ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" липня 2018 р. Cправа № 902/199/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Фонду державного майна України, м.Київ

до: Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", м.Київ

до: Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", м.Немирів, Вінницька область

про витребування майна з чужого незаконного володіння, ціна позову 9 607 652,49 грн

За участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В.

За участю представників:

прокурор: Іжаківська Вікторія Олегівна, службове посвідчення № 048480 від 01.11.2017 р.

позивача: ОСОБА_1, довіреність № 426 від 27.12.2017 р. дійсна до 31.12.2018 р., НОМЕР_1 виданий Ленінським РВ УДМС України у Вінницькій обл. 02.12.2015 р.

відповідача 1: ОСОБА_2, довіреність № 10-07/03 від 10.07.2018 р. дійсна до 31.12.2018 р., НОМЕР_2 виданий Котовським МРВ УМВС України в Одеській обл. 15.02.1996 р.

відповідача 2: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Заступником прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Фонду державного майна України подано позов до Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" та до Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" про витребування з чужого незаконного володіння відповідачів майнового комплексу "Клінічний санаторій "Авангард" на користь позивача та зобов'язання відповідачів повернути Фонду державного майна України майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард", який знаходиться за адресою: 22800, м. Немирів, вул. Шевченка, б. 16, а саме: спальні корпуси № 1-5 (літери А - Д), адміністративний корпус (літера Ж), лікувальний корпус (літера І), їдальню (літера К), реабілітаційний центр з басейном (пральня з котельнею) (літера Н), будинок культури (літера Л), котельню з ванним відділенням (літера О), насосну станцію № 1 (літера Х), гараж (літера М), теплицю (літера П), спальні павільйони № 1-4 (літери Р-У), оранжерею (літера Ф), будинок на території оранжереї (літера Ш), очисні споруди (літера Щ), водонапірну башту (літера Ч), склад льодник (літера Ю), овочесховища (літери El, Е), конюшню (літера Я).

Ухвалою суду від 24.04.2018 р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/199/18 в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 17.05.2018 р.

17.05.2018 р. до суду надійшов відзив Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на позовну заяву вих. № 04-07/659 від 16.05.2018 р., в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 17.05.2018 р. відкладено підготовче засідання до 20.06.2018 р.

29.05.2018 р. на адресу суду від прокуратури Вінницької області надійшла відповідь на відзив вих. № 05/3-240вих.-18 від 25.5.2018 р.

19.06.2018 р. до суду від Фонду державного майна України надійшла відповідь на відзив № 10-25-11678 від 12.06.2018 р.

20.06.2018 р. представником Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" до суду подано клопотання № 04-07/747 від 19.06.2018 р. про зупинення провадження у справі № 902/199/18 до розгляду пов'язаної з нею справи № 9/189/2011/5003 Рівненським апеляційним господарським судом.

Ухвалою суду від 20.06.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 02.07.2018 р.

Також судом відхилено клопотання відповідача 1 про зупинення провадження у справі про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

За результатами підготовчого судового засідання 02.07.2018 р. суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

Крім того, ухвалою суду від 02.07.2018 р. призначено у справі судове засідання для розгляду її по суті на 18.07.2018 р.

В судове засідання 18.07.2018 р. представник відповідача 2 (Дочірнє підприємство "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця") не з'явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином - ухвалою суду від 02.07.2018 р., яка надсилалась йому рекомендованою кореспонденцією.

Факт належного повідомлення відповідача 2 про дату, час та місце слухання справи підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 808 та інформацією отриманою з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, згідно якої адресована відповідачу 2 ухвала вручена останньому 09.07.2018 р.

Зважаючи на вищевикладене, судом при неявці відповідача 2 в судове засідання враховується наступне.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов'язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до вимог ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Виходячи з вимог ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 7-8 ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини сьомої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Згідно із п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

При цьому суд констатує, що з моменту відкриття провадження у справі (ухвала суду 24.04.2018 р.) відповідачем не подано до суду жодного клопотання (заяви), щодо неможливості забезпечити явку повноважного представника в судове засідання, пояснення стосовно наявного в суді спору тощо.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов'язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов'язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали Господарського суду Вінницької області у справі № 902/199/18 були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач 2 не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду від 24.04.2018 р., 17.05.2018 р., 20.06.2018 р. та 02.07.2018 р. (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/73599039,http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74056674;http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74840479,http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75070288).

