РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.07.2018Справа № 910/13908/17

За позовомПублічного акціонерного товариства "Фармак"
до1) Державної служби інтелектуальної власності України; 2) Міністерства економічного розвитку і торгівлі України; 3) Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця"
провизнання недійсним свідоцтва на знак для товарів та послуг
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

від відповідача-3: Лукянов О.Л. - представник за довіреністю;

Ніколаєнко А.Л. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Фармак" (далі - позивач, ТОВ "Фармак") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України (далі - відповідач-1), Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - відповідач-2) та Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" (далі - відповідач-3, ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця") про визнання недійсним свідоцтва України № 49087 на знак для товарів та послуг.

Разом із позовом було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти певні дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2017 р. порушено провадження у справі № 910/13908/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2017 р. на підставі ст. 41 Господарського процесуального кодексу України у справі № 910/13908/17 призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено судовому експерту Соповій Катерині Андріївні (м. Київ, 03680, вул. Казимира Малевича,11, оф. 1304; телефон НОМЕР_1; свідоцтво № 1771; експертна спеціальність 13.6 "Дослідження, пов'язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торговельними марками (знаками для товарів і послуг), географічними зазначеннями").

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2017 р. провадження у справі № 910/13908/17 зупинено до проведення судовим експертом Соповою Катериною Андріївною (м. Київ, 03680, вул. Казимира Малевича,11, оф. 1304; телефон НОМЕР_1; свідоцтво № 1771; експертна спеціальність 13.6 "Дослідження, пов'язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торговельними марками (знаками для товарів і послуг), географічними зазначеннями") судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності та отримання висновку експерта.

24.01.2018 р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшов висновок № 1-12/17 судової експертизи об'єктів права інтелектуальної власності складений 23.01.2018 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2018 р. поновлено провадження у справі.

Суд у підготовчому судовому засіданні 28.03.2018 вирішив:

- у задоволені заяви позивача про забезпечення позову відмовити;

- у задоволенні клопотання відповідача-3 про зупинення провадження у справі відмовити;

- у задоволенні клопотання відповідача-3 про продовження строку проведення підготовчого засідання відмовити;

- задовольнити клопотання відповідача-3 про виклик у судове засідання судових експертів Сопової К.А. та Чабанець Т.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.04.18 р.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, враховуючи неявку судового експерта Сопової К.А., в судовому засіданні 18.04.2018 р. оголошено перерву на 24.04.2018р.

Заслухавши пояснення судових експертів та присутніх представників сторін, з метою всебічного і повного з'ясування фактичних обставин справи, об'єктивної оцінки доказів, з урахуванням особливостей розгляду спору, судом вирішено відкласти розгляд справи на 30.05.2018, зобов'язавши учасників судового процесу виконати вимоги суду.

У судовому засіданні, з урахуванням особливостей справи, предмету спору та суб'єктного складу, було оголошено перерву до 08.06.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2018 зупинено провадження у справі № 910/13908/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Фармак" до Державної служби інтелектуальної власності України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" про визнання недійсним свідоцтва України № 49087 на знак для товарів та послуг до вирішення суддею, визначеного у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України, заяви Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" про відвід судді Підченко Ю.О. від розгляду справи № 910/13908/17.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, заяву по справі № 910/13908/17 передано до розгляду судді Чеберяку П.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 року в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" про відвід судді Підченко Ю.О. від розгляду справи № 910/13908/17 відмовлено.

Згідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 провадження в справі поновлено та призначено до розгляду в судовому засіданні 04.07.2018.

04.07.2018 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження в справі №910/13908/17 до завершення розгляду судом касаційної інстанції справи № 910/17792/17 за позовом ПАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, про визнання недійсним рішення і наказу щодо визнання знаку корвалол Corvalolum добре відомим.

У свою чергу від відповідача-3 надійшла заява про звільнення від доказування, відповідно до якої ПАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" просить суд визнати такими, що не потребують доказуванню при розгляді справи № 910/13908/17 обставин щодо визнання недійсним рішення Апеляційної палати Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 20.06.2017 про визнання знака "Корвалол Corvalolum" добре відомим в Україні на ім'я позивача для товарів 5 класу МКТП станом на 01.12.2002 та наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 19.07.2017 № 1037, встановлені в резолютивній частині постанови Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 в господарській справі № 910/17792/17, що набрало законної сили.

