ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/17944/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "З іноземними інвестиціями "Торговий дім "МАЗ-Україна"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018 (у складі колегії суддів: Іоннікова І.А. (головуючий), Тарасенко К.В., Тищенко О.В.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 (суддя Лиськов М.О.)

у справі № 910/17944/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Пожмашина"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "З іноземними інвестиціями "Торговий дім "МАЗ-Україна"

про стягнення 309 630,06 грн,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Пожмашина" (далі - ТОВ "ПК "Пожмашина") звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "З іноземними інвестиціями "Торговий дім "МАЗ-Україна" (далі - ТОВ "ТД "МАЗ-Україна") про стягнення пені в розмірі 309 630,06 грн, нарахованої відповідно до пункту 6.2 договору купівлі-продажу від 31.08.2016 № 04-007/16 КП, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо передачі товару у встановлений договором строк.

ТОВ "ТД "МАЗ-Україна" проти позову заперечило та заявило про застосування позовної давності.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018, позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "ТД "МАЗ-Україна" на користь ТОВ "ПК "Пожмашина" пеню в розмірі 307 230,84 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 608,46 грн. У решті позову відмовлено.

Судові рішення мотивовано доведеністю обставин неналежного виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу в частині своєчасної поставки товару, що є підставою для часткового задоволення позову. З огляду на пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами про стягнення пені за період з 10.09.2016 по 12.09.2016 в розмірі 2 399,22 грн, суд відмовив у їх задоволенні.

Не погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, у березні 2018 року ТОВ "ТД "МАЗ-Україна" подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційну скаргу ТОВ "ТД "МАЗ-Україна" обґрунтовує тим, що суди безпідставно стягнули пеню, нараховану позивачем згідно з пунктом 6.2 договору купівлі-продажу, оскільки зазначений пункт договору складено помилково і у ньому не конкретизовано, за порушення якого саме зобов'язання настає відповідальність у вигляді пені та її розмір.

ТОВ "ПК "Пожмашина" у відзиві на касаційну скаргу вважає її необґрунтованою, а судові рішення постановлені у справі просить залишити без змін, посилаючись на те, що нарахування пені відповідно до пункту 6.2 договору здійснюється за порушення строків передачі товару, адже саме це зобов'язання прийняв на себе відповідач згідно з пунктами 1.1, 1.5 договору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що 31.08.2016 між ТОВ "ПК "Пожмашина" (покупець) і ТОВ "ТД "МАЗ-Україна (продавець) укладено договір купівлі-продажу №04-007/16КП (далі - Договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язаний поставити і передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар, визначений у п.1.1 Договору (шасі МАЗ-530905-(3215-061), у кількості 98 одиниць (далі - товар).

12.09.2016 сторони уклали додаткові угоди № 1 і № 2 до Договору, якими до нього було внесено зміни в частині загальної вартості партії товару, строків доставки і передачі товару.

У розділі 4 Договору встановлено порядок розрахунків, а саме: авансовий платіж за Договором становить 70 % грошового еквіваленту загальної вартості товару сплачується до 10.09.2016, остаточний платіж в розмірі 30 % грошового еквіваленту загальної вартості товару підлягає сплаті відповідно до графіку, зазначеного в пункті 4.1.2 Договору.

Пунктом 5.1.1 Договору в редакції додаткової угоди № 2 від 12.09.2016 визначено наступний строк поставки товару при виконанні покупцем вимог пункту 4.1 Договору: до 10.09.2016 - 1 одиниця; до 10.10.2016 - 10 одиниць; до 17.10.2016 - 10 одиниць; до 21.10.2016 - 10 одиниць; до 30.11.2016 - 30 одиниць; до 15.12.2016 - 37 одиниць.

Пунктом 5.5 Договору встановлено, що зобов'язання продавця щодо передачі (відвантаження) товару покупцеві вважається виконаним в момент надання товару у розпорядження покупця з повним комплектом документів і приналежностями, бухгалтерського обліку, володіння та експлуатації.

Зазначеним пунктом Договору також передбачено право продавця на дострокову доставку та передачу товару, а також на передачу товару партіями.

Також судами установлено, що відповідачем здійснено поставку товару, проте з порушення встановлених Договором строків, що підтверджено наявними в матеріалах справи належним чином завіреними копіями актів прийому-передачі транспортних засобів та видаткових накладних, а саме: 12.09.2016 поставлено 1 одиницю товару - строк поставки порушено на 2 дні; 11.10.2016 поставлено 10 одиниць товару - строк поставки порушено на 1 день; 20.10.2016 поставлено 7 одиниць товару - строк поставки порушено на 3 дні; 21.10.2016 поставлено 3 одиниці товару - строк поставки порушено на 4 дні; 24.10.2016 поставлено 2 одиниці товару - строк поставки порушено на 3 дні; 25.10.2016 поставлено 7 одиниць товару - строк поставки порушено на 4 дні; 02.11.2016 поставлено 1 одиницю товару - строк поставки порушено на 12 днів.

