ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

19.07.2018

Справа № 910/7926/15-г

За заявою Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

Про роз’яснення рішення

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії ПАТ «Укртелеком»

До Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

Про стягнення 6 246 262,56 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники учасників судового процесу: не викликались

Обставини справи:

За результатами нового розгляду справи № 910/7926/15-г рішенням Господарського суду міста Києва від 22.12.15. позов задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача 6 246 262,56 грн.

11.01.16. на виконання вищевказаного рішення суду видано відповідний наказ № 910/7926/15-г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.16. (яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.16.) відмовлено в задоволенні заяви Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання наказу Господарського суду міста Києва № 910/7926/15-г від 11.01.16. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.16. відмовлено в задоволенні заяви Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зміну способу і порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.15. по справі № 910/7926/15-г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.16. відмовлено в задоволенні заяви Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зміну способу і порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.15. по справі № 910/7926/15-г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.16. відмовлено в задоволенні заяви Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зміну способу і порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.15. по справі № 910/7926/15-г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.17. відмовлено повністю в задоволенні заяви Департамента соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про роз’яснення рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.15. по справі 910/17926/15-г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.17. відмовлено в задоволенні заяви Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зміну порядку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 22.12.15. по справі № 910/7926/15-г.

10.05.17. Господарським судом міста Києва прийнято окрему ухвалу та направлено її до Київської міської ради, щодо зловживання Департаментом соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) своїми процесуальними правами, зокрема, подання суду четвертої заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі № 910/7329/15-г та ухилення від виконання рішення суду в даній справі, яке набрало законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.17. відмовлено в задоволенні заяви Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зміну порядку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 22.12.15. по справі № 910/7926/15-г.

Крім того, вказаною ухвалою стягнуто з Департамента соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (03165, м. Київ, просп. Комарова, 7, ідентифікаційний код 37441694) в доход Державного бюджету України штраф у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

18.07.18. Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав заяву, відповідно до якої просить суд роз’яснити в який спосіб виконати рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.15. по справі 910/17926/15-г якщо міжбюджетні трансфери (субвенції) в законах України про Державний бюджет на 2016, 2017 та 2018 роки не передбачені.

В ухвалі Господарського суду міста Києва від 24.10.17. відповідачу було наголошено на тому, що рішенням суду в даній справі чітко встановлено наступне.

Відповідно до п. 3 статті 63 Закон України “Про телекомунікації” та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 р., споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України, порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 р. “Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету”, встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 р. встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Згідно п. 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 р., головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг м. Києва є Департамент соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Таким чином, відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Статтями 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України визначено, що видатки на державні програми соціального захисту (пільги окремим категоріям громадян) здійснюються з місцевих бюджетів та проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв'язку за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.02. “Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету” (надалі – Порядок).

Пунктом 3 Порядку визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

При цьому, господарський суд відзначив що у м. Києві таким головним розпорядником є Департамент соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Також суд зауважив, що Законом України “Про Державний бюджет України на 2014 р.” та Законом України “Про Державний бюджет України на 2015 р.” (Додаток № 7 “Міжбюджетні трансферти (додаткові дотації та субвенції”) з Державного бюджету України місцевим бюджетам на 2014 рік та на 2015 рік”) передбачено обсяги субвенцій на 2014 р. та 2015 р. з Державного бюджету України міському бюджету м. Києва на надання пільг з послуг зв'язку та інших, передбачених законодавством пільг у розмірі по 235 937 400,00 грн. на кожний рік. Передбачені у Держаному бюджеті України субвенції на 2014 та 2015 рік є достатніми для того, щоб відповідач належним чином здійснив відшкодування позивачу грошових сум у зв'язку із наданням пільг окремим категоріям населення відповідно до Законів України.

Враховуючи наведене, посилання відповідача на неналежне бюджетне фінансування є безпідставним.

Крім того, законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

Додатково суд відзначає, що відповідач повинен був сплатити стягнуту рішенням суду в даній справі заборгованість ще в 2014, 2015 роках добровільно, або одразу після набрання рішенням суду в даній справі 11.01.16. законної сили, а не посилатись на те, що міжбюджетні трансфери (субвенції) в законах України про Державний бюджет на 2016, 2017 та 2018 роки не передбачені.

Частиною першою ст. 18 ГПК України унормовано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч. 2 вказаної статті).

Натомість, відповідач з січня 2016 року ухиляється від виконання рішення суду, в тому числі, звертаючись до суду із заявами про зміну способу та порядку виконання рішення і роз’яснення рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Приписами ст. 43 ГПК України унормовано наступне.

Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об'єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Оскільки, підстави для роз’яснення рішення, викладені в даній заяві відповідача № 051/17866-010 від 17.07.18. є аналогічними підставам, викладеним в заяві, поданій 11.10.17. про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.15. у справі № 910/7926/15-г шляхом стягнення 6246262,56 грн. з Державного бюджету України, суд визнає подання Департаментом соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) заяви № 051/17866-010 від 17.07.18. про роз’яснення рішення від 22.12.15. у справі № 910/7926/15-г, з одночасним невиконанням судового рішення протягом більше ніж двох років, зловживанням процесуальними правами та залишає таку заяву без розгляду.

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали (ст. 131 ГПК України).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 132 ГПК України заходами процесуального примусу є штраф.

Положеннями ст. 135 ГПК України унормовано, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов'язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу.

У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов'язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від п'яти до п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У випадку невиконання процесуальних обов'язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд, з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає. Ухвала Верховного Суду про стягнення штрафу оскарженню не підлягає.

Суд дійшов висновку про необхідність застосування до відповідача заходів процесуального примусу у вигляді стягнення в дохід Державного бюджету штрафу у сумі п'яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням положень ч. 7 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (8 810,00 грн.).

Згідно приписів ч. 5 ст. 135 Господарського процесуального кодексу України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 43, 131, 132, 135, 234, 235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити без розгляду заяву № 051/17866-010 від 17.07.18. Департамента соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про роз’яснення рішення від 22.12.15. у справі № 910/7926/15-г.

2. Застосувати до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

3. Стягнути з Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (03165, м. Київ, проспект Комарова, 7; ідентифікаційний код 37441694) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів УК у Печер. Р-ні/Печерс.р-н/21081000; код за ; банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0007; код класифікації доходів бюджету: 21081100) штраф у розмірі 8 810 (вісім тисяч вісімсот десять) грн. 00 коп.

4. Дана ухвала в частині п. 3 резолютивної частини ухвали є виконавчим документом відповідно до ч. 5 ст. 135 ГПК України.

5. Строк пред'явлення даної ухвали до виконання в частині п. 2 резолютивної частини ухвали - по 20.10.2018.

6. Стягувач: Державна судова адміністрація України (01021, м. Київ, вул. Липська, буд. 18/5; ідентифікаційний код 26255795).

7. Боржник: Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (03165, м. Київ, проспект Комарова, 7; ідентифікаційний код 37441694).

8. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 19.07.18. та її може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тетяна Миколаївна Ващенко