ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" липня 2018 р. Справа № 924/184/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Грамчука І.В., при секретарі судового засідання Мазій І.А. розглянувши матеріали:

за позовом Приватного підприємства "Торговий дім Пролісок", м. Деражня

до Фізичної особи - підприємця Посонського Андрія Станіславовича, м. Хмельницький

про стягнення 14 211,73 грн.

за участю представників:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

встановив: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 14211,73 грн., з яких 7030,00 грн. заборгованості за договором поставки №18 від 14.08.2017р., 7065,15 грн. пені, 116,58 грн. три проценти річних. В обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем передбаченого договором обов'язку з оплати вартості отриманого товару, умови договору, положення ст. ст. 526, 530, 549, 550, 691,692 ЦК України.

Представник позивача у судовому засіданні 14.06.2018р. позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив.

При цьому судом враховуються положення ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

14.08.2017 р. між Приватним підприємством "Торговий дім Пролісок", м. Деражня (Постачальник) та Фізичною особою - підприємцем Посонським Андрієм Станіславовичем, м. Хмельницький (покупець) укладено договір поставки №18, за умовами якого постачальник зобов'язується передати покупцеві товар разом з усіма його приналежностями та документами, що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до вимог чинного в Україні законодавства, у 15-ти денний строк з моменту набрання чинності цього договору (п. 2.1 договору).

У п. 2.2 договору сторони погодили, що покупець зобов'язується своєчасно і належним чином прийняти товар від постачальника та оплатити його протягом 7 банківських днів з моменту передання товару постачальником.

Умови цього договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2000 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору (п. 1.2 договору).

Кожна окрема партія товару, її обсяг, кількість та вартість продукції, що постачальник передає у власність покупцю за цим договором, зазначається у Специфікаціях, які є невід'ємними додатками до цього договору (п.1.3 договору).

Згідно з п. 4.3 договору покупець за порушення обов'язку, визначеного у п.2.2 цього договору за вимогою постачальника зобов'язаний сплатити останньому пеню у розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення із урахуванням обмежень, встановлених Законом Українивід 22.11.1996р. «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Пунктами 6.1,6.6.2 договору передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.6.1 цього договору, та закінчується 31.12.2017р.

На виконання договору позивачем поставлено відповідачу товар згідно специфікації від 14.08.2017р.: висівки горохові в кількості 2,01т та січка горохова жовта в кількості 0,20 т на загальну суму 7030,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №68 від 14.08.2017 р. Видаткова накладна підписана представниками сторін (від відповідача - фізичною особою підприємцем Посонським А.С.) та скріплена відтисками їхніх печаток.

З огляду на несплату відповідачем заборгованості в сумі 7030,00 грн. за поставлений на підставі договору №18 від 14.08.2017р. товар, позивач звернувся до суду з позовом про її стягнення та стягнення 7065,15 грн. пені та 116,58 грн. 3% річних.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір поставки №18 від 14.08.2017 р., за умовами якого позивач зобов'язався передати покупцеві товар разом з усіма його приналежностями та документами, що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до вимог чинного в Україні законодавства, у 15-ти денний строк з моменту набрання чинності цього договору.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 ЦК України).

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки).

Зокрема, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, позивач згідно з видатковою накладною №68 від 14.08.2017 р. поставив відповідачу товар на загальну суму 7030,00 грн. Однак відповідач оплату отриманого товару не здійснив, утворивши заборгованість в сумі 7030,00 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи зазначені положення законодавства, умови договору та доповнення до нього, обставини справи, суд доходить висновку що позовна вимога про стягнення з відповідача 7030,00 грн. боргу заявлена обґрунтовано, а тому підлягає задоволенню. Доказів про сплату боргу суду не подано.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 7065,15 грн. пені за період з 24.08.2017р. по 12.03.2018р.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони у п. 4.3 договору передбачили, що покупець за порушення обов'язку, визначеного у п.2.2 цього договору за вимогою постачальника зобов'язаний сплатити останньому пеню у розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення із урахуванням обмежень, встановлених Законом України від 22.11.1996р. «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Вирішуючи питання про стягнення пені судом враховується, що згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Відповідач повинен був розрахуватись із позивачем починаючи з 24.08.17р. У договорі не зазначено, що пеня нараховується за весь період прострочення платежу. Отже правомірно нараховувати пеню починаючи з 24.08.17р. по 24.02.18р. (з 24.08.2017р. по 26.10.2017р.: 7030,00грн.*25%/100/365*64 кал.дн.=308,16грн.; з 27.10.2017р. по 14.12.2017р.: 7030,00 грн.*27%/100/365*4949 кал. дн.; з 15.12.2017р. по 25.01.2018р.: 7030,00 грн.*29%/100/365*42 кал. дн.=234,59грн.; з 26.01.2018р. по 24.02.2018р.: 7030,00грн. *32%/100/365*30 кал.дн.=184,90грн.). Таким чином правомірно нарахованою сумою пені із врахуванням норм Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" є 982,46 грн., а тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 6082,69 грн. необхідно відмовити.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості товару, позивач відповідно до ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу 116,58 грн. 3% річних за період з 24.08.2017р. по 12.03.2018р.

Зі змісту ст. 625 ЦК України вбачається, що зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, є втратами пов'язаними з інфляційними процесами в державі за час прострочення виконання зобов'язання боржником, а три процента річних є за своєю правовою природою платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Перевіривши нарахування 116,58 грн. 3% річних, суд доходить висновку, що правомірним є нарахування 116,14 грн., а тому в частині стягнення 0,44 грн. 3% річних необхідно відмовити.

Враховуючи вищенаведене, положення ст. 74 ГПК України, в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення 7030,00 грн. заборгованості та 982,46 грн. пені та 116,14 грн. 3% річних. У решті позову слід відмовити.

Відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного підприємства "Торговий дім Пролісок", м. Деражня до Фізичної особи - підприємця Посонського Андрія Станіславовича, м. Хмельницький про стягнення 14 211,73 грн., з яких 7030,00 грн. основного боргу, 7065,15 грн. пені, 116,58 грн. три проценти річних.задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Посонського Андрія Станіславовича, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства "Торговий дім Пролісок", м. Деражня, вул. Промислова, буд.30/8 (код 36631474) 7030,00 грн. (сім тисяч тридцять гривень 00 коп.) заборгованості, 982,46 грн. (дев'ятсот вісімдесят дві гривні 46 коп.) пені, 116,14 грн. (сто шістнадцять гривень 14 коп.) 3% річних, 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривни 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя І.В. Грамчук

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (32200, м.Деражня, вул.Промислова, буд.30/8),

3 - відповідачу (АДРЕСА_1).

всім реком. з повід.