РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.07.2018Справа № 910/14487/17
За зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НіК"

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз"

про стягнення 26292,13 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1.

від відповідача Харченко Л.І.

В судовому засіданні 12.07.2018 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НіК" про стягнення 24028,10 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної поставки обладнання згідно умов Договору № про закупівлю робіт від 04.08.2016 року.

29.09.2017 року через канцелярію Господарського суду міста Києва товариство з обмеженою відповідальністю "НіК" подало зустрічну позовну заяву до публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" про стягнення 26292,13 грн.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач за зустрічним позовом порушив взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної оплати вартості отриманого товару згідно умов Договору № про закупівлю робіт від 04.08.2016 .

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2017: первісні позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з ТОВ "НіК" на користь ПАТ "Укртрансгаз" 24028,10 грн. пені за прострочення строку виконання договірних зобов'язань та 1600 грн. судового збору; зустрічні позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з ПАТ "Укртрансгаз" на користь ТОВ "НіК" 20105,19 грн. "інфляційних втрат", 6186, 94 грн. - 3% річних та 1600 грн. судового збору.

Постановою Верховного Суду від 17.04.2018 № 910/14487/17 касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" задоволено. Рішення господарського суду міста Києва від 17.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 зі справи № 910/14487/17 скасовано в частині задоволення зустрічного позову. Справу в цій частині направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 зі справи № 910/14487/17 залишити без змін.

На підставі розпорядження від 26.04.2018 № 05-23/489 протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями зустрічну позовну заяву у справі № 910/14487/17 передано для розгляду справу судді Усатенко І.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2018 прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначити розгляд справи на 07.06.2018.

29.05.2018 від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив з додатками, в якому він проти позву заперечує посилаючись на ту обставину, що не порушено строків оплати за поставлений товар, оскільки згідно з пунктом 4.1 Договору в редакції додаткової угоди від 21.06.2017 №2 оплата за поставлене устаткування здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника протягом 60-ти календарних днів на підставі видаткової та товарно-транспортних накладних, але у разі відсутності затвердженого фінансового плану замовника - протягом 180 календарних днів. На початку 2017 року ПАТ "Укртрансгаз" не мало затвердженого НАК "Нафтогаз України" та Міністерством економічного розвитку і торгівлі України фінансового плану ПАТ "Укртрансгаз" на 2017 рік. Фінансовий план був затверджений лише 09.10.2017.

07.06.2018 від позивача за зустрічним позовом надійшли пояснення на відзив з додатками. В поясненнях позивач заперечує проти відзиву та зазначає, що підписавши додаткову угоду сторони внесли зміни в договір на майбутнє щодо строків оплати ще не поставленого товару, а зобов'язання з оплати товару, на яку позивач нараховує штрафні санкції припинилось 09.06.2017 в зв'язку з виконанням, а тому умови додаткової угоди про узгодження інших строків оплати на вказане зобов'язання не розповсюджуються. Також позивач вказує на необхідність відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Судове засідання 07.06.2018 не відбулось, в зв'язку з перебуванням судді Усатенко І.В. на лікарняному.

Ухвалою суду від 13.06.2018 судове засідання призначено на 25.06.2018.

В судовому засіданні 25.06.2018 оголошено перерву до 09.07.2018.

В судовому засіданні 09.07.2018 відповідач за зустрічним позовом подав клопотання про відмову у задоволенні додаткових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів понесення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі. Крім того, зустрічна позовна заява була подана 28.09.2017 і щодо неї здійснюється судовий розгляд, під час якого позиція позивача з цього приводу не змінилась, а оскільки документи по суті справи, подані позивачем не містять додаткових обґрунтувань, то позивач не потребував додаткової правничої допомоги, витрати за яку просить покласти на відповідача. А тому відповідач за зустрічним позовом вважає, що витрати на правову допомогу є неспівмірними предмету позову та наданим послугам в процесі здійснення нового розгляду зустрічного позову. Крім того, з огляду на своєчасну оплату поставленого товару відсутні підстави для покладення на відповідача за зустрічним позовом витрат на правову допомогу.

Також в судовому засіданні представником відповідача за зустрічним позовом подані заперечення на пояснення позивача за зустрічним позовом, в яких зазначає, що умови додаткової угоди щодо зміни строку оплати поставленого за договором товару застосовуються до всіх зобов'язань, що виникли з договору, а тому товар поставлений 16, 17 січня 2017 року мав бути оплачений 17.07.2017, в зв'язку з відсутністю затвердженого фінансового плану. Отже відповідач своєчасно оплатив поставлений товар, в зв'язку з чим відсутні підстави для нарахування штрафних санкції.

