ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24 липня 2018 р. Справа № 918/444/18
Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В., розглянувши справу матеріали позовної заяви від 22.06.2018 року №48
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення"
до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Дубноводоканал" Дубенської міської ради
про стягнення в сумі 132 767 грн. 39 коп.
Секретар судового засідання: Лиманський А.Ю.
Представники сторін у судове засідання не зявилися.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Дубноводоканал" Дубенської міської ради про стягнення заборгованості 132 767, 39 грн., з яких 130 000,00 грн. - залишок основної суми боргу, 2 543,01 грн. - пені, 224,38 грн. - 3% річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив умови договору про надання послуг №31 від 01.11.2017 р., а саме не розрахувався своєчасно та у повному обсязі за надані послуги.
Ухвалою від 27 червня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №918/444/18, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Справу призначено до слухання в засіданні на 24 липня 2018 року.
Представники позивача та відповідача у судове засідання не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення кореспонденції адресатам.
Відповідач відзиву в порядку статті 165 ГПК України та в строки встановлені ухвалою суду не надав.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.202 ГПК України). Тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представників сторін за наявними у справі доказами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.
01 листопада 2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення" (позивач, виконавець) та ОСОБА_1 підприємством "Дубноводоканал" Дубенської міської ради (відповідач, замовник) укладено договір за №31 про надання послуг (арк.с. 10-12), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати такі послуги: Гідродинамічне очищення приймальної камери ГКНС по вул. Замковій 36, м.Дубно, Рівненська область.
Відповідно до п. 1.2. договору замовник зобов'язується своєчасно прийняти і оплатити послуги, які визначені у п. 1.1. цього договору.
Надані послуги за цим договором передаються виконавцем замовнику на підставі акту здачі-прийняття наданих послуг, які підписуються обома сторонами. У цьому договорі під актом Сторони розуміють акти складені за типовою формою КБ-2в та довідки складені за типовою формою КБ-3 (п. 1.3. договору).
Загальна сума договору складає 179 949,60 грн., у тому числі ПДВ (20%) 29 991,60 грн. (п. 2.1. Договору).
Кінцева сума договору може змінюватися, виходячи з фактичного обсягу наданих послуг, що підтверджується актом (актами) здачі-прийняття наданих послуг (п. 2.2. договору).
Пунктом 3.1. договору передбачено, що за надані послуги згідно п. 1.1. цього договору замовник сплачує виконавцю суму, яка буде визначена актом (актами) здачі-прийняття наданих послуг.
Оплата здійснюється протягом 10 календарних днів після підписання замовником та виконавцем актів здачі-прийняття наданих послуг у безготівковій формі шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця (п. 3.2. договору).
Відповідно до п. 3.3. договору сторони погодились, що кінцевий термін оплати замовником наданих і прийнятих послуг з урахуванням п. 3.2. здійснюється не пізніше 31 травня 2018 року.
Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31 травня 2018 року, а в частині виконання взятих на себе зобов'язань - до повного їх виконання сторонами (п. 12.1. договору).
Договір підписаний повноважними представниками виконавця та замовника.
За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.
Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання. Господарські зобов'язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 ГК України).
Положеннями статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору як угоди (правочину) є сукупністю визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Зі змісту спірного договору вбачається, що у відповідності до вимог статті 181 Господарського кодексу України сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма його істотними умовами щодо: предмету договірного зобов'язання, вартості робіт та строку виконання, відповідальності за порушення його умов.
Зазначений правочин укладений у письмовій формі, підписаний повноважними представниками юридичних осіб, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплений відтисками печаток підприємств. Його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, він сторонами не оспорений та у судовому порядку недійсними не визнаний.
Виходячи з викладеного, суд вважає, що укладений Договір № 1 від 16.02.2016 за своєю правовою природою є договором підряду, а тому виниклі між сторонами спірні правовідносини за правилами абзацу другого частини 1 статті 193 Господарського кодексу України регулюються відповідними нормами зобов'язального права і глави 61 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частин 1-2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За нормою закону належною підставою для виникнення у замовника обов'язку оплатити виконану виконавцем роботу за договором підряду відповідно до чинного законодавства є прийняття замовником виконаних робіт, підтверджене відповідними доказами.
Згідно п. 1.3. договору прийом виконаних робіт оформлюється актами здачі-прийняття виконаних робіт за формою №КБ-2в і довідкою №КБ-3.
На виконання умов п. 1.3. договору між сторонами підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року, які підтверджують факт прийняття робіт за договором на суму 179 949,60 грн. (арк.с. 13-16).
Відповідач не надав суду доказів на підтвердження виявлення недоліків у виконанні робіт.
Таким чином, з огляду на підписання без заперечень акту приймання виконаних будівельних робіт за договором та довідки про вартість виконаних будівельних робіт у порядку п. 1.3. договору, відсутність мотивованої відмови від підписання, суд вважає, роботи прийнятими належним чином.
Доказів протилежного відповідач суду не надав.
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
За правилами статей 525, 526 і 527 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч.1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Як передбачено у п. 3.2 договору, оплата здійснюється протягом 10 календарних днів після підписання замовником та виконавцем актів здачі-прийняття робіт у безготівковій формі шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця.
Згідно п. 3.3 договору сторони погодились, що кінцевий термін оплати замовником наданих і прийнятих послуг з урахуванням п. 3.2 здійснюється не пізніше 31 травня 2018 року.
За приписами ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Проте відповідач обов'язок щодо проведення своєчасного та повного розрахунку не повністю виконав, згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень №2516 від 07 листопада 2017 року на суму 19 949,60 грн., №2894 від 20 грудня 2017 року на суму 20 000,00 грн., №3698 від 30 березня 2018 року на суму 10 000,00 грн., відповідач частково оплатив надані послуги на суму 49 949,60 грн., відтак прийнятими та неоплаченими лишились виконані позивачем роботи згідно договору на суму 130000,00 грн., доказів оплати вказаних робіт відповідач суду не надав (арк.с. 17-19).
Факту наявності заборгованості відповідач не спростував, доказів її погашення суду не надав.
Позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу №35 від 04.06.2018 р. про погашення боргу (арк.с. 20-24). Відповідь на останню у матеріалах справи відсутня.
З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 підприємства "Дубноводоканал" заборгованості з оплати вартості наданих послуг за договором № 31 від 01 листопада 2017 року у розмірі 130 000,00 грн. грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім цього, за прострочення виконання зобов'язань з оплати виконаних робіт позивач просить суд стягнути з відповідача 2 543,01 грн. пені, та 3% річних у розмірі 224, 38 грн.
Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно ч. 1-2 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України).
Згідно до п. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.
Сторонами в пункті 6.4. договору передбачено, що при несвоєчасній оплаті замовником вартості наданих послуг, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день перевищення терміну сплати від суми не перерахованих коштів.
Виходячи з положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Враховуючи приписи наведених вище норм, розрахунок позивача щодо нарахування пені за період з 01 червня 2018 року по 21 червня 2018 року в сумі 2 543,01 грн. та 3% в сумі 224,38 грн. перевірено судом, визнано законним та обґрунтованим
Відповідно до вимог ст.ст. 73,74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення" до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Дубноводоканал" Дубенської міської ради про стягнення заборгованості 132 767, 39 грн., з яких 130 000,00 грн. - залишок основної суми боргу, 2 543,01 грн. - пені, 224,38 грн. - 3% річних є законними та обґрунтованими, а відтак такими що підлягають до задоволення.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача в сумі 1 991,52 грн.
Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -
1. Позов задоволити повністю.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "25" липня 2018 року

Суддя Бережнюк В.В.