РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.07.2018Справа № 910/6302/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, м. Київ, вул.Саксаганського, 70-А)

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульв. Л.Українки, 26)

про відшкодування 81 099,98 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Альфа Гарант" про стягнення 81 099,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 021029/4008/0000062 від 12.12.2016 наслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля "Ford", державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "ГАЗ", державний номер НОМЕР_2, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП була застрахована ТзДВ "Альфа Гарант", позивач просить суд стягнути з останнього 81099,98 грн. в якості виплати страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/6302/18 постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст.ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

14.06.2018 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував щодо позову з тих підстав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів виконання свого зобов'язання за договором страхування, а саме сплати страхового відшкодування власнику транспортного засобу "Ford", державний номер НОМЕР_1.

11.07.2018 до господарського суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що всупереч поясненням відповідача позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенні. У наданій відповіді на відзив позивач повідомляє, що сторони намагались врегулювати даний спір мирним шляхом. Так, на вимогу відповідача було направлено акт виконаних робіт №АХТО1707677, однак, здійсненої виплати страхового відшкодування з боку відповідача так і не відбулось. За твердженням позивача, ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 81 050,24 грн. шляхом списання коштів з авансового платежу перерахованого на рахунок Автотрейдінг-Харків ДП №025759, відповідно до листа-повідомлення №00228152 від 11.07.2017 та наказу №00228152, платіжним дорученням №025759 від 04.06.2018.

17.07.2018 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшли пояснення на заперечення проти відзиву, у яких відповідач зазначає, що ні копія платіжного доручення від 04.06.2018, ні копія акту виконаних робіт від 24.10.2017 не підтверджують факту сплати страхового відшкодування. Натомість, акт виконаних робіт навпаки суперечить поясненням позивача щодо виплати страхового відшкодування шляхом списання ДП «Автотрейдінг-Харків» коштів з авансового внеску позивача для здійснення ремонтних робіт транспортного засобу "Ford", державний номер НОМЕР_1, оскільки згідно вказаного акту ремонт фактично був оплачений ТОВ «Харківський завод металургійного інструмента «Вектор».

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

12 грудня 2016 року за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №021029/4008/0000062 ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" (далі - позивач, страховик) було застраховано автомобіль марки "Ford", державний номер НОМЕР_1, страхувальником за договором є Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод металургійного інструмента "ВЕКТОР", вигодонабувачем - АТ "Райфайзен Банк Аваль".

З довідки №226636 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 19.06.2017 у м. Харкові по вул. Плеханівська, 65 мала місце дорожньо-транспортна пригода зіткнення за участю автомобілів "Ford", державний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ "Харківський завод металургійного інструмента "ВЕКТОР", під керуванням ОСОБА_2, "ГАЗ", державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_4.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.07.2017 у справі №641/4037/17 (провадження №3/641/2199/2017).

16 червня 2017 року страхувальник звернувся до позивача з заявою №00228152 про подію, що має ознаки страхового випадку, у якій просив здійснити виплату страхового відшкодування на рахунок СТО Автотрейдинг.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №315/06/17 від 30.06.2017, складеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 (сертифікат №17235/14 від 28.11.2014), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки "Ford", державний номер НОМЕР_1, з урахування зносу становить 77 112,24 грн. з ПДВ.

Згідно ремонтної калькуляції №00228152 від 27.06.2017 вартість ремонту транспортного засобу "Ford", державний номер НОМЕР_1, складає 85 100,24 грн. з ПДВ.

В матеріалах справи міститься Акт виконаних робіт Дочірнього підприємства "Автотрейдінг-Харків" №АХТО1707677 від 23.06.2017 на суму 81 050,24 грн. та рахунок №АХ0-007191 від 26.06.2017.

10 липня 2017 року листом вих. №ДЗ-В13(62/1-1483) вигодонабувач повідомив позивача, що АТ "Райфайзен Банк Аваль" за договором страхування прийняв рішення про направлення суми страхового відшкодування страхувальника ТОВ "ХЗМІ "Вектор" на користь ремонтної організації (СТО) для відновлення заставного майна - транспортного засобу "Ford", державний номер НОМЕР_1.

За страховим випадком - ДТП що сталась 03.11.2017 за участю застрахованого автомобіля "Ford", державний номер НОМЕР_1, згідно складеного страхового акту № 00228152 від 11.07.2018 позивачем було визначено суму страхового відшкодування у загальному розмірі 81 050,24 грн.

11 липня 2017 року згідно повідомлення 00228152 (вих. №228152) позивач повідом ДП "Автотрейдінг-Харків", що на підставі виставленого рахунку-фактури №АХ0-007191 від 26.06.2017 страхова компанія надає згоду на списання грошових коштів з суми авансового платежу або депозитного рахунку в розмірі 81 050,24 грн.