У судовому засіданні 04.07.2018 було проголошено перерву та призначено наступне судове засідання на 11.07.2018.

Позивачем по справі було подано 10.07.2018 клопотання про приєднання документів до справи, які підтверджують направлення заяви про зупинення на адресу відповідачів.

У відповідь на клопотання позивача про зупинення провадження в справі, відповідачем-3 подані письмові заперечення проти задоволення вказаного клопотання.

Безпосередньо в судовому засіданні 11.07.2018 представники відповідача-3 надали усні пояснення по справі та підтримували подані раніше заперечення проти зупинення провадження в справі № 910/13908/17.

У судовому засіданні 11.07.2018 надано оцінку доводам позивача щодо зупинення провадження у справі № 910/13908/17 та вирішено відмовити у задоволенні клопотання про зупинення з огляду на наступні обставини.

Перш за все, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на той факт, що у підготовчому судовому засіданні вже вирішувалося питання стосовно зупинення провадження у справі № 910/13908/17 до розгляду справи № 910/17792/17 (на той час у Київському апеляційному господарському суді).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази, що дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у справі № 910/17792/17 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 та задоволено апеляційну скаргу ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця".

Згідно з положеннями ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, постанова суду апеляційної набирає законної сили з дня її прийняття.

Крім того, в разі задоволення касаційної скарги у пов'язаній справі Господарського суду міста Києва № 910/17792/17, зацікавлена сторона не позбавлена права звернутись до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Таким чином, з огляду на наведене вище, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

Представники позивача, відповідача-1 та відповідача-2 в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Представником позивача через канцелярію суду було подано заяву, в якій повідомляється про причини неявки в судове засідання та у якій заявник просить суд повідомити дату наступного слухання. Однак, зважаючи на те, що вказану заяву надано та зареєстровано вже після завершення розгляду справи по суті та проголошення вступної та резолютивної частини рішення, суд дійшов висновку, що заява позивача не приймається до уваги.

У судовому засіданні 11.07.2018 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судом також враховано, що суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до ст. 114 Господарського процесуального кодексу України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальних дій, та відповідає завданню господарського судочинства.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників відповідача-3, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Статтею 492 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» знак - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

За приписами ст. 494 ЦК України, набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до рішення Апеляційної палати Мнінстерства економічного розвитку і торгівлі України від 20.06.2017, затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1037 від 19.07.2017, торговельна марка Корвалол Corvalolum була визнана добре відомою в Україні відносно Публічного акціонерного товариства "Фармак" станом на 01.12.2002.

15 квітня 2005 року було зареєстровано торговельну марку (знак для товарів та послуг) Корвалол-Дарниця, свідоцтво № 49087 на ім'я Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця".

Згідно з бібліографічними даними свідоцтва № 49087 заявку про реєстрацію торгівельної марки Корвалол-Дарниця була подана 07.07.2003.

Таким чином, добре відома торговельна марка Корвалол Corvalolum отримала охорону з 01.12.2002, а торговельна марка Корвалол-Дарниця отримала правову охорону з 07.08.2003.

Відповідно до бібліографічних даних свідоцтва № 49087 торговельна марка Корвалол-Дарниця отримала охорону, зокрема, щодо наступних товарів 5 класу Міжнародної класифікації товарів та послуг (МКТП) - фармацевтичні препарати.

