ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2018 р. м. Київ Справа № 911/591/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України в особі Філії Центр метрології та газорозподільних систем Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації КРИМГАЗ

про стягнення 3023101,77 грн.

За участю секретаря судового засідання Беркут Я.О.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 14-211 від 20.12.2017 року);

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.03.2018 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України в особі Філії Центр метрології та газорозподільних систем Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації КРИМГАЗ про стягнення 3023101,77 грн. з яких заборгованість за Договором оренди газопроводів та споруд на них № 14/1178/04 від 15.12.2003 року в розмірі 1855037,65 грн., 324702,76 грн. пені, 108983,75 грн. 3 % річних та 734377,61 грн. інфляційних.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2018 року справу № 911/591/18 було передано для розгляду судді Саванчук С.О.

Позов було прийнято Господарським судом Київської області у відповідності до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.03.2018 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України в особі Філії Центр метрології та газорозподільних систем Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.04.2018 року.

24.04.2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області суддею Саванчук С.О. подано заяву про самовідвід від розгляду справи № 911/591/18.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.04.2018 року заяву судді Саванчук С.О. про самовідвід від розгляду справи № 911/591/18 задоволено, матеріали справи №911/591/18 передано до відділу автоматизованого документообігу Господарського суду Київської області для визначення складу суду.

Розпорядженням Господарського суду Київської області № 30-АР від 05.05.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/591/18.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2018 року для розгляду справи № 911/591/18 визначено суддю Карпечкіна Т.П.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.05.2018 року справу 911/591/18 прийнято до провадження, підготовче засідання призначено на 06.06.2018 року.

В судовому засіданні 06.06.2018 року представник позивача позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, підтримав в повному обсязі, уточнень позовних вимог не надав. Також зазначив і про те, що позивачем повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні в нього докази.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, в судове засідання 06.06.2018 року не зявився, вимог ухвали Господарського суду Київської області від 08.05.2018 року не виконав, про причини неможливості виконання вимог цієї ухвали та неможливості прибуття до суду не повідомив.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 06.06.2018 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 02.07.2018 року.

Судом враховано рекомендації Вищого господарського суду України, що викладені в інформаційному листі від 05.06.2014 року № 01-06/745/2014 «Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яким визначено, що неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, підтверджується повідомленням від 04.04.2014 року № 33-20.606 Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про тимчасове призупинення приймання до пересилання поштових відправлень адресованих одержувачам населених пунктів Автономної Республіки Крим.

Інформація про дату і час судових засідань у справі № 911/591/18 розміщена на офіційному веб-порталі Судової влади України.

Відтак, суд здійснив всі заходи для належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи № 911/591/18.

В судовому засіданні 02.07.2018 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судове засідання 02.07.2018 року відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, не зявився, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, уповноваженого представника не направив, відзиву на позов не надав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У звязку з чим, в судовому засіданні 02.07.2018 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, 15.12.2003 року між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») (далі позивач, Орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Кримгаз») (далі відповідач, Орендар) укладено Договір оренди газопроводів та споруд на них №14/1178/04 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно (далі - Майно), перелік якого наведений у Додатку, вартість якого визначена згідно з Актом про оцінку вартості основних засобів і становить 5385178,63 грн. Майно передається в оренду з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам с. Янтарне Красногвардійського району АР Крим та отримання на цій основі прибутку.

Згідно з п. 2.1 Договору Орендар вступає у строкове платне користування Майном з дати підписання сторонами цього Договору та Акта приймання-передачі майна.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що орендна плата визначається на підставі Розрахунку орендної плати та Протоколу узгодження орендної плати, які є невід'ємною частиною цього договору, і становить без ПДВ за місяць оренди 8975,30 грн. (без ПДВ). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.2 Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно п. 3.3 Договору орендна плата перераховується на поточний рахунок орендодавця щокварталу не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідач зобовязався своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату (п. 5.2 Договору).