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&е рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача 2.

Розгляд справи здійснюється з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні представником відповідача 1 заявлено усне клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення спору у іншій справі між тими ж сторонами.

Вказане клопотання судом відхилено з огляду на безпідставність, оскільки останнім не обґрунтовано які обставини будуть встановленні судом у справі до якої відповідач просить зупинити провадження у справі № 902/199/18 та їх вплив на результат спору у даній справі, в звязку з чим суд вважає за можливе самостійно надати оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами спору.

До того ж останнім також не надано доказів відкриття апеляційного провадження відповідним апеляційним судом, що свідчить про відсутність такого обов'язкового елементу для зупинення провадження у справі, як наявність в провадженні іншої справи.

Принагідно суд зауважує, що результати апеляційного перегляду справи № 9/189/2011/5003 Рівненським апеляційним господарським судом у подальшому можуть слугувати підставою для перегляду даного судового рішення у порядку визначеному Главою 3 Розділу IV ГПК України.

За результатом розгляду даного клопотання поставлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

Прокурор та представник позивача в ході розгляду справи заявлений позов підтримали та просили суд його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача 1 в свою чергу поданий прокурором позов в інтересах держави в особі Фонду державного майна України не визнав з підстав наведених у поданому до суду відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із змісту позовної заяви прокурор в якості підстави заявлених позовних вимог зазначає про прийняття Господарським судом Вінницької області від 25.01.2012 р. рішення у справі № 9/189/2011/5003, залишеного без змін постановами апеляційної та касаційної інстанції, яким визнано недійсним рішення виконавчого комітету Немирівської міської ради № 117 від 20.07.1999 р., № 126 від 21.07.2009 р. та № 175 від 19.10.2010 р. та визнано право власності держави в особі Фонду державного майна України на майновий комплекс клінічного санаторію "Авангард", зокрема на: спальні корпуси № 1-5 (літери А-Д), адміністративний корпус (літера Ж), лікувальний корпус (л1тера І), їдальня (літера К), реабілітаційний центр з басейном (пральня з котельнею) (літера Н), будинок культури (літера Л), котельня з ванним відділенням (літера О), насосна станція № 1 (літера Х), гараж (літера М), теплиця (літера П), спальні павільйони № 1-4 (літери Р-У), оранжерея (літера Ф), будинок на території оранжереї (літера Ш), очисні споруди (літера Щ), водонапірна башта (літера Ч), склад льодник (літера Ю), овочесховища (літери El, Е), конюшня (літера Я), що розташований за адресою: м. Немирів, вул. Шевченка, 16. В решті позовних вимог провадження у справі припинено.

25.02.2013 р. майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард" зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за державою в особі Фонду державного майна України.

В той же час, як зазначає прокурор, Фондом не приймалось в установленому порядку вказане у рішенні суду від 25.01.2012 р. № 902/189/2011/5003 майно від ПАТ "Укрпрофоздоровниця" та не підписувались акти приймання-передачі такого майна.

Зокрема, за твердженням прокурора, зі змісту інформації регіонального відділення Фонду державного майна України у Вінницькій області слідує, що 15.01.2018 р. регіональне відділення звернулось з листами до відповідачів з пропозицією провести інвентаризацію майнового комплексу "Клінічний санаторій "Авангард" за участю їх представників, а також повідомити про підписання актів приймання-передачі вищезазначеного майна з Фондом державного майна України або з іншими суб'єктами управління державним майном.

Однак, у відповіді на звернення директор ДП "Клінічний санаторій "Авангард" ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" повідомлено, що не наділений повноваженнями самостійно розпоряджатись майном, а голова правління ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" запропоновано відстрочити проведення інвентаризації майнового комплексу "Клінічний санаторій "Авангард" до визначення Урядом порядку співпраці між ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" та Фондом державного майна України.

