ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16.07.2018 Справа № 920/156/18.
Господарський суд Сумської області у складі судді Спиридонової Н.О. розглянувши матеріали справи № 920/156/18 в порядку спрощеного позовного провадження
за позовом: фізичної особи-підприємця Сергієнко Тетяни Іванівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1),
Рішенням господарського суду Сумської області від 05.07.2018 позовні вимоги позивача задоволено в частині стягнення суми боргу за договором з надання послуг по перевезенню вантажу № 24/07-2017 від 24.07.2017; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамейя» (вул. Курська, буд. 18, м. Суми, 40020, ідентифікаційний код 34327895) на користь фізичної особи-підприємця Сергієнко Тетяни Іванівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість за надані послуги з перевезення вантажу відповідно до договору з надання послуг по перевезенню вантажу № 24/07-2017 від 24.07.2017 в сумі 55245,41 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.; в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. відмовлено.

10.07.2018 від представника позивача до суду електронною поштою надійшло клопотання про розподіл судових витрат у справі № 920/156/18 б/н від 09.07.2018 (вх. № 1478к від 10.07.2018), в якому представник позивача просить суд судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 1762,00 грн., фактично понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., очікувані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11230,98 грн., покласти на відповідача.

Суд, розглянувши зазначене клопотання представника позивача, вважає за необхідне залишити його без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 96 Господарського процесуального кодексу України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить данні, що мають значення для справи, зокрема електронні документи, в тому числі текстові документи.

Частиною другою статті 96 Господарського процесуального кодексу України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Вищезгадане клопотання відповідача про розподіл судових витрат у справі № 920/156/18 б/н від 09.07.2018 (вх. № 1478к від 10.07.2018), яке надійшло до суду електронною поштою, не підписано електронним цифровим підписом, у відповідності до вимог частини другої статті 96 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, клопотання про розподіл судових витрат у справі № 920/156/18 б/н від 09.07.2018 (вх. № 1478к від 10.07.2018), не підписано представником позивача.

12.07.2018 від представника позивача до суду надійшло клопотання про розподіл судових витрат у справі № 920/156/18 б/н від 09.07.2018 (вх. № 5156к від 12.07.2018), в якому представник позивача просить суд судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 1762,00 грн., фактично понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., очікувані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11230,98 грн., покласти на відповідача.

Відповідно до статі 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Отже, за приписами статі 244 Господарського процесуального кодексу України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 1762,00 грн., фактично понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., очікувані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11230,98 грн.

03.07.2018 представником відповідача подано до суду клопотання б/н від 02.07.2018 (вх. № 4962 від 03.07.2018) про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, про що і зазначив представник відповідача в судовому засіданні 05.07.2018, в якому просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу або суттєво зменшити розмір даних витрат, які підлягають стягненню з відповідача, посилаючись на недоведеність факту надання саме правничої допомоги з огляду на надані позивачем докази, а також на простоту справи та незначну кількість дій представника позивача, оскільки фактично за весь час розгляду даної справи представник позивача приймав участь у двох судових засіданнях в режимі відеоконференції, а тому представник відповідача вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18230,98 грн. є неспіврозмірними та завищеними.

Рішенням господарського суду Сумської області від 05.07.2018 позовні вимоги позивача задоволено в частині стягнення суми боргу за договором з надання послуг по перевезенню вантажу № 24/07-2017 від 24.07.2017; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамейя» (вул. Курська, буд. 18, м. Суми, 40020, ідентифікаційний код 34327895) на користь фізичної особи-підприємця Сергієнко Тетяни Іванівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість за надані послуги з перевезення вантажу відповідно до договору з надання послуг по перевезенню вантажу № 24/07-2017 від 24.07.2017 в сумі 55245,41 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.; в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. відмовлено у зв'язку з ненаданням представником позивача до суду доказів в обґрунтування та підтвердження понесення позивачем зазначених витрат, а також доказів надання представником позивача позивачеві правової допомоги за договором про надання юридичних послуг № 22/01-1 від 22.01.2018.

В судовому засіданні 05.07.2018 суд роз'яснив представнику позивача, що частиною шостою статті 130 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п'ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв'язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до вимог частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 05.07.2018 до закінчення судових дебатів у даній справі представник позивача зробив заяву про те, що документи та відповідне клопотання щодо розподілу судових витрат буде подано ним до суду протягом п'яти днів після ухвалення рішення у даній справі.

12.07.2018 представником позивача подано до суду вищезазначене клопотання щодо розподілу судових витрат з дотриманням вимог частини восьмої стаття 129 Господарського процесуального кодексу.

У зазначеному клопотанні представник позивача просить суд судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 1762,00 грн., фактично понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., очікувані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11230,98 грн., покласти на відповідача.

На підтвердження факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу позивачем до зазначеного клопотання додано наступні документи: копію договору про надання юридичних послуг № 22/01-1 від 22.01.2018, копію акту виконаних робіт № 1 від 09.07.2018 та копію рішення № 17 розширеного засідання Ради адвокатів Харківської області від 21.03.2018.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом пунктів 3.1.1 договору про надання юридичних послуг № 22/01-1 від 22.01.2018, на протязі трьох днів з моменту підписання даного договору, позивач перераховує представнику Костирі Г.А. аванс у розмірі 7000,00 грн. Наступна винагорода за виконані представником роботи по даному договору складає 33 % від кожного реального надходження грошових чи матеріальних засобів на розрахунковий рахунок позивача від відповідача, з пропорційним відрахування отриманого представником авансу. Винагорода відбувається на підставі актів виконаних робіт.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п'ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України). Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини п'ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За приписами частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В даному випадку представником позивача не подано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, у розумінні вимог статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу (доказів оплати позивачем витрат на правничу допомогу, рахунків, актів приймання виконаних робіт, тощо).

У наданій суду представником позивача копії акту виконаних робіт № 1 від 09.07.2018 відсутня інформація щодо виконаних робіт адвокатом із зазначення відповідних дій та часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а розмір витрат на оплату послуг адвоката, які він просить покласти на відповідача суд вважає не співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Копія рішення № 17 розширеного засідання Ради адвокатів Харківської області від 21.03.2018 свідчить про те, що гонорар адвоката за прийняття рішення на користь клієнта становить від 2%, проте у пункті 3.1.1 договору про надання юридичних послуг № 22/01-1 від 22.01.2018, визначено, що наступна винагорода за виконані представником роботи по даному договору складає 33 % від кожного реального надходження грошових чи матеріальних засобів на розрахунковий рахунок позивача від відповідача, з пропорційним відрахування отриманого представником авансу, що на думку суду є значно завищеним розміром винагороди адвоката ніж визначеним у рішенні № 17 розширеного засідання Ради адвокатів Харківської області від 21.03.2018.

З урахуванням наведеного, відповідно до приписів статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, вимоги позивача, заявлені в клопотанні про розподіл судових витрат у справі № 920/156/18 б/н від 09.07.2018 (вх. № 5156 від 12.07.2018) щодо стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу, а саме: фактично понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., очікувані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11230,98 грн., задоволенню не підлягають.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що судовий збір у сумі 1762,00 грн. стягнуто з відповідача на користь позивача за рішенням господарського суду Сумської області від 05.07.2018 у справі № 920/156/18.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 244, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Ухвалити додаткове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог представника позивача - фізичної особи-підприємця Сергієнко Тетяни Іванівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), заявлених в клопотанні про розподіл судових витрат у справі № 920/156/18 б/н від 09.07.2018 (вх. № 5156 від 12.07.2018) щодо стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу, а саме: фактично понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., очікувані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11230,98 грн.

2. Згідно статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.О. Спиридонова