РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.07.2018Справа № 910/22828/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Рижонкова С.В., розглянувши матеріали справи

За позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»

треті особи Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про відновлення обігу акцій

за участі представників:

від позивача - ОСОБА_4 (представник за довіреністю);

ОСОБА_5 (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи 1 - не з'явився;

від третьої особи 2 - Руденко О.В. (представник за довіреністю);

Шишковський Б.Л. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», третя особа - Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, про відновлення обігу акцій.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем порушено корпоративні права позивача, як власника істотної частки в розмірі 29,4% у статутному капіталі ПАТ «Банк «Київська Русь», з огляду на те, що після визнання протиправними та скасування постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 у справі №826/22323/15, частково зміненою постановою Вищого адміністративного суду України від 08.06.2017, постанов Правління Національного банку України від 19.03.2015 №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та від 16.07.2015 №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», відповідач не здійснює відновлення обігу акцій.

На підставі викладеного позивач просить суд зобов'язати ПАТ «Банк «Київська Русь» поновити порушені права позивача, як власника істотної участі в ПАТ «Банк «Київська Русь» з прямою участю в акціонерному капіталі в розмірі 29,4% шляхом відновлення обігу акцій відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.02.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позов заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зокрема зазначив, що незважаючи на скасування постанов Правління Національного банку України від 19.03.2015 №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та від 16.07.2015 №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» рішення Виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №61 від 19.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» та №138 від 17.07.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» наразі не скасовано та відповідно триває процедура ліквідації відповідача, а відтак відсутні підстави вважати, що ПАТ «Банк «Київська Русь» не перебуває в стані припинення. На підставі викладеного відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа 1 - Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку у поданих до суду письмових поясненнях по суті спору зазначила, що скасування та реєстрації випуску акцій та відновлення їх обігу здійснюється комісією, відповідно до затвердженого нею порядку. Так до комісії листом від 30.07.2015 від ПАТ «Банк «Київська Русь» надійшли документи на зупинення обігу акцій у зв'язку з ліквідацією банку. Поте до теперішнього часу, відповідачем не подавалось жодних документів для відновлення їх обігу. На підставі викладеного третя особа просить вирішити спір у даній справі на розсуд суду.

Третя особа 2 - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у поданих до суду письмових поясненнях по суті спору заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі зазначивши, що наразі рішення Фонду щодо запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» не скасовані, а відтак банк перебуває в ліквідаційній процедурі, у зв'язку з чим відсутні підстави для відновлення обігу акцій. Також у зв'язку із відсутністю доказів скасування рішень Фонду вимоги позивача є передчасними. На підставі викладеного Фонд просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач у поданих до суду відповіді на відзив та відповідні на пояснення третіх осіб заперечив проти доводів останніх вказавши на їх необґрунтованість.

Разом з тим, 10.07.2018 через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач змінив свої позовні вимоги та просив суд відновити обіг акцій ПАТ «Банк «Київська Русь».

За приписами ч.3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

В той же час, як вбачається із наявного в матеріалах справи протоколу судового засідання від 24.05.2018, за наслідками проведення вказаного судового засідання суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті, вказане також підтверджується технічним записом зазначеного судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст.118 Господарського процесуального кодексу України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Так суд зазначає, оскільки позивачем подано заяво про зміну предмету позову після закінчення визначеного процесуального строку для подання такої заяви, суд дійшов висновку щодо залишення її без розгляду.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник третьої особи-1 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник третьої особи-2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №61 від 19.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», відповідно до якого з 20.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь».

В подальшому, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 16.07.2015 №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №138 від 17.07.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

23.06.2016 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1085 щодо продовження строків здійснення процедури ліквідації банку до 16.07.2018 включно.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 у справі №826/22323/15 за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 16.07.2015 р. № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь». Також зобов'язано Національний банк України надати можливість ПАТ «Банк Київська Русь» протягом розумного строку провести дії з фінансового оздоровлення банку після проведення заходів з його ліквідації.

В подальшому, постановою Вищого адміністративного суду України від 08.06.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 у справі №826/22323/15 змінено, рішення в частині зобов'язання Національного банку України надати можливість ПАТ «Банк Київська Русь» протягом розумного строку провести дії з фінансового оздоровлення банку після проведених заходів з його ліквідації - скасовано та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині - відмовлено. В решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 року залишено без змін.

Як вбачається із матеріалів справи, у зв'язку із скасуванням в судовому порядку постанов Правління Національного банку України від 19.03.2015 №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та від 16.07.2015 №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» позивач, як власник істотної участі в ПАТ «Банк «Київська Русь» з прямою участю в акціонерному капіталі товариства в розмірі 29,4%, звернувся до відповідача з вимогою від 07.12.2016 про подання до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку необхідних документів для відновлення обігу акцій ПАТ «Банк «Київська Русь».

У відповідь на вказану вимогу позивача, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Білою І.В., яка є керівником товариства, листом №6743/16 від 16.12.2016 було повідомлено позивача, що у останньої відсутні правові підстави для відновлення обігу акцій ПАТ «Банк «Київська Русь».

