ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" липня 2018 р.

м. Одеса

Справа № 916/1287/18

Господарський суд Одеської області у складі судді – Петрова В.С., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” (вх. 2-3659/18 від 18.07.2018 р.) про забезпечення позову у справі № 916/1287/18 за позовом Публічного акціонерного товариства „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” до Спільного українсько-індійського підприємства „Кораса” про стягнення заборгованості в загальній сумі 30747,41 грн., -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2018 р. до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” до Спільного українсько-індійського підприємства „Кораса” про стягнення заборгованості в загальній сумі 30747,41 грн., у т.ч. боргу за спожиту активну електроенергію – 7422,91 грн., боргу за перетікання реактивної електроенергії – 4350,49 грн., пені – 18892,49 грн., інфляційних нарахувань – 40,61 грн., 3% річних – 40,91 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електроенергії від 16.03.2016 р. № 1255 (з додатками) щодо здійснення оплати за споживання електроенергії.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.06.2018 р. позовну заяву ПАТ „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1287/18, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20.07.2018 р.

18.07.2018 р. від Публічного акціонерного товариства „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” до господарського суду надійшла заява про забезпечення позову, згідно якої заявник просить суд:

- накласти арешт на нерухоме майно відповідача, а саме: будівлі – цех по виробництву пілетів, прибудови, вагончик ІТП, споруду загальною площею 1270,1 кв.м, що розташовані за адресою: 37600, Полтавська область, Миргородський район, с. Зубівка, вул. Гагаріна, буд. 2-Г, та належать на праві власності відповідачу,

- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у т.ч. особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в т.ч. , але не виключно: скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, будь-якого іншого обтяження стосовно вищевказаного належного відповідачу нерухомого майна – будівель, розташовані за адресою: 37600, Полтавська область, Миргородський район, с. Зубівка, вул. Гагаріна, буд. 2-Г.

Вказана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов’язань відповідно до умов договору про постачання електричної енергії № 1255 в частині повної оплати вартості отриманої електричної енергії та оплати додаткових нарахувань (пені, інфляційного збільшення боргу та 3% річних). Так, заявник вказує, що, як йому стало відомо, відповідач тривалий час не веде господарську діяльність, має численні борги, що може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за розглядом заявленого позову у випадку його задоволення, або може ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав заявника.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту заяви вбачається, що позивач припускає можливість ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду з даного спору у разі задоволення позову саме з підстав нездійснення відповідачем тривалого часу господарської діяльності та наявність у відповідача боргів. Проте, на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано жодного доказу.

Крім того, з матеріалів справи та поданої заяви не вбачається саме вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на відчуження будівлі цеху по виробництву пілетів з прибудовою і спорудами, арешт на які позивач просить накласти. Наразі заявником не надано жодних доказів на підтвердження свого припущення щодо можливості відчуження відповідачем вказаного об’єкту нерухомості.

До того ж нездійснення відповідачем господарської діяльності та наявність у нього численних боргів не свідчить про наявність підстав для накладення арешту на вказану будівлю з метою забезпечення заявленого позову. Також, на думку суду, обраний позивачем захід забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами, виходячи з ціни позову та загальної площі об’єкту нерухомості - 1270,1 кв.м, ймовірна вартість якого значно перевищує ціну позову.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, господарський суд вважає заяву Публічного акціонерного товариства „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” про забезпечення позову необґрунтованою, у зв’язку з чим така заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” про забезпечення позову у справі № 916/1287/18 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя В.С. Петров