В підтвердження перерахування авансового платежу на рахунок ДП "Автотрейдінг-Харків" позивачем було долучено до заперечення на відзив платіжне доручення №025759 від 04.06.2018.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, як винуватця ДТП, була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" згідно полісу АК/0689983, ліміт відповідальності за яким становить 100 000,00 грн. та франшиза 2000,00 грн., що підтверджується інформацією з Єдиною централізованої бази даних МТСБУ.

Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з заявою №20105 про виплату страхового відшкодування (вих. №5530 від 26.07.2017) у розмірі 81 050,24 грн.

19 вересня 2017 року у відповідь на вищевказану заяву відповідачем було скеровано на адресу позивача запит щодо надання додаткових доказів, зокрема, платіжного доручення про перерахування коштів та акту виконаних робіт. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №760 вбачається, що позивач отримав запит 19.09.2017, проте, за твердженням відповідача, залишив його без задоволення, доказів перерахування страхового відшкодування не надав.

За доводами позивача, з урахуванням направленого на електронну адресу представника відповідача акту виконаних робіт №АХТО1707677, відповідач ухилявся від виплати страхового відшкодування, що стало підставою для звернення з позовом до суду про стягнення з відповідача 81 099,98 грн., з яких: 75 112,24 грн. - відшкодування шкоди, 4 777,71 грн. - інфляційні втрати, 1 210,03 грн. - 3 % річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Отже, з огляду на положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" підставою для набуття позивачем права вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" щодо виплати страхового відшкодування (в порядку заміни кредитора і зобов'язанні) є виплата страхового відшкодування за договором майнового страхування, тобто, позивач повинен відшкодувати шкоду потерпілому- власнику транспортного засобу "Ford", державний номер НОМЕР_1, який було пошкоджено у ДТП 19.06.2017 з вини водія транспортного засобу "ГАЗ", державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача згідно полісу АК/0689983.

Як встановлено судом, в підтвердження розміру та виплати ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" страхового відшкодування за договором майнового страхування №021029/4008/0000062 від 12.12.2016, позивачем були надані наступні документи: Звіт №315/06/17 від 30.06.2017, Акт виконаних робіт №АХТО1707677 від 23.06.2017, рахунок №АХ0-007191 від 26.06.2017, лист вигодонабувача вих. №ДЗ-В13(62/1-1483) від 10.07.2017 про направлення суми страхового відшкодування страхувальника ТОВ "ХЗМІ "Вектор" на користь ремонтної організації (СТО) для відновлення заставного майна - транспортного засобу "Ford", державний номер НОМЕР_1., а також повідомлення 00228152 від 11.07.2017, яким позивач надав згоду ДП "Автотрейдінг-Харків" на списання грошових коштів з суми авансового платежу або депозитного рахунку в розмірі 81 050,24 грн.

Частинами 1-3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи вищезазначене, твердження позивача про здійснення ним страхового відшкодування у розмірі 81 050,24 грн. шляхом списання коштів з авансового платежу перерахованого на рахунок ДП "Автотрейдінг-Харків" згідно листа-повідомлення №00228152 від 11.07.2017 не відповідають дійсності, оскільки ним не подано до суду жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження виплати страхового відшкодування (платіжних документів, банківських виписок, тощо) за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №021029/4008/0000062 від 12.12.2016 у розмірі 81 050,24 грн., внаслідок настання страхового випадку від 19.06.2017.

Поряд з викладеним, суд зазначає, що долучена позивачем до заперечень на відзив копія платіжного доручення №025759 від 04.06.2018, за якою позивач здійснив перерахування ДП "Автотрейдінг-Харків" авансу на ремонт транспортних засобів згідно договору №14112016 від 14.11.2016 у розмірі 246 287,11 грн., не є належним, допустимим та достатнім доказом в підтвердження існування, станом на момент складення позивачем листа-повідомлення 00228152 від 11.07.2017, коштів авансового платежу на рахунку ДП "Автотрейдінг-Харків", оскільки перерахування позивачем авансу було здійснено майже через рік після листа-повідомлення та після відкриття провадження у даній справі.

Також, судом не приймається до уваги лист-повідомлення 00228152 від 11.07.2017, як належний доказ виконання позивачем свого зобов'язання за договором страхування, зокрема, щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 81 050,24 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про направлення чи отримання вищевказаного листа ДП "Автотрейдінг-Харків" або містили відомості про факт списання на підставі даного листа коштів з авансового рахунку ДП "Автотрейдінг-Харків" в рахунок здійснення відновлювального ремонту автомобіля "Ford", державний номер НОМЕР_1.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд зазначає, що позивачем в порушення приписів ст.ст. 74,76 ГПК України не надано належних доказів на підтвердження обставин щодо сплати страхового відшкодування у розмірі 81 099,98 грн, а відтак, відсутні правові підстави вважати, що до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до рекомендацій Вищого господарського суду України, викладені у п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.12 р. «Про судове рішення», рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом, то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що з матеріалів справи не вбачається, судом не встановлено та позивачем не доведено в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, суд вважає за необхідне та правомірне відмовити в задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість та недоведеність.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.07.2018

Суддя Пукшин Л.Г.