Також позивач звернувся до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з листом від 09.12.2016 щодо відновлення обігу акцій ПАТ «Банк «Київська Русь».

У відповідь на вказаний лист Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку листом №12/01/27212 від 27.12.2016 повідомила позивача, що у разі надходження відповідних документів від товариства в порядку, передбаченому п.2 розділу 2 Порядку скасування реєстрації випусків акцій, комісія розгляне їх у встановленому законодавством порядку.

Так позивач зазначає, що внаслідок невиконання уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вимоги останнього щодо відновлення обігу акцій ПАТ «Банк «Київська Русь» акціонери останнього позбавлені можливості ініціювати та провести загальні збори акціонерів товариства з метою прийняття невідкладних рішень, необхідних для виконання судового рішення та відновлення діяльності банку, щодо обрання складу спостережної ради банку та розроблення плану заходів для відновлення діяльності банку, чим порушуються права позивача, як власника істотної частки в розмірі 29,4% у статутному капіталі ПАТ «Банк «Київська Русь».

Відповідно до ч.1 ст.116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України встановлено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

За приписами п.8 ч.1 ст.2 Закону України «Про акціонерні товариства» корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Згідно з положеннями ст.25 Закону України «Про акціонерні товариства» кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на участь в управлінні акціонерним товариством; отримання дивідендів; отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства. Одна проста акція товариства надає акціонеру один голос для вирішення кожного питання на загальних зборах, крім випадків проведення кумулятивного голосування. Акціонери-власники простих акцій товариства можуть мати й інші права, передбачені актами законодавства та статутом акціонерного товариства.

У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 № 13 зазначено, що при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

З огляду на викладене, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими, а тому обов'язком позивача відповідно до статті 74 ГПК України є доведення в установленому законом порядку наявності факту порушення його прав та інтересів відповідачами в справі.

Таким чином, посилаючись на порушення своїх корпоративних прав не відновленням обігу акцій, позивач має довести як факт порушення корпоративних прав, так і причинно-наслідковий зв'язок між невжиттям заходів щодо відновлення обігу акцій та фактом порушення корпоративних прав.

Крім того, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Згідно з частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову (постанова Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі № 3-670гс15).

У той же час, позивач не довів, у чому полягає порушення його корпоративних прав внаслідок не відновлення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб обігу акцій ПАТ «Банк Київська Русь», у зв'язку з чим підстави для задоволення даного позову, заявленого позивачем саме за захистом корпоративних прав, у суду відсутні, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В той же час, посилання позивача на визнання протиправними та скасування постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 у справі №826/22323/15 постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та постанови Правління Національного банку України від 16.07.2015 р. № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь», як на підставу для задоволення позову, визнаються судом необґрунтованими, оскільки скасування постанов Правління НБУ не тягне за собою автоматичного скасування рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, оскільки наразі рішення Виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №61 від 19.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» та №138 від 17.07.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» в судовому порядку не скасовані та триває процедура ліквідації відповідача, у уповноваженої особи Фонду відсутні підстави для відновлення обігу акцій товариства.

Крім того, як зазначає позивач, не відновлення обігу акцій товариства порушує права останнього як власника істотної участі в ПАТ «Банк «Київська Русь» з прямою участю в акціонерному капіталі товариства в розмірі 29,4%, оскільки такі дії позбавляють можливості акціонерів провести загальні збори товариства.

В той же час, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про акціонерні товариства» позачергові загальні збори акціонерного товариства скликаються наглядовою радою на вимогу акціонерів (акціонера), які на день подання вимоги сукупно є власниками 10 і більше відсотків простих акцій товариства.

З огляду на наведене, позивач не був позбавлений можливості скликати позачергові збори акціонерів ПАТ «Банк «Київська Русь».

Пунктом 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 визначено, що законом не передбачено права учасника (засновника, акціонера, члена) юридичної особи звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів цієї особи поза відносинами представництва. Водночас згідно з положеннями статті 16 ЦК України, пункту 4 частини першої статті 12 та статті 167 ГК України незалежно від суб'єктного складу, якщо учасник (засновник, акціонер, член) юридичної особи обґрунтовує позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, то він має право подати відповідний позов. Такий спір підвідомчий господарським судам і підлягає вирішенню у загальному порядку.

В той же час, звертаючись із розглядуваним позовом до суду позивач просить суд відновити обіг усіх акцій ПАТ «Банк «Київська Русь», проте останнім не надано жодних документів на підтвердження того, що позивача було уповноважено іншими учасниками товариства на представництво їх інтересів в суді.

Крім того, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження тієї обставини, що позивач є власником істотної участі ПАТ «Банк «Київська Русь» з прямою участю в акціонерному капіталі в розмірі 29,4%.

Всі інші доводи позивача судом розглянуто та відхилено з огляду на те, що вини не впливають на вирішення справи.

На підставі викладеного суд визнає необґрунтованими заявлені позовні вимоги, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 20.07.2018

Суддя Я.В. Маринченко