станом на 31.10.2011 року, і становить

700 314,00 (сімсот тисяч триста чотирнадцять) гривень. Зазначене орендоване майно (Майно) вказане у Технічному паспорті на вищевказану будівлю (поверховому плані), складеному Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», під №№ 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66,

67, 68 .

Договором № 3 від 21.03.2012 про внесення змін до договору оренди № 221 п. 1.2 договору викладено в наступній редакції: " Майно передається в оренду з метою розміщення та проведення діяльності відділення Орендаря (філії Орендаря у м. Львові), в тому числі: розміщення відділення банку на площі 58,8 кв.м, що використовується для здійснення платежів за житлово-комунальні послуги; розміщення фінансової установи (відділення банку) на площі 81,1 кв.м."

Відповідно до п. 2.4., 2.5 договору, у разі припинення цього Договору Майно повертається Орендарем Балансоутримувачу. Орендар повертає Майно Балансоутримувачу аналогічно порядку, встановленому при передачі Майна Орендарю цим Договором. Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання Сторонами акта приймання-передачі. Обов'язок по складанню акта приймання-передачі. покладається на Сторону, яка передає Майно іншій Стороні Договору.

Пунктом 3.1-3.4. договору в редакції договору № 3 від 21.03.2012, № 4 від 28.12.2015 визначено, що Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 (з наступними змінами), далі - Методика, і становить без ПДВ за базовий місяць оренди (для цілей визначення розміру орендної плати за відповідні нижчевказані періоди оренди):

за лютий 2012 року - 14 862,40 гри. (чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят дві грн. 40 коп.)(додаток 1 до цього Договору - розрахунок 1, затверджений 14.03.2012 року). Відповідно, орендна плата за частину березня 2012 року (з дати укладення Договору № 3 про внесення змін до цього Договору) визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди - лютий 2012 року на індекс інфляції за березень 2012 року. Орендна плата на підставі вказаного її розміру за базовий місяць оренди - лютий 2012 року (згідно з додатком 1 до цього Договору - розрахунком 1, затвердженим 14.03.2012 року) сплачується за період оренди з дати державної реєстрації нотаріально посвідченого Договору № 3 про внесення змін до цього Договору;

за вересень 2011 року - 14 241,57 грн. (чотирнадцять тисяч двісті сорок одна грн. 57 коп.) (додаток 2 до цього Договору - розрахунок 2, затверджений 14.03.2012 року). Орендна плата на підставі вказаного її розміру за базовий місяць оренди - вересень 2011 року (згідно з додатком 2 до цього Договору - розрахунком 2, затвердженим 14.03.2012 року) сплачується за період оренди з 20.09.2011 року по 28.12.2011 року (доплата проводиться в строк, визначений Договором № 3 про внесення змін до цього Договору).

Розмір орендної плати за період від дати укладення Договору № 2 про внесення змін до Цього Договору до дати укладення Договору № 3 про внесення змін до цього Договору сплачується в розмірі, визначеному відповідно до умов Договору № 2 про внесення змін до цього Договору. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за кожний наступний - звітний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції звітного місяця.

Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із Сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, наступному співвідношенні:

50% до державного бюджету на рахунок визначений Головним управлінням Державної

казначейської служби України у Львівській області, а саме: Одержувач коштів - Держбюджет м. Львова, код ЄДРПОУ одержувача - ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014, № рахунку-2002 (код 22080200);

50% на рахунок Балансоутримувача».

Згідно п. 10.1, 10.3, 10.6 договору з урахуванням змін, внесених договором № 2 від 16.01.2012 цей Договір укладено на строк 5 (п'ять) років з 29 грудня 2006 року по 28 грудня

2011 року включно та за згодою Сторін його дію продовжено на наступні 5 (п'ять) років з 29 грудня 2011 року по 28 грудня 2016 року включно. Зміни і доповнення або розірвання цього Договору допускаються за взаємною згодою Сторін. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються Стороною протягом місяця з дати їх подання до розгляду іншою Стороною. Пролонгація Договору здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства

України на момент такої пролонгації. У разі якщо на момент продовження дії цього Договору остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для такого продовження проводиться оцінка об'єкта оренди. У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктом 10.10 договору визначено, що Чинність цього Договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі Майна; достроково за взаємною згодою Сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства Орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством.

Договори № 1-4 про внесення змін до договору оренди нотаріально посвідчені та зареєстровані в реєстрі.

Позивач звернувся до відповідача з листом від 20.12.2016 № 19-03-08251 "Щодо укладення договору про внесення змін до договору оренди державного майна", в якому зазначив, що для укладення договору про внесення змін до договору оренди № 221 від 29.12.2006 орендарю необхідно забезпечити нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію зазначеного договору про внесення змін до договору оренди державного нерухомого майна № 221 від 29.12.2006. В додатках до вказаного листа зазначено про направлення відповідачу проекту договору про внесення змін до договору оренди державного нерухомого майна № 221 від 29.12.2006 на 1 аркуші та розрахунок орендної плати на 3 аркушах.