Крім того, регіональним відділенням Фонду державного майна України у Вінницькій області 13.02.2018 р. на адресу ДП "Клінічний санаторій "Авангард" ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" скеровано претензійну заяву та акт приймання-передачі з вимогою повернути до 15.02.2018 р. майновий комплекс клінічного санаторію "Авангард".

Також прокурор вказує, що згідно відповіді директора ДП "Клінічний санаторій "Авангард" ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" прийняття рішень про підписання акту приймання-передачі майна не належить до компетенції керівника санаторію і можливе тільки на рівні керівництва ПрАТ "Укрпрофоздоровниця", тому претензійна заява та акт приймання-передачі направлені для розгляду до ПрАТ "Укрпрофоздоровниця".

Станом на 20.03.2018 р. відповідь про розгляд заяви від ПрАТ "Укрпрофоздоровниця", як вказує прокурор, до регіонального відділення Фонду державного майна України у Вінницькій області не надходила.

Окрім того, згідно інформації регіонального відділення Фонду державного майна України у Вінницькій області № 10-06/790 від 05.03.2018 р. плата за користування майновим комплексом "Клінічний санаторій "Авангард" від відповідачів не надходила.

За таких обставин, на думку прокурора, держава в особі Фонду державного майна України, як власник майнового комплексу "Клінічний санаторій "Авангард", позбавлена можливості володіти й користуватись належним майном, оскільки зазначений майновий комплекс фактично знаходиться у чужому незаконному володінні ДП "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" та понад 5 років використовується безоплатно.

Посилаючись на вказані вище обставини, прокурор звернувся з даним позовом до відповідачів про витребування зазначеного вище майна з їх чужого незаконного володіння.

Позивач в своїх усних поясненнях по справі заявлені прокурором позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач 1 (Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця") у наданому до суду відзиві на позовну заяву заявлені прокурором позовні вимоги не визнає, вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на такі обставини:

- під час розгляду судом справи № 9/189/2011/5003 було встановлено, що спірне нерухоме майно згідно витягу № 27851006 від 02.11.2010 р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" власником комплексу, що знаходиться за адресою: Вінницька область м. Немирів, вул. Шевченка, 16. зареєстровано: ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" на підставі свідоцтва про право власності від 02.11.2010 р.;

- у справі № 9/189/2011/5003 судом встановлено, що спірний об'єкт належить до майнових комплексів громадської організації колишнього СРСР, розташованих на території України. За висновком суду, на законодавчому рівні передбачено, що внаслідок передачі майнових комплексів у відання Української республіканської ради профспілок, правонаступником якої після розпаду СРСР стала Федерація незалежних профспілок України, а у подальшому - Федерація професійних спілок України, форма їх власності не змінюється і передане майно залишається у власності держави;

- на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 25.01.2012 р. по справі № 9/189/2011/5003 Фонд державного майна України 25.02.2013 р. звернувся з заявою про реєстрацію права власності на майновий комплекс Клінічного санаторію "Авангард", розташованого за адресою: м. Немирів, вул. Шевченка, 16, в звязку з чим, державним реєстратором Реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції Вінницької області здійснено запис про державну реєстрацію права власності реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна;

- держава на підставі вказаного судового рішення (№ 9/189/2011/5003) відновила статус майна та повернула майно у власність держави, здійснивши відповідну державну реєстрацію за Фондом державного майна У країни;

- у постанові Верховної Ради України від 04.02.1994 р. № 3943-ХІІ, фактично такі правонаступники мають бути визначені законодавчо, тобто шляхом прийняття відповідного закону;

- 11.05.2018 р. Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" звернулось до суду із заявою про роз'яснення рішення суду від 25.01.2012 р. по справі № 9/189/2011/5003 з питання правового режиму зазначеного майна;

- у зв'язку з невизначеністю на законодавчому рівні суб'єктів права власності на зазначене майно за позовами прокурорів, починаючи з 2011 року, тривають судові процеси з розгляду питань щодо спірного майна загальносоюзних, громадських об'єднань (організацій) колишнього Союзу РСР, яке розташоване на території України, з урахуванням всіх особливостей у кожному конкретному випадку.