В судовому засіданні 09.07.2018 оголошено перерву до 12.07.2018.

Ухвалою суду від 12.07.2018 замінено відповідача за зустрічним позовом ПАТ "Укратрансгаз" його правонаступником АТ "Укртрансгаз".

В судовому засіданні 12.07.2017 представник позивача подав наказ та виписку з трудової книжки про звільнення з 31.01.2018 з юридичного відділу ОСОБА_1

Представник позивача за зустрічним позовом підтримав обставини, викладені у заявах по суті справи та підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача за зустрічним позовом підтримав заперечення проти позову, викладені у заявах по суті справи та просив у прозові відмовити.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з'ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача підтримав позовні вимоги.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

04.08.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "НіК" (підрядник) та Публічним акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" (замовник) укладено Договір № про закупівлю робіт (далі по тексту - Договір), за умовою якого (п. 1.1. Договору) Підрядник взяв на себе зобов'язання виконати роботи по об'єкту: "Будівництво котельні на компресорній станції "Іллінці" газопроводу "Уренгой-Помари-Ужгород" (Будівельні роботи ) код ДК 021:2015-45000000-7 (далі - роботи), відповідно до проектно-кошторисної документації, а Замовник зобов'язався прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість.

Згідно п. 5.1 договору строк виконання робіт: з дати укладення договору і до 30.03.2017. Пунктом 5.2. Договору передбачено, що строк постачання обладнання визначається Календарним графіком виконання робіт (Додаток №3), який є невід'ємною частиною договору.

Згідно календарного графіку виконання робіт, що є додатком до договору, поставка обладнання мала бути здійснена в строк з дати укладання договору до 20.12.2016 на суму 9846495,47 грн.

У вказаний строк обладнання не було поставлено на суму 9846495,47 грн.

Додатковою угодою № 1 від 28.02.2017 до договору було внесено зміни щодо строку виконання робіт, його продовжено до 30.05.2017, строк поставки обладнання змінений не був.

Відповідно до п. 5.1. Договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 21.06.2017 року) строк виконання робіт: з дати підписання Договору і до 01.11.2017 року.

Строк поставки товару з урахуванням додаткової угоди № 2 від 21.06.2017 залишився не зміненим - до 20.12.2016.

Тобто додатковими угодами було внесено зміни щодо строків виконання робіт з монтажу обладнання до 01.11.2017, хоча строк поставки товару змінений не був.

Товар був поставлений: 22.12.2016 на суму 217363,68 грн за видатковою накладною № ЦБНК000946, 16.01.2017 на суму 733266,63 грн за видатковою накладною № ЦБНК 0000045, 17.01.2017 на суму 175751,23 грн за видатковою накладною № ЦБНК0000054.

Згідно абз. 2 п. 4.1 договору у первинній редакції оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника: - за поставлене устаткування протягом 60 календарних днів на підставі видаткової та товарно-транспортної накладної.

Додатковою угодою № 2 від 21.06.2017 абзац 2 пункту 4.1 був викладений у наступній редакції: оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника: - за поставлене устаткування протягом 60 календарних днів на підставі видаткової та товарно-транспортної накладних, але у разі відсутності затвердженого фінансового плану замовника - протягом 180 календарних днів.

Згідно з пунктом 6.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 21.06.2017 р.) договір набирає чинності з дати укладення його сторонами і діє до 31.12.2017 року. Закінчення терміну дії цього Договору не звільняє Підрядника та Замовника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 174 ГК України передбачено, що господарський договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач за зустрічним позовом оплатив отриманий 16 та 17 січня 2017 року товар 09.06.2017, що підтверджується платіжними дорученнями № 13824 на суму 175751,23 грн, № 13823 на суму 733286,63 грн.

Фінансовий план був затверджений 09.10.2017, що підтверджується наданим Витягом з Протоколу № 421 засідання правління ПАТ "НАК "Нафтогаз України" від 06.10.2017.

Отже станом на день укладення додаткової угоди № 2 від 21.06.2017 фінансовий план не був затверджений.

Суд відзначає, що строк оплати продовжується з 60 до 180 днів, у разі не затвердження фінансового плану. Проте вказане відстрочення не спростовує обов'язку покупця оплатити поставлений товар у разі не затвердження фінансового плану взагалі, а лише продовжує строк відстрочення оплати.