Відповідачем не заперечується факт отримання листа з додатками.

Проект договору не був долучений до матеріалів справи жодною зі сторін. Суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано суду підписаного з його боку проект договору про внесення змін та не надано доказів того, що він звертався до нотаріуса з метою посвідчення та реєстрації відповідного договору та доказів того, що нотаріусом було відмовлено відповідачу у проведенні нотаріального посвідчення та реєстрації договору про внесення змін до договору № 221 від 29.12.2006.

Також позивач звернувся до відповідача з листом від 06.02.2017 № 19-03-00882, в якому повідомив про закінчення 28.12.2016 терміну дії договору № 221 від 29.12.2006. З метою продовження терміну дії договору шляхом укладання додаткової угоди необхідно забезпечити нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію договору про внесення змін.

17.02.2017 відповідач звернувся до позивача з листом № 060-20/352, в якому зазначив, що між AT «Укрексімбанк» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області укладено договір оренди індивідуального визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 221 від 29 серпня 2006 року (надалі - Договір оренди №221), на частину нежитлового приміщення загальною площею 139,9 м.кв. за адресою: м. Львів, пр. В.Чорновола, 61 (надалі - Приміщення), що перебуває на балансі Львівського навчально-наукового інституту ДВНЗ «Університету банківської справи» (надалі - Балансоутримувач), з метою розміщення відділення №1 Філії AT «Укрексімбанк» у м. Львові. Згідно умов Договору оренди №221 його термін дії закінчився 29.12.2016 року. На даний момент продовження Договору оренди №221 не можливе у зв'язку з відсутністю реєстрації вище вказаного майна (в тому числі Приміщення), Балансоутримувачем в Реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зважаючи на викладене вище відповідач запропонував припинити дію Договору оренди №221 та одночасно укласти новий Договір оренди Приміщення строком на 2 роки 364 дні, та просив розглянули можливість оренди Приміщення по Договору оренди №221 до моменту укладення нового Договору оренди. Оплату орендної плати за оренду Приміщення по Договору оренди №221 відповідач гарантував.

Позивач направив відповідачу листа від 22.02.2017 № 19-03-01263 у відповідь, в якому зазначив. Що для укладення договору оренди державного нерухомого майна до регіонального відділення необхідно подати документи, визначені у переліку документів, які подаються орендарем орендодавцеві для укладення договору оренди майна, затверджений наказом ФДМУ від 15.02.2013 № 201.

Також позивач звернувся до відповідача з листом від 22.02.2017 № 19-03-01273, в якому повідомив про те, що термін дії Договору оренди державного нерухомого майна №221 від 29.12.2006, укладеного між РВ ФДМУ по Львівській області та ПАТ "Державний експортно- імпортний банк України", (далі - Договір оренди), відповідно до ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п.10.1. Договору оренди закінчився 28.12.2016 року. Враховуючи вищенаведене, згідно п.2.4 та п.2.5 Договору оренди, відповідачу необхідно повернути державне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 139,9 кв.м, які розташовані на першому поверсі будівлі за адресою: м. Львів, пр. В.Чорновола, 61 балансоутримувачу в термін, визначений чинним законодавством, та один примірник підписаного акту приймання-передачі об'єкта оренди скерувати до регіонального відділення ФДМУ по Львівській області. Обов'язок по складанню акту приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні. Після закінчення терміну дії договору оренди оплата за фактичне користування майном здійснюється в розмірі подвійної орендної плати. Одночасно позивач інформував відповідача, що рішення про припинення Договору оренди №221 від 29.12.2006, прийняте регіональним відділенням ФДМУ по Львівській області на підставі листа Філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" у м.Львові від 17.02.2017 №060-20/352 (вх.№19/01016 від 17.02.2017) (в зв'язку із відсутністю реєстрації орендованих приміщень в Реєстрі речових прав на нерухоме майно). Вказаний лист як зазначено у позові та не заперечується відповідачем отриманий відповідачем 28.02.2017.