Відповідачем 2 процесуальної позиції щодо позову до суду не подано.

У відповіді на відзив прокурор не погоджується з твердженнями відповідача 1, викладеним у відзиві, з огляду на наступне:

- оскільки предметом спору є майно, яке було майном загальносоюзної громадської організації колишнього Союзу РСР, а правонаступників майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР законодавчо не визначено, то дане майно на даний час є державною власністю;

- враховуючи, що питання щодо суб'єктів права власності зазначеного майна на законодавчому рівні не врегульовано, майно колишніх профспілкових організацій на даний час залишається державною власністю, а тому правові підстави для володіння, розпорядження та користування ДП "Клінічний санаторій "Авангард" та ПрАТ ЛОЗП України "Укрпрофоздоровниця" майном загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР відсутні;

- на виконання рішення Господарського суду Вінницької області у справі №9/189/2011/5003 майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард" зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за державою в особі Фонду державного майна України. Разом з тим, як зазначалося, згідно листа Фонду державного майна України № 10-24-718 від 12.01.2018, Фондом не приймалось в установленому порядку вказане у рішенні Господарського суду Вінницької області від 25.01.2012 майно від ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" та не підписувались акти приймання-передачі такого майна;

- створення робочої групи з метою визначення статусу та використання майна, що перебувало у користуванні профспілкових організацій колишнього Союзу РСР, жодним чином не доводить правомірність дій відповідачів, адже на даний час саме Фонд державного майна України повинен здійснювати контроль за ефективним використанням та збереженням об'єктів державної власності.

У відзиві на позов Фонд державного майна України позов прокурора просить задовольнити в повному обсязі, посилаючись на наступні обставини:

- Фонд, як орендодавець, не укладав договорів оренди з ДП "Клінічний санаторій "Авангард" ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця";

- Фондом як власником ДП "Клінічний санаторій "Авангард" зазначений майновий комплекс у володіння не надавався, будь-яких правових угод не укладалось;

- держава в особі Фонду державного майна, як власник майнового комплексу "Клінічний санаторій "Авангард" позбавлена можливості володіти і користуватись належним майном, оскільки даний майновий комплекс перебуває у чужому незаконному володінні ДП "Клінічний санаторій "Авангард" ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" та використовується безоплатно.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 25.01.2012 р. рішенням Господарського суду Вінницької області у справі № 9/189/2011/5003 визнано недійсним рішення виконавчого комітету Немирівської міської ради № 117 від 20.07.1999 р., № 126 від 21.07.2009 р. та № 175 від 19.10.2010 р. та визнано право власності держави в особі Фонду державного майна України на майновий комплекс клінічного санаторію "Авангард", зокрема на: спальні корпуси № 1-5 (літери А-Д), адміністративний корпус (літера Ж), лікувальний корпус (л1тера І), їдальня (літера К), реабілітаційний центр з басейном (пральня з котельнею) (літера Н), будинок культури (літера Л), котельня з ванним відділенням (літера О), насосна станція № 1 (літера Х), гараж (літера М), теплиця (літера П), спальні павільйони № 1-4 (літери Р-У), оранжерея (літера Ф), будинок на території оранжереї (літера Ш), очисні споруди (літера Щ), водонапірна башта (літера Ч), склад льодник (літера Ю), овочесховища (літери El, Е), конюшня (літера Я), що розташований за адресою: м. Немирів, вул. Шевченка, 16. В частині скасування свідоцтв про право власності від 28.07.1999 р., від 21.08.2009 р., від 02.11.2010 р. на майновий комплекс в цілому, що розташований за адресою: м. Немирів, вул. Шевченка, 16 які видані ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", провадження у справі припинено на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України. Відхилено заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будівлі клінічного санаторію "Авангард", розташованого по вул. Шевченка, 16, м. Немирів, Немирівського район, Вінницька область (а.с. 22-28, т. 1).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.08.2012 р. рішення Господарського суду Вінницької області від 25.01.2012 р. у справі № 9/189/2011/5003 залишено без змін (а.с. 29-34, т. 1).