Оскільки, товар був отриманий відповідачем за зустрічним позовом 16 та 17 січня 2017 року, а фінансовий план не був затверджений, то з урахуванням внесених додатковою угодою № 2 від 21.06.2017 в п. 4.1 договору змін, товар міг бути оплачений відповідачем у строк до 17.06.2017 без настання прострочення з його боку. Оскільки, відповідач за зустрічним позовом оплатив товар 09.06.2017, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, то він не прострочив виконання свого грошового зобов'язання, оскільки, сторони за власною згодою змінили умови та строки оплати.

Статтею 653 Цивільного кодексу України визначено, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

Оскільки сторони погодили додатковою угодою № 2 від 21.06.2017 інший строк виконання грошового зобов'язання відповідачем за договорами, тобто змінили цей строк, нарахування позивачем 3% річних та втрат від інфляції до моменту погодження іншого строку оплати додатковою угодою є необґрунтованим, оскільки для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено відповідачем поза межами строків, визначених додатковою угодою № 2 від 21.06.2017.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідачем за зустрічним позовом не прострочено виконання грошових зобов'язань за договором від 04.06.2016 № у суду відсутні підстави для стягнення з нього втрат від інфляції та 3 % річних.

Крім того, сторонами при розгляді справи зазначено, що погодження умов додаткової угоди мало тривалий характер, в зв'язку з чим вона була підписана лише 21.06.2017, після здійснення оплати товару.

Суд також відзначає, що договором (п. 8.3) передбачено, що за порушення строків виконання робіт (поставки устаткування) підрядник сплачує на користь замовника пеню у розмірі 0,1 % вартості робіт (устаткування), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи % вказаної вартості.

Роботи не були виконані у первинно встановлені договором строки, в зв'язку з чим вони були продовжені за згодою сторін. Тобто перенісши додатковими угодами строк монтажу обладнання сторони звільнили в тому числі і позивача за зустрічним позовом від тягаря відповідальності за несвоєчасне виконання робіт з монтажу несвоєчасно поставленого обладнання. Оскільки умови додаткових угод стосуються і зобов'язань позивача за зустрічним позовом щодо строків виконання робіт і пункти додаткових угод застосовуються сторонами до зобов'язань з виконання робіт, які теж були прострочені, то справедливим є застосовування відповідних пунктів додаткових угод і до зобов'язань з оплати товару та робіт, що виникли у відповідач за зустрічним позовом.

Згідно ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доводи позивача за зустрічним позовом, що на правовідносини з поставки товару, яка мала місце до моменту укладення додаткової угоди не розповсюджуються її умови спростовуються вищезазначеним, а судом відзначається, що умови додаткової угоди розповсюджуються на всі правовідносини, що виникли з основного договору без будь-яких застережень.

Позивачем за зустрічним позовом було попередньо у позові заявлено крім судового збору витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. Понесення витрат підтверджує позивач договором № 01-АС про надання правничої допомоги від 05.02.2018, додатковою угодою № 4 від 01.06.2018 та розрахунком суми гонорару за надану правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач не подав доказів понесення витрат на правову допомогу та надання правових послуг на відповідну суму, а тому у суду відсутні підстави для їх розподілення між сторонами. Також суд погоджується з доводами відповідача за зустрічним позовом щодо не співмірності заявлених витрат ціні позову та здійснених представником позивача за зустрічним позовом робіт (наданих послуг).

Крім того, у позові судом відмовлено, що також зумовлює неможливість покладення на відповідача за зустрічним позовом витрат на правову допомогу як частини судових витрат.

До матеріалів справи долучено платіжне доручення № 27061 від 16.11.2017 на суму 1760,00 грн про сплату відповідачем за зустрічним позовом судового збору за подання апеляційної скарги та платіжне доручення № 1197 від 10.01.2018 на суму 3200,00 грн за подання відповідачем за зустрічним позовом касаційної скарги.

За результатами нового розгляду суд розподіляє в тому числі витрати, понесені сторонами за подання апеляційної та касаційної скарги

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 165, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НіК" (01133, м. Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 34, кімната 202; код ідентифікаційний код 31305795) до Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (01021, м. Київ, КЛОВСЬКИЙ УЗВІЗ, будинок 9/1; код ідентифікаційний код 30019801) в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" (18023, м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 3 ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 04694614) про стягнення інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 26292,13 грн відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НіК" (01133, м. Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 34, кімната 202; код ідентифікаційний код 31305795) на користь Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (01021, м. Київ, КЛОВСЬКИЙ УЗВІЗ, будинок 9/1; код ідентифікаційний код 30019801) в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" (18023, м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 3 ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 04694614) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1760 (одна тисяча сімсот шістдесят) грн 00 коп., судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення 20.07.2018

Суддя І.В.Усатенко