ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.07.2018

Справа № 910/5003/18

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"

до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 4 455,75 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

23.01.2018 року до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 4 455,75 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору від 13.03.2017 року №191/06/05 ЕПП послуги не надав.

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд з вимогами про стягнення з відповідача штрафних санкцій 0,1% пені в розмірі 2 179,09 грн. та 7% штрафу у розмірі 2 276,66 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.05.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Вищезазначена ухвала отримана відповідачем 10.05.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №010.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

13.03.2017 року між державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (замовник) та відокремленим підрозділом «Автоматика та машинобудування» ДП "НАЕК "Енергоатом" (виконавець) укладено договір №191/06/05ЕПП про надання послуг.

Згідно з ч.1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 статті 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що виконавець зобов’язується надати послуги зазначені в п.1.2 договору, а замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Згідно з п.1.2 договору виконавець зобов’язується надати в порядку та на умовах даного договору: Послуги зі встановлення машин та обладнання спеціального призначення код 5154 (технічне обслуговування, налагодження технологічних параметрів, програмного забезпечення рудосортувального обладнання РЗФ, геофізичної апаратури “Охра” РКС, АСУТП купного вилуговування на Смолінській шахті ДП «СХІДГЗК» (далі обладнання) відповідно до письмових замовлень замовника.

Послуги надаються з використанням запасних частин та комплектуючих виконавця. Перелік використаних запасних частин та їх вартість зазначаються у акті здачі-приймання наданих послуг, який складається на підприємстві виконавця та підписується працівниками шахти замовника. Обсяги закупівлі послуг можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п.п. 1.3, 1.4 договору).

Згідно з п. 3.1 договору орієнтовна сума (ціна) договору визначається відповідно до протоколу узгодження договірної ціни (додаток №1, який є невід’ємною частиною договору) та не повинна перевищувати 396 000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 20% - 66 000,00 грн.

Підставою для оплати наданих послуг є акти здачі-приймання наданих послуг, підписані з дфох сторін та рахунки додані до них. Замовник здійснює оплату наданих послуг протягом 200 банківських днів від дати підписання актів здачі-приймання (п. 4.3 договору).

Згідно з п. 5.1 договору виконавець приступає до надання послуг протягом 3-х днів з дня отримання від замовника замовлення на надання послуг, при наявності усіх комплектуючих матеріалів. Термін надання послуг по одному замовленню не повинен перевищувати 12-ти робочих днів з моменту отримання замовлення.

Місце надання послуг – смт. Смоліне, Кіровоградська область, Смолінська шахта ДП «СХІД ГЗК»(п. 5.2 договору).

Пунктом 6.3.1 договору передбачено, що виконавець зобов’язується надавати послуги належним чином.

При завершенні кожного технічного обслуговування та наладки обладнання на об'єкті замовника, виконавець і замовник підписують акт здачі-приймання наданих послуг, який є підставою для проведення розрахунків між сторонами (п. 7.1 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 11.1 договору).

Також до договору надання послуг №191/06/05ЕПП від 13.03.2017 року сторони уклали протокол узгодження договірної ціни, фактичний кошторис виклику трьох сервісних інженерів, кошторис виклику одного сервісного інженера, кошторис вартості однієї години роботи сервісного інженера, розрахунок витрат за статтями кошториса витрати на службові відрядження, а також погодили прейскурант на запчастини та комплектуючі.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем направлено відповідачу замовлення №02-14/1317 від 05.04.2017 року щодо проведення ремонту блоків детектування БДЛГ-К-01ДМ у кількості 2 шт.

Дане замовлення отримано відповідачем, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції вх. №253а від 05.04.2017 року.

Тобто, кінцевим строком виконання цього замовлення відповідно до п.5.1 договору, є 24.04.2017 року.

Однак, відповідач, 10.05.2017 р. замість виконання замовлення №02-14/1317 від 05.04.2017 року, направив позивачу лист № 02-02/733а, у якому просив збільшити вартість виклику одного сервісного інженера та вартість його роботи, про що необхідно було укласти додаткову угоду до договору надання послуг.

У свою чергу, позивач не погодився із такими умовами щодо збільшення вартості наданих послуг, а тому 29.06.2017 р. сторони підписали додаткову угоду № 1 про розірвання договору надання послуг № 191/06/05ЕПП від 13.03.2017 р.

Отже, як свідчать матеріали справи, ДП “НАЕК “Енергоатом” під час дії вказаного договору замовлення №02-14/1317 від 05.04.2017 року позивача не виконало. Зазначене замовлення з надання послуг було виконане відповідачем вже у межах іншого договору - № 670/06/40ПП від 24.07.2017 р., що підтверджується актом №670/06/40 ЕПП-1 здачі-приймання виконаних послуг № 670/06/40ЕПП від 24.07.2017 р. на суму 32 523,72 грн.

Таким чином, прострочення виконання зобов'язання відповідача становить з 24.04.2017 р. (кінцевий строк виконання замовлення за договором №191/06/05ЕПП від 13.03.2017 року) по 29.06.2017 р. (дату розірвання договору №191/06/05ЕПП від 13.03.2017 року).

При цьому необхідно зазначити, що подальше розірвання договору не звільняло відповідача від своєчасного та належного виконання своїх зобов'язань за другим замовленням.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

У зв’язку з неналежним виконання умов договору щодо строку виконання зобов’язання відповідно до замовлення №02-14/1317 від 05.04.2017 року до договору №191/06/05ЕПП від 13.03.2017 року, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача штрафні санкції 0,1% пені у розмірі 2 179,09 грн., 7% штрафу у розмірі 2 276,66 грн.

Відповідно до п.8.2 договору за кожен день прострочення виконання зобов’язань винна сторона повинна сплатити штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст.. 231 ГК України, від обсягу невиконаних зобов’язань.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 статті 231 ГК України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до ч.2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

На підставі наведених правових норм, зважаючи на те, що сторонами договору є суб'єкти господарювання, що належать до державного сектора економіки, та відповідачем допущене порушення негрошового зобов’язання, суд дійшов висновку, що у позивача в силу п. 8.2 та ч. 2 ст. 231 ГК України договору виникло право вимагати від відповідача сплати неустойки, а саме – пені та штрафу за прострочення термінів надання послуг.

Провівши перерахунок пені та штрафу на підставі наведених обставин та вимог закону, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 2 179,09 грн. та 7 % штраф у сумі 2 276,66 грн., тобто у сумах, заявлених позивачем.

При цьому суд зазначає, що застосування іншого виду неустойки – штрафу до негрошового зобов'язання є самостійним заходом відповідальності, і таким, що застосовується поряд з пенею. У останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз – у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 129, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ) на користь державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська обл., місто Жовті Води, вулиця Горького, будинок 2, ) пеню в розмірі 2 179 (дві тисячі сто сімдесят дев’ять) грн. 09 коп., штраф в розмірі 2 276 (дві тисячі двісті сімдесят шість) грн. 66 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя                                                             С.М. Мудрий