25.02.2013 р. майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард" зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за державою в особі Фонду державного майна України на підтвердження чого в справі наявна інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 110943600 від 18.01.2018 р. (а.с. 60-61, т. 1)

В подальшому вказана вище постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 22.08.2012 р. рішення Господарського суду Вінницької області від 25.01.2012 р. було оскаржено в касаційному порядку.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. у справі № 902/189/2011/5003 постанову Рівненського апеляційного господарського суду залишено без змін.

З матеріалів справи слідує, що прокуратурою в ході вивчення додержання прав держави на нерухоме майно виявлено порушення прав держави володіти та користуватися майновим комплексом "Клінічний санаторій "Авангард".

Зокрема, 23.11.2017 р. прокуратурою Вінницької області направлено на адресу Фонду державного майна України лист вих. 05/1-1035вих17 від 23.11.2017 р. з проханням повідомити чи передано Приватним акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" фактично після рішення суду від 25.01.2012 р. у справі № 9/189/2011/5003до Фонду державного майна України, а також чи проводилась оцінка майна санаторію (а.с. 35, т. 1).

12.01.2018 р. на адресу прокуратури надійшов лист вих. № 10-24/179 від 03.01.2018 р., яким повідомлено, що у Фонду відсутня інформація про оцінку майна клінічного санаторію. При цьому Фонд не був і на сьогодні не є стороною договору оренди вказаного державного майна та не надавав його у користування. Крім того у даному листі вказано, що з урахуванням звернення прокуратури Фонд з метою захисту державних інтересів доручив Фонду державного майна по Вінницькій області вжити дієвих заходів щодо захисту інтересів держави стосовно зазначеного майна (а.с. 37-38, т. 1).

Згідно наявного в справі листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області адресованого Фонду Державного майна України вих. № 01-06/3937 від 27.12.2017 р. станом на 27.12.2017 р. регіональним відділенням не укладались договори оренди на нерухоме майно клінічного санаторію "Авангард", а також не проводилась його оцінка. Крім того, зазначено про відсутність у відділення інформації щодо передачу зазначеного майна від ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" до Фонду державного майна України (а.с. 39, т. 1).

У доповненні вих. № 10-24-78 від 12.01.2018 р. до листа вих. № 10-24/179 від 03.01.2018 р. Фондом державного майна України повідомлено прокуратуру додатково про те, що Фондом не приймалось в установленому порядку вказане у рішенні суду від 25.01.2012 р. у справі № 9/189/2011/5003 та не підписувалися акти приймання-передачі такого майна (а.с. 38, т. 1).

Листом вих. № 01-06/144 від 15.01.2018 р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області повідомлено Фонд державного майна України про проведення 15.01.2018 р. в регіональному відділенні наради з вирішення питань повязаних з державним майном повернутим у власність держави згідно рішення суду від 25.01.2012 р. у справі № 9/189/2011/5003 за результатом якої відділення звернулось до ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" та ДП "Клінічний санаторій "Авангард" з проханням надати інформацію що передачі майна санаторію до ФДМУ та проведення інвентаризації вказаного майна (а.с. 40, т. 1).

01.02.2018 р. Регіональним відділенням ФДМУ по Вінницькій області отримано лист вих. № 71 від 23.01.2018 р. від відповідача 2 в якому, окрім іншого, зазначається, що з питанням передачі до Фонду державного майна України цілісного майнового комплексу санаторію слід звертатись до голови Правління ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" (а.с. 49, т. 1).

02.02.2018 р. Приватним акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" адресовано лист Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Вінницькій області вих. № 05-05/103 від 02.02.2018 р. з проханням відстрочити проведення інвентаризації зазначеного майна до визначення Урядом порядку співпраці між Товариством та ФДМУ (а.с. 50, т. 1).

13.02.2018 р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області звернулось до Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Авангард" закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" із претензійною заявою з вимогою у строк до 15.02.2018 р. повернути майновий комплекс клінічного санаторію "Авангард", підписавши акт прийому-передачі (а.с. 42-43, т. 1).

