ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Суми

19.07.2018 Справа № 920/244/18

Господарський суд Сумської області у складі судді Коваленко О.В., розглянувши матеріали справи №920/244/18

за позовом: Заступника керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Пустовійтівської сільської ради Роменського району Сумської області, с. Пустовійтівка, Роменський район, Сумська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Есканда» м. Ромни, Сумська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_1, м. Суми,

про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 233 542 грн. 45 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Лобанов М.Б., довіреність від 01.12.2017

від третьої особи: не з'явився

прокурор: Дубова О.В., службове посвідчення №048448 від 24.10.2017

при секретарі судового засідання Молодецькій В.О.

Суть спору: прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 233 542 грн. 45 коп. заборгованості зі сплати орендної плати, а також стягнути з відповідача на користь прокуратури Сумської області судові витрат по справі.

Прокурор в заяві №77-3415вих-18 від 11.06.2018 про зміну предмету спору просить суд стягнути з відповідача на користь позивача збитки, завдані за користування земельною ділянкою за адресою: м. Ромни, вул. Сумська, 97-А, без правовстановлюючих документів у розмірі 233 542 грн. 45 коп., а також стягнути з відповідача на користь прокуратури Сумської області 3 503 грн. 14 коп. витрат зі сплати судового збору.

Прокурор уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи.

Відповідач в письмовому відзиві від 10.05.2018 проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що протягом трьох років намагається оформити належним чином право користування спірною земельною ділянкою. Крім того, зазначив про відсутність заборгованості зі сплати за землю.

Від прокурора надійшла відповідь №77-3417 вих-18 від 11.06.2018 на відзив відповідача, в якій він зазначає про те, що не укладення договору оренди земельної ділянки слід розцінювати як спосіб уникнення витрат, а сам акт комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам, яка була створена Роменською районною державною адміністрацією,ж документом, який підтверджує розмір завданих позивачу збитків.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, письмових пояснень по суті заявлених вимог не подала, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення третьої особи про дату, час та місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, суд встановив:

Від прокурора надійшло клопотання №05/2 від 19.07.2018, в якому він просить суд виключити з числа доказів у справі №920/244/18 надані відповідачем копії квитанцій про сплату земельного податку та копії документів, доданих відповідачем до відзиву на позов у зв'язку з не відповідністю їх вимогам ч.9 ст. 80 ГПК України та ст. 91 ГПК України.

Зі змісту ч. 9 ст. 80 ГПК України вбачається, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Згідно ч. 11 ст. 80 ГПК України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Враховуючи те, що прокурор в судовому засіданні пояснив, що він просить суд виключити з числа доказів документи, додані відповідачем до відзиву, не з причин наявності сумніву у їх достовірності, а у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язку щодо надсилання копій поданих доказів сторонам по справі та неналежним засвідченням копій документів, суд вважає клопотання прокурора необґрунтованим.

Прокурор в обґрунтування позовних вимог (з урахуванням заяви про зміну предмету спору №77-3415 вих-18 від 11.06.2018) посилається на те, що Роменською місцевою прокуратурою Сумської області за результатами вивчення питання законності використання земельних ділянок комунальної власності, які передані в оренду, встановлено, що між Пустовійтівською сільською радою (орендодавець), з одного боку та ОСОБА_1 (орендар), з іншого боку, 26.11.2014 року був укладений договір оренди земельної ділянки (далі за текстом - «Договір») (земельна ділянка 0,6731 га знаходиться у комунальній власності) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, строком на 5 років. 18.01.2016, не повідомивши власника земельної ділянки - Пустовійтівську сільську раду, - ОСОБА_1 та ТОВ «Есканда» уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі загальною площею 178,6 кв.м., що розташоване за адресою АДРЕСА_1. Проте ТОВ «Есканда» протягом періоду з 18.01.2016 по 01.01.2018 договір про оренду земельної ділянки з Пустовійтівською сільською радою не уклало та не сплачувало орендну плату за користування земельною ділянкою, чим завдано позивачу збитків в розмірі 233 542 грн. 45 коп. Беручи до уваги те, що користування земельною ділянкою відповідачем без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, це є порушенням та загрозою порушення інтересів держави щодо забезпечення фінансової підтримки місцевого самоврядування, на думку прокурора, а органом, уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, - Пустовійтівською сільською радою, не вжито заходів щодо стягнення в судовому порядку збитків, прокурор вбачає правові підстави для звернення з даним позовом в інтересах держави в особі Пустовійтівської сільської ради для захисту порушеного права.

Згідно ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Зі змісту ч.3 ст. 53 ГПК України вбачається, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч.4 цієї ж статті).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення пункту 3 частини першої ст.131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

У пункті 3 частини першої ст.131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України «Про прокуратуру».

Підстави для здійснення прокурором представництва держави в суді визначені у ч. 3 та 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до абзацу 1 та 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень.

Абзацем 6 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» від 23.03.2017 № 7 (із змінами) роз'яснено, що право прокурора на здійснення представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави виникає у випадках нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування або іншим суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором. Звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому ч. 2 або 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Слід враховувати, що прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду із представництвом інтересів держави або громадянина, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. Зазначені обставини повинні перевірятися судом при зверненні прокурора з відповідною заявою або скаргою до суду (абз. 2 п. 3 вказаної постанови).

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Таким чином, прокурор має право здійснювати в господарському суді представництво законних інтересів держави в особі органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб'єкта владних повноважень, за виключенням державних компаній.

Слід враховувати, що прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду із представництвом інтересів держави або громадянина, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. Зазначені обставини повинні перевірятися судом при зверненні прокурора з відповідною заявою або скаргою до суду. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб'єктом владних повноважень.

У випадках неправильного визначення прокурором позивача, тобто органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, господарський суд на підставі пункту 1 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017 року) повертає таку позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Якщо господарський суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017 року).

Судом встановлено, що позовну заяву прокурором подано в інтересах держави в особі Пустовійтівської сільської ради, яка є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження власника комунального майна - земельної ділянки, якою без правовстановлюючих документів користується відповідач, про що також сам прокурор зазначає в позовній заяві.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Суд приходить до висновку про те, що Пустовійтівська сільська рада, в особі якої в інтересах держави звернувся заступник керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області з даним позовом до суду, має підстави і можливість для самостійного захисту своїх прав щодо спірних земельних ділянок.

Саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

У такому разі прокурор повинен надати відповідні докази відповідно до вимог ст.ст. 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України (зокрема: докази внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі № 923/1006/15, від 02.08.2017 у справі № 922/2885/16.

Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Відповідно статті 7 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово декларував позицію про те, що вже сама присутність прокурора на судовому процесі на боці однієї зі сторін ставить під загрозу принцип рівності та справедливий баланс між сторонами, участь прокурора може створювати відчуття нерівності у сторони (пункти 30-33 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Менчинська проти Росії», пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мартіні проти Франції»).

Таким чином, участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді господарського спору.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що у даній справі немає передбачених законом виключних випадків, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави, а твердження заступника керівника Роменської місцевої прокуратури, що Пустовійтівська сільська рада неналежним чином здійснює захист свої прав є безпідставним.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, оскільки прокурор, звертаючись до суду із позовом в особі Пустовійтівської сільської ради, не обґрунтував наявності підстав для здійснення такого представництва інтересів держави в суді.

Керуючись ст. 185, 226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Заступника керівника Роменської місцевої прокуратури № 77-11вих-18 від 29.03.2018 залишити без розгляду.

2. Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку, встановленому статтями 255-257 ГПК України.

Повний текст ухвали підписано 24.07.2018

Суддя О.В. Коваленко