Поставка та передача товару, яка відповідно до Договору мала бути здійснена до 30.11.2016 частково була здійснена вчасно (23 одиниці), проте поставка 7 одиниць товару була здійснена відповідно до акта та видаткової накладної 01.12.2016 - строк поставки порушено на 14 днів.

Поставка та передача товару, яка відповідно до Договору мала бути здійснена до 15.12.2016 частково була здійснена вчасно (17 одиниць), однак поставка 20 одиниць товару була здійснена з порушенням встановленого строку, зокрема відповідно до актів та видаткової накладних: 16.12.2016 поставлено 3 одиниці товару - строк поставки порушено на 1 день; 21.12.2016 поставлено 6 одиниць товару - строк поставки порушено на 6 днів; 28.12.2016 поставлено 10 одиниць товару - строк поставки порушено на 13 днів; 30.12.2016 поставлено 1 одиницю товару - строк поставки порушено на 15 дні.

02.06.2017 ТОВ "ПК "Пожмашина" направило на адресу ТОВ "ТД "МАЗ-Україна" претензію за № 236 про сплату пені відповідно до пункту 6.2 Договору за порушення строків виконання зобов'язання (належним чином завірена копія претензії та доказів її направлення наявна в матеріалах справи).

Претензія відповідачем не виконана, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом до відповідача про стягнення пені за період з 10.09.2016 по 30.12.2016, що передбачено Договором та чинним законодавством України.

Загальні засади цивільного законодавства встановлено статтею 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). До цього переліку, зокрема, належить свобода договору.

За змістом положень статей 626, 627 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК).

Згідно з приписами статей 525, 526, 629 ЦК і статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК) договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судами попередніх інстанцій установлено, що відносини сторін щодо доставки і передачі у власність покупця товару урегульовано Договором, який за своєю правовою природою є договором поставки, та є підставою для виникнення у сторін господарських зобов'язань відповідно до положень статей 173, 174 ГК та статей 11, 202, 509 ЦК.

Відповідно до положень статті 265 ГК за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК про договір купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом статей 530, 612 ЦК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як установлено судами, ТОВ "ТД "МАЗ-Україна" зобов'язання щодо поставки товару у строк, передбачений умовами Договору, виконало неналежним чином. Будь-яких обставин які б перешкоджали виконанню відповідачем зобов'язання в обумовлений договором строк судами встановлено не було.

Предметом позову у справі, яка розглядається є вимога позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій за час прострочення виконання договірного зобов'язання.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК). Штрафними санкціями відповідно до частини першої статті 230 ГК визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом положень частин четвертої і шостої статті 231 ГК у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Умовами Договору сторони передбачили, що за порушення строків виконання зобов'язання продавець сплачує на користь покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", а за прострочення понад 30 днів продавець сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості несвоєчасно поставленого товару (пункт 6.2 Договору).

За встановлених судами обставин, укладений між сторонами договір є дійсним і обов'язковим для виконання сторонами, а отже в силу приписів статей 204, 629 ЦК породжує для його сторін відповідні права та обов'язки, зокрема обов'язок ТОВ "ТД "МАЗ-Україна" як продавця сплатити на користь покупця пеню за порушення строків виконання зобов'язання щодо своєчасної поставки та передачі товару позивачу.

Посилання ТОВ "ТД "МАЗ-Україна" у касаційній скарзі на невизначення умовами Договору обсягу зобов'язання, за невиконання якого у продавця настає обов'язок сплатити штрафну санкцію, спростовується умовами самого Договору, якими визначено зобов'язання продавця - доставити і передати товар у власність покупця (пункт 1.1) у чітко визначені строки доставки і передачі товару у відповідному обсязі (пункт 5.1.1), а також момент, в який зобов'язання продавця вважається виконаним - надання товару у розпорядження покупця з повним комплектом документів і приналежностями, бухгалтерського обліку, володіння та експлуатації (пункт 5.5).

У зв'язку з наведеним, при вирішенні цієї справи суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права, висновки цих судів про наявність підстав для часткового задоволення позову є обґрунтованими і такими, що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування постановлених у справі судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "З іноземними інвестиціями "Торговий дім "МАЗ-Україна" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі № 910/17944/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І.С. Берднік

Судді: І.С. Міщенко

В.Г. Суховий