У відповідь на вказану вимогу позивача ДП "Клінічний санаторій "Авангард" закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" листом вих. № 310 від 05.03.2018 р. повідомлено, що ПрАТ є засновником та власником ДП "Клінічний санаторій "Авангард". Прийняття рішення щодо відчуження основних фондів, вчинення будь-яких правочинів, що обмежують права власності товариства на належні йому основні засоби належить виключно до компетенції Наглядової ради Товариства. Прийняття рішень про підписання акту приймання-передачі майна не належить до компетенції керівника санаторію і можливе на рівні керівництва ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" (а.с. 46, т. 1).

Крім того в матеріалах справи містяться податкові декларації ДП "Клінічний санаторій "Авангард" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період 2015-2017 р.р. згідно яких відповідачем 2 задекларовано та сплачено бюджету податок на нерухоме майно у 2015 р. 25651,60 грн, у 2016 р. 58031,48 грн та у 2017 р. 134565 грн, що знаходиться за адресою вул. Шевченка, буд. 16, м. Немирів, Немирівський район, Вінницька область, 22800 (а.с. 51-59, т. 1).

В свою чергу згідно наявної в справі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № НОМЕР_3 від 17.07.2018 р. за відповідачем 2 не зареєстровано речові права на спірне нерухоме майно розташоване за адресою вул. Шевченка, буд. 16, м. Немирів, Вінницька область.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принципи верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Статтею 326 ЦК України передбачено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Згідно частиною першою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України, згідно з положеннями статті 116 Конституції України, забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; здійснює управління об'єктами державної власності відповідно до закону.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" управління об'єктами державної власності - це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

За змістом ст. 1 Закону України "Про Фонд державного майна України" Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Отже, Фонд державного майна України виступає органом, уповноваженим державою виконувати функції управління державним майном.

Як вказувалось вище, рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.01.2012 р. у справі № 9/189/2011/5003, залишеним без змін постановами апеляційної та касаційної інстанції, визнано недійсним рішення виконавчого комітету Немирівської міської ради № 117 від 20.07.1999 р., № 126 від 21.07.2009 р. та № 175 від 19.10.2010 р. та визнано право власності держави в особі Фонду державного майна України на майновий комплекс клінічного санаторію "Авангард", який є предметом розгляду справи.

25.02.2013 р. майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард" зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за державою в особі Фонду державного майна України на підтвердження чого в справі наявна інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 110943600 від 18.01.2018 р.

Згідно зі статтею 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

В свою чергу у п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема: гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах і в порядку, визначених цим Законом (пункти 1, 4 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України зазначено, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Отже, із внесення запису до реєстру речових прав на нерухоме майно, особа, яка зареєструвала право власності на об'єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника.

Вказане вище рішення Господарського суду Вінницької області від 25.01.2012 р. у справі № 9/189/2011/5003 є такими, що набрало законної сили з огляду на приписи ст. 85 ГПК України (в редакції до 15.12.2017 р.) - 22.08.2012 р.

Доказів скасування даного рішення суду та запису про реєстрацію речових прав на спірне нерухоме майно матеріали справи не містять.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 р. у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" зазначено, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

З огляду на вказане обставини стосовно права власності держави в особі Фонду державного майна України на майновий комплекс клінічного санаторію "Авангард" є преюдиційними в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України при вирішенні даного спору.

Таким чином з системно проаналізованих обставин справи, які підтверджені належними, достовірними та допустимими доказами, встановлено, що власником нерухомого майна, яке є предметом розгляду даної справи, є держава в особі Фонд державного майна України, який виступає органом, уповноваженим державою виконувати функції управління державним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном

Згідно із ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Одним із способів захисту, в силу вимог ч. 2 ст. 16 ЦК України є витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник. Водночас законодавство надає право звертатися з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння не лише власникам, а й іншим особам, у яких майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою ("титулом").

Відповідачем за віндикаційним позовом має бути незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна. При цьому незаконними володільцями вважаються як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися.

Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння.

Важливою умовою звернення з віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин.

Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння.