Із рішення Апеляційної палати вбачається, що торговельна марка Корвалол Corvalolum була визнана добре відомою в Україні, зокрема, відносно наступних товарів 5 класу МКТП: фармацевтичні препарати.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, як вказує позивач, що:

- торговельна марка Корвалол-Дарниця є схожою настільки, що її можна сплутати з добре відомою торговельною маркою Корвалол Corvalolum, яка раніше отримала охорону для таких самих товарів, а отже, свідоцтво Корвалол-Дарниця має бути визнане недійсним;

- торговельна марка Корвалол-Дарниця є схожою настільки, що її можна сплутати з добре відомою торговельною маркою Корвалол Corvalolum, яка раніше отримала охорону для споріднених товарів та послуг, а отже, свідоцтво Корвалол-Дарниця має бути визнане недійсним;

- торговельна марка Корвалол-Дарниця є схожою настільки, що її можна сплутати з добре відомою торговельною маркою Корвалол Corvalolum, яка раніше отримала охорону для неспоріднених товарів та послуг, і використання Корвалол-Дарниця знака іншою особою стосовно таких товарів і послуг вказуватиме на зв'язок між ними та власником добре відомого знака і його інтересам, ймовірно, буде завдано шкоди таким використанням;

- права позивача порушуються реєстрацією торгівельної марки Корвалол-Дарниця.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами частини 3 статті 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 155 Господарського кодексу України, частини 1 статті 420 ЦК України до об'єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Частиною 3 статті 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" також встановлено, що право власності на знак засвідчується свідоцтвом.

Згідно з частиною 4 статті 5 названого Закону обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Частиною 4 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" зазначено, що свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права. При цьому, використанням знака визнається:

- нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

- застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано;

- застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

Відповідно до ст. 424 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об'єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об'єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частинами 2, 3 ст. 426 Цивільного кодексу України, визначено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об'єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб. Використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом:

- зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг;

- зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги;

- позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати;

- позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Із системного аналізу відповідних законодавчих приписів в їх сукупності (зокрема, пункту 5 статті 16 і абзацу другого пункту 1 статті 20 названого Закону) випливає, що порушенням прав позивача як власника свідоцтва на знак для товарів і послуг є використання без його згоди відповідного зареєстрованого знака щодо наведених у цьому свідоцтві товарів і послуг та/або щодо товарів і послуг, споріднених з наведеними у тому ж свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману стосовно особи, яка виробляє товари чи надає послуги.

На розгляді Господарського суду м. Києва перебувала справа № 910/17792/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "ФАРМАЦЕВТИЧНА ФІРМА "ДАРНИЦЯ" до міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним рішення апеляційної палати міністерства від 20.06.2017 про визнання добре відомим в Україні знаку "КОРВАЛОЛ CORVALOLUM" на ім'я публічного акціонерного товариства "ФАРМАК" для товарів 05 класу МКТП "фармацевтичні препарати, а саме: снодійні, заспокійливі, седативні, спазмолітині препарати, кардіологічні лікарські засоби" станом на 01.12.2002 та наказу міністерства від 19.07.2017 № 1037 "Про затвердження рішення апеляційної палати щодо заяви про визнання знака "КОРВАЛОЛ CORVALOLUM" добре відомим в Україні", зобов'язання міністерства виключити знак "КОРВАЛОЛ CORVALOLUM" із переліку знаків, визнаних добре відомими в Україні та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Відповідно до Постанови Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018, зокрема:

- визнано недійсним рішення Апеляційної палати Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 20.06.2017р. про визнання знака "Корвалол Corvalolum" добре відомим в Україні на ім'я Публічного акціонерного товариства "Фармак" для товарів 5 класу МКТП станом на 01.12.2002р. та наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 19.07.2017р. № 1037;

- зобов'язано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України виключити знак "Корвалол Corvalolum" із Переліку знаків, визнаних добре відомими в Україні та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Положеннями статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, судове рішення у справі № 910/17792/17 (Постанова Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018), яке набрало законної сили, не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити, а тому встановлено факт того, що рішення Апеляційної палати Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 20.06.2017р. про визнання знака "Корвалол Corvalolum" добре відомим в Україні на ім'я Публічного акціонерного товариства "Фармак" для товарів 5 класу МКТП станом на 01.12.2002р. та наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 19.07.2017р. № 1037 є недійсним.

Як вбачається із доводів позивача та встановлено судом, знак Корвалол Corvalolum отримав правову охорону на підставі рішення Апеляційної палати Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (надалі також - Мінекономрозвитку) про визнання знака Корвалол Corvalolum добре відомим в Україні.