Відповідач зобовязався щокварталу, до 12 числа місяця, наступного за останнім місяцем звітного кварталу, надавати позивачу інформацію про перерахування орендної плати (копію платіжного доручення з відміткою обслуговуючого банку) (п. 5.6 Договору).

Пунктом 10.1 Договору сторони погодили, що цей Договір укладено строком на 360 днів, що діє з 15.12.2003 року до 10.12.2004 року включно.

Пунктом 10.5 Договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії цього договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Додатками до Договору сторони визначили Перелік окремого індивідуально визначеного майна, що передається в оренду, Протокол узгодження розміру орендної плати за користування газопроводами та спорудами на них, Розрахунок орендної плати та Акт про оцінку вартості основних засобів, які передаються в оренду ВАТ «Кримгаз».

Додатковою угодою № 1 від 04.09.2013 року сторони доповнили Договір пунктом 9.5 у такі редакції: строк, в межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, інфляційних, встановлюється тривалістю у 4 роки. Ця додаткова угода є укладеною з дати підписання її сторонами та скріплення підписів печатками і діє протягом строку дії договору та поширює свою дію на правовідносини, що склалися з 01.01.2010 року.

На виконання Договору позивач передав, а відповідач прийняв в оренду майно - газопостачання с. Янтарне Красногвардійського району АР Крим, L = 13172 п.м., рік випуску 2003, довжиною 13172 метри, балансовою вартістю 4487648,86 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи Актом приймання-передачі майна від 15.12.2003 року, який підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем виставлялися відповідачу рахунки на сплату орендної плати за користування майном за період січень 2014 року червень 2017 року та складалися відповідні акти про надання послуг до Договору, копії яких наявні в матеріалах справи.

Однак, як стверджує позивач, відповідачем в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства, орендна плата за користування газопроводами та спорудами за період січень 2014 року червень 2017 року своєчасно та в повному обсязі не сплачувалась, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 1855037,65 грн., що й змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за Договором за період січень 2014 року червень 2017 року в загальній сумі 1855037,65 грн. станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1855037,65 грн. підлягає задоволенню.

У звязку з простроченням відповідачем строків сплати орендних платежів позивач просить стягнути з відповідача 324702,76 грн. пені на підставі п. 3.5 Договору за загальний період з 13.04.2014 року по 12.01.2018 року, 108983,75 грн. 3 % річних та 734377,61 грн. інфляційних за загальний період з 13.04.2014 року по 31.01.2018 року на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і повинна бути сплачена орендодавцю з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день сплати (п. 3.5 Договору).

Дослідивши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що пеня нарахована за фактичні періоди прострочення платежів, які не перевищують шестимісячного строку нарахування пені передбаченого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, тому вимога про стягнення пені правомірна та обґрунтована і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши наданий розрахунок, судом встановлено, що заявлені в позові вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних, нараховані на суми фактичного прострочення за відповідні періоди у відповідності до вимог чинного законодавства. Таким чином, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних обґрунтовані та підлягають задоволенню в заявлених сумах.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не запереченими та не спростованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сумі 45346,53 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації КРИМГАЗ (95001, Автономна республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Училищна, буд. 42-А, ідентифікаційний код 03448117) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького 6, ідентифікаційний код 20077720) в особі Філії Центр метрології та газорозподільних систем Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код 26025 (один мільйон вісімсот пятдесят пять тисяч тридцять сім) грн. 65 коп. основного боргу, 324702 (триста двадцять чотири тисячі сімсот два) грн. 76 коп. пені, 108983 (сто вісім тисяч девятсот вісімдесят три) грн. 75 коп. 3 % річних, 734377 (сімсот тридцять чотири тисячі триста сімдесят сім) грн. 61 грн. інфляційних та 45346 (сорок пять тисяч триста сорок шість) грн. 53 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 12.07.2018 р.

Суддя Т.П. Карпечкін