Такими чином предмет доказування у таких справах становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-от: факти, що підтверджують його право власності або інше суб'єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 р. у справі № 914/296/18).

При цьому, власник вправі витребувати своє майно від особи, в якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні. Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності в позивача суб'єктивного матеріального права на витребування майна з чужого незаконного володіння, він повинен надати суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на зазначене майно (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.06.2018 р. у справі № 5013/458/11).

Саме із такого розуміння інституту витребування майна з чужого незаконного володіння слід виходити при вирішенні даного спору.

Судом в ході розгляду зазначеної справи встановлено, що власником нерухомого майна, яке є предметом розгляду даної справи, є держава в особі Фонд державного майна України, який виступає органом, уповноваженим державою виконувати функції управління державним майном.

Зазначене підтверджується рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.01.2012 р. у справі № 9/189/2011/5003, яке на момент вирішення спору є таким, що набрало законної сили та за своїм наслідком створює певний обсяг прав та обовязків для сторін спору.

При цьому, 25.02.2013 р. спірне майно (майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард") зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за державою в особі Фонду державного майна України на підтвердження чого в справі наявна інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 110943600 від 18.01.2018 р.

В свою чергу згідно наявної в справі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № НОМЕР_3 від 17.07.2018 р. за відповідачем 2 не зареєстровано речові права на спірне нерухоме майно розташоване за адресою вул. Шевченка, буд. 16, м. Немирів, Вінницька область.

Таким чином, сукупність наявних в справі доказів достеменно свідчить, що належним власником майна санаторію є держава - в особі Фонду державного майна України.

Разом з тим з матеріалів справи слідує, що наразі спірне майно знаходиться у фактичному володінні Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" та використовується ним без достатніх правових підстав.

На підтвердження вказаних фактів в справі містяться податкові декларації ДП "Клінічний санаторій "Авангард" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період 2015-2017 р.р. згідно яких відповідачем 2 задекларовано та сплачено бюджету податок на нерухоме майно у 2015 р. 25651,60 грн, у 2016 р. 58031,48 грн та у 2017 р. 134565 грн, що знаходиться за адресою вул.Шевченка, буд. 16, м. Немирів, Немирівський район, Вінницька область, 22800, а також листування сторін щодо передачі майна, яке рішенням суду у справі № 902/189/2011/5003 від 25.01.2012 р. визнано за державою.

Крім того факт перебування майна у володінні відповідача 2 також не заперечується відповідачем 1 у даній справі доводи якого щодо позову зводяться до невизначеності на законодавчому рівні суб'єктів права власності на майно загальносоюзних громадських об'єднань (організацій) колишнього Союзу РСР з урахуванням всіх особливостей, в тому числі стосовно майна клінічного санаторію.

Визнання відповідачем 1 фактичного володіння спірним майном відповідачем 2 в силу приписів ч.1 ст.75 ГПК України не потребує доведення в цій частині предмету доказування.

Докази наявності будь-яких договірних відносин між сторонами, в тому числі між позивачем та відповідачем 2, а також інших правових підстав перебування спірного майна у володінні відповідача 2 в справі відсутні. Іншого не встановлено та сторонами не надано.

При цьому суд констатує, що майно, яке предметом розгляду справи індивідуально визначеним майном наділеним ознаками визначеними ст. 184 ЦК України.

Такими чином, низка встановлених вище встановлених обставин справи переконливо свідчать, що держава в особі позивача (Фонду державного майна України) є власником майнового комплексу "Клінічний санаторій "Авангард", однак наразі спірне майно перебуває у володінні Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" та ним використовується ним без достатніх правових підстав, оскільки відповідачем 2 не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували правомірність володіння останнім спірним майном.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову заявленого до Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" в повному обсязі.

В той же час у задоволенні позову щодо Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" слід відмовити, позаяк матеріали справи не містять жодних доказів перебування у володінні відповідача 1 спірного нерухомого майна.

При цьому, Дочірнє підприємство "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (відповідач 2) у володінні якого перебуває зазначене майно є самостійною юридичною особою наділеною певним обсягом прав та обовязків, реалізація яких не залежить від волевиявлення відповідача 1. Доказів перебування відповідача 2 у безпосередньому підпорядкуванні відповідача 1 матеріали справи не містять.