Зважаючи на те, що відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 визнані недійсними рішення Апеляційної палати Мінекономрозвитку від 20.06.2017 про визнання знака Корвалол Corvalolum добре відомим в Україні та наказ Мінекономрозвитку від 19.07.2017 № 1037, вказані акти можна вважати такими, що не набрали чинності від дати їх прийняття.

Щодо наявного в матеріалах справи висновку № 1-12/17 судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивовано у судовому рішенні.

Неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, які випливають із застосування до спірних правовідносин норм законодавства, що регулює захист права інтелектуальної власності, і вирішення яких віднесено до компетенції суду, зокрема, про правову оцінку дій сторін тощо.

Під час проведення експертного дослідження судовим експертом не могли прийматися до уваги обставини, встановлені у справі № 910/17792/17, в тому числі й щодо визнання недійсними рішення Апеляційної палати Мінекономрозвитку від 20.06.2017 про визнання знака Корвалол Corvalolum добре відомим в Україні та наказ Мінекономрозвитку від 19.07.2017 № 1037. По-перше, на час проведення експертизи рішення у справі № 910/17792/17 ще не набрало законної сили, а по-друге, експерт не може надавати оцінку правовим питанням.

Відповідно до положень ст. 19 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (далі також - Закон), свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі:

а) невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони;

б) наявності у свідоцтві елементів зображення знака та переліку товарів і послуг, яких не було у поданій заявці;

в) видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

При визнанні свідоцтва чи його частини недійсними Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. Свідоцтво або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності від дати подання заявки.

Частиною 3 ст. 6 Закону, не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з:

- знаками інших осіб, якщо ці знаки охороняються без реєстрації на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна, зокрема знаками, визнаними добре відомими відповідно до статті 6 Паризької конвенції про охорону промислової власності.

Зважаючи на те, що рішення Апеляційної палати Мінекономрозвитку від 20.06.2017 про визнання знака Корвалол Corvalolum добре відомим в Україні та наказ Мінекономрозвитку від 19.07.2017 № 1037 визнані недійсними в судовому порядку, а рішення в справі набрало законної сили, відсутні підстави для визнання недійсним повністю свідоцтва України №49087 на знак для товарів і послуг "Корвалол-Дарниця".

З огляду на наявні у матеріалах справи фактичні дані, свідоцтво України №49087 на знак для товарів і послуг "Корвалол-Дарниця" видано за результатами проведеної реєстрації з дотриманням вимог чинного законодавства.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з доводів сторін та долучених до матеріалів справи доказів, а також системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору та витрати на проведення експертизи покладаються на позивача.

Крім того, 30.05.2018 від експерта Сопової К.А. надійшло клопотання про компенсацію витрат, пов'язаних із викликом до суду та наданням письмових пояснень у розмірі 2 288,00 грн. Надаючи розрахунок відповідних витрат експерт вказує на витрати з урахуванням двох викликів суду та часу на проїзд, а також час, витрачений для надання письмових пояснень.

Однак, належних і допустимих доказів, які б підтверджували вартість проїзду до матеріалів справи долучено не було, а час, витрачений для надання пояснень не може бути об'єктивно визначеним, оскільки є здебільшого оціночною сумою.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 69, 73, 74, 76, 77, 86, 99, 104, 127, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної вимоги Публічного акціонерного товариства "Фармак" про визнання недійсним свідоцтва України №49087 на знак для товарів і послуг "Корвалол-Дарниця" відмовити повністю.

2. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Фармак" до Державної служби інтелектуальної власності України та до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про зобов'язання внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг про визнання недійсним повністю свідоцтва України № 49087 на знак для товарів і послуг "Корвалол-Дарниця" та здійснення публікації про це в офіційному бюлетені "Промислова власність" відмовити повністю.

3. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Фармак" до Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" відмовити повністю.

4. У задоволенні клопотання Сопової Катерини Андріївни про компенсацію витрат експерта в розмірі 2 288, 00 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п.п. 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде складено та підписано 16.07.2018 року.

Суддя Ю.О.Підченко