Згідно ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

25.09.2017 балансоутримувачем та орендарем підписано акт приймання-передачі державного нерухомого майна - загальною площею 139,9 кв. м. за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 61. В акті зазначено, що відповідно до Договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, №221 від 29.12.2006р., укладеним між Регіональний відділенням Фонду державного майна України по Львівській області та публічний акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», надалі за текстом - «Договір оренди» Орендар передав, а Балансоутримувач прийняв індивідуальне визначене нерухоме державне майно, а саме, нежитлові приміщення (№№52,53,54,55,56,58,58) загальною площею 139,9 м.кв., розміщені на першому поверсі в будівлі під літерою А-4 за адресою: м. Львів, пр. Чорновола,61 (надалі - «Майно»), що перебуває на балансі Балансоутримувача. Сторони підтверджують повне виконання умов Договору оренди одна перед одною. Цей Акт складений у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному примірнику для кожної із Сторін.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Згідно ст. 18, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

22.02.2017 року позивач повідомив відповідача, про те, що договір припинив свою дію.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору (ч. 2 ст. 795 ЦК України).

Відповідно до ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Згідно ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Однак, згідно ст. 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об'єкта оренди.

Згідно п. 2 договору № 2 про внесення змін до договору оренди № 221 звіт про оцінку орендованого майна був складений 31.10.2011, а його вартість становила 700314,00 грн.

Отже станом на 28.12.2016 (останній день дії договору № 221 від 29.12.2006) оцінка орендованого майна не проводилась більше як три роки, а тому для продовження строку дії договору оренди або його поновлення необхідно було провести оцінку орендованого майна та укласти додаткову угоду. Отже автоматичного продовження дії договору в даному випадку не може бути, оскільки, в договір мають бути внесені зміни і вони оформляються саме додатковою угодою, яка не була укладена сторонами.

З вищезазначеного суд вбачає, що договір оренди № 221 від 29.12.2006 припинив свою дію в зв'язку з закінченням строку його дії з 29.12.2016, а додаткову угоду про його продовження чи поновлення сторонами не було укладено.

Суд зауважує, що до матеріалів справи було долучено висновок про вартість майна станом на 30.09.2016 на суму 4215960,00 грн, однак сторонами не було укладено додаткову угоду до договору оренди з урахуванням вартості майна, визначеного у висновку станом на 30.09.2016.

Отже договір оренди від 29.12.2006 № 221 припинив свою дію 29.12.2016 року, натомість майно було повернуто позивачу лише 25.09.2017.

Згідно ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Пунктом 5.6. договору встановлено, що у разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язується повернути балансоутримувача орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати збитки у разі погіршення стану або втрати орендованого майна з вини орендаря.

Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК зазначає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Частиною другою вказаної статті передбачено, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення (п. 5.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р, № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна").

Позивач розрахував суму неустойки з урахуванням розміру індексованої орендної плати.

Суд перевірив розрахунок позивача та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним.

Оскільки спірний договір припинив свою дію 29.12.2016., а об'єкт оренди повернуто 25.09.2017, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки за період з 01.03.2017 по 25.09.2017 в сумі 200925,23 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заперечень відповідача про необов'язковість укладення додаткової угоди та можливість автоматичного продовження строку дії договору, суд відзначає, що таке продовження можливе лише за умови продовження договору на тих самих умовах, однак, в даному випадку підписання додаткової угоди для продовження дії договору було обов'язковим в силу вимог закону та необхідністю внесення змін щодо проведення оцінки майна.

Щодо заперечень про відсутність вини відповідача, суд відзначає, що відповідач не виконав вимоги закону та договору про повернення майна після закінчення строку дії договору, а тому застосування неустойки в зв'язку з такою його винною бездіяльністю є обгрнутованим. Крім того, відповідач не надав доказів того, що він звертався до нотаріуса щодо нотаріального посвідчення договору про внесення змін та йому було відмовлено у посвідченні.

Суд звертає увагу, що листом від 22.02.2017 № 19-03-01273 констатовано факт припинення договору, однак, посилання позивача у даному листі на ту обставину, що рішення про припинення договору орендодавцем було прийнято на підставі листа орендаря від 17.02.2017 не спростовує тієї обставини, що договір оренди № 221 від 29.12.2004 припинився 29.12.2016 в зв'язку з закінченням строку на який його було укладено в силу закону.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Отже, обставини визнані позивачем у позовній заяві та підтверджені матеріалами справи, встановлені рішеннями судів, відповідач не спростував шляхом подання належних та допустимих доказів.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 123 ГПК України, Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в зв'язку з задоволенням позовних вимог покладається на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127, ) на користь регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області (79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 3, ) одержувач коштів: Державний бюджет міста Львова, код ЄДРПОУ одержувача: 38008294, банк одержувача: ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО 825014, рахунок № 2002, код рахунку 22080300) 200925 (двісті тисяч дев'ятсот двадцять п'ять) грн. 23 коп. неустойки.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127, ) на користь регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області (79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 3, , рахунок № 0840, Державна казначейська служба України, МФО 820172, ЗКПО 20823070) 3014 (три тисячі чотирнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 18.07.2018

Суддя І.В.Усатенко