Заперечення відповідача 1 щодо позову судом оцінюються критично та не беруться до уваги, позаяк спростовуються встановленими обставинами справи, якими підтверджується власність держави на спірне нерухоме майно та перебування вказаного майна у чужому незаконному володінні відповідача 2 без жодних на те правових підстав.

При цьому доводи відповідача 1 щодо невизначеності на законодавчому рівні суб'єктів права власності на майно загальносоюзних громадських об'єднань (організацій) колишнього Союзу РСР з урахуванням всіх особливостей, в тому числі стосовно майна клінічного санаторію, не спростовують факту права власності на спірне майно держави в особі Фонду державного майна України враховуючи його підтвердження рішенням суду від 25.01.2012 р. у справі № 9/189/2011/5003.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних обставин у своїй сукупності, суд дійшов висновку про задоволення повністю позову щодо Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" та відмову у задоволенні позову щодо Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця".

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача 2 (Дочірнє підприємство "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця") відповідно до ст.129 ГПК України.

Здійснюючи розподіл судового збору суд враховує, що прокурором надмірно сплачено судовий збір (144 115 грн 00 коп.), тоді як з огляду на заявлений предмет позовних вимог сума сплаченого судового збору мала становити 114 114 грн 79 коп., однак за відсутності відповідного клопотання судом не вирішується питання про повернення зайво сплаченого судового збору, що не позбавляє права прокурора заявити таке клопотання після прийняття судового рішення у порядку встановленому ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

18.07.2018 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення із зазначенням про відкладення складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов щодо Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" задовольнити повністю.

2. Витребувати з чужого незаконного володіння Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", вул.Шевченка, 16, м.Немирів, Вінницька область, 22800 (ідентифікаційний код - 04818298) майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард" на користь Фонду державного майна України, вул.Генерала Алмазова, 18/9, м.Київ, 01133 (ідентифікаційний код - 00032945) та зобов'язати Дочірнє підприємство "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", вул.Шевченка, 16, м.Немирів, Вінницька область, 22800 (ідентифікаційний код - 04818298) повернути майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард", який знаходиться за адресою: вул.Шевченка, б.16, м.Немирів, 22800, а саме: спальні корпуси № 1-5 (літери А -Д), адміністративний корпус (літера Ж), лікувальний корпус (літера І), їдальню (літера К), реабілітаційний центр з басейном (пральня з котельнею) (літера Н), будинок культури (літера Л), котельню з ванним відділенням (літера О), насосну станцію № 1 (літера Х), гараж (літера М), теплицю (літера П), спальні павільйони № 1-4 (літери Р-У), оранжерею (літера Ф), будинок на території оранжереї (літера Ш), очисні споруди (літера Щ), водонапірну башту (літера Ч), склад льодник (літера Ю), овочесховища (літери El, Е), конюшню (літера Я) Фонду державного майна України, вул.Генерала Алмазова, 18/9, м.Київ, 01133 (ідентифікаційний код - 00032945).

3. Стягнути з Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", вул.Шевченка, 16, м.Немирів, Вінницька область, 22800 (ідентифікаційний код - 04818298) на користь прокуратури Вінницької області, вул.Монастирська, 33, м.Вінниця, 21050 (ідентифікаційний код - 02909909) - 144 114 грн 79 коп. відшкодування витрат по сплаті судового збору за наступними реквізитами: р/р 3988, , ДКСУ, МФО 820172, отримувач Прокуратура Вінницької області.

4. Видати накази в день набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні позову щодо Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" відмовити повністю.

6. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 25 липня 2018 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 6 прим.:

1 - до справи.

2 - прокурору - вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21050.

3 - позивачу - вул. Генерала Алмазова, 18/9, м. Київ, 01133.

4, 5 - відповідачу 1 - вул. Шота Руставелі, 39/41, м. Київ, 01033; а/с 34, м.Київ, 01019.

6 - відповідачу 2 - вул. Шевченка, буд. 16, м. Немирів, 22800.