РІШЕННЯ

11 липня 2018 року Справа № 913/245/18

Провадження №33/913/245/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., вул.Щорса, буд.36-Б, м.Київ, 01133

до фізичної особи-підприємця Слинько Тетяни Василівни, АДРЕСА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк Уккраїни, вул.Інститутська, буд.9, м.Київ, 01601,

про стягнення 69101 грн 73 коп.

Суддя Драгнєвіч О.В.

Секретар судового засідання Гулевич В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - Іванова Г.С., представник на підставі довіреності б/н від 18.06.2018;

від відповідача - представник не прибув;

від третьої особи- представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадировим В.В. подано до Господарського суду Луганської області позовну заяву до фізичної особи-підприємця Слинько Тетяни Василівни про стягнення заборгованості за кредитним договором №НКЛ-2010696 від 05.07.2012 у розмірі 69101 грн 73 коп., з яких:

- 66 289 грн 23 коп.- заборгованість за простроченими процентами;

- 2479 грн 59 коп.- пеня за несвоєчасне повернення процентів;

- 332 грн 91 коп. - 3% річних від суми прострочених процентів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.07.2012 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та фізичною особою-підприємцем Слинько Тетяною Василівною укладено договір кредитної лінії №НКЛ-2010696. Відповідно до умов вказаного договору банк надав позичальнику грошові кошти в межах не відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом 150 000 грн 00 коп., який зменшується щомісячно рівними частинами відповідно до установленого графіку зменшення максимального ліміту заборгованості згідно Додатку №1 до цього договору, зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 24,99% річних, з кінцевим терміном повернення до 04.07.2015. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, порушив п.п.5.2, 3.3 кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість за період з 14.08.2015 по 02.05.2018 в сумі 66 289 грн 23 коп. На підставі п.п.9.1, 9.2 кредитного договору позивачем також нарахована пеня в сумі 2479 грн 59 коп. та 3 % річних в сумі 332 грн 91 коп.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 29.05.2018 позовну заяву за вих.№3587 від 14.05.2018 Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. до фізичної особи-підприємця Слинько Тетяни Василівни про стягнення 69101 грн 73 коп. залишено без руху на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку із недодержання вимог ч. 5 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Після усунення недоліків, ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в спрощеному провадженні. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 11.07.2018.

В судове засідання 11.07.2018 прибув лише повноважний представник позивача, який підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити їх повністю.

Наразі відповідач та третя особа повноважних представників в судове засідання не направили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Разом з тим, від третьої особи надійшли письмові пояснення за вих.№12-0007/35849 від 02.07.2018, в яких останній просив задовольнити позовну заяву зазначаючи, що у зв'язку із наданням рефінансування банків Національним банком України з позивачем укладено кредитний договір №37 від 11.04.2014, в забезпечення якого позивач на підставі договору застави майнових прав №37/ЗМП від 11.04.2014 передав в заставу Національному банку в тому числі майнові права за кредитним договором №НКЛ-2010696 від 05.07.2012, укладеним з відповідачем. Положеннями ч.3 ст.52 Закону України «Про заставу» передбачено, що якщо боржник банку до виконання останнім зобов'язання, забезпеченого заставою, виконає своє зобов'язання, все одержане при цьому банком, стає предметом застави. Крім того, в поданих письмових поясненнях Національний банк України просить здійснювати розгляд справи без участі його представника.

У відповідності до даних, розміщених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача є: вул.Руднєва, бул.91, м.Луганськ, 91000.

Господарським судом встановлено, що за інформацією Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" розміщеній на офіційному веб-сайті (http://www.ukrposhta.com/www/upost.nsf/(documents)/05B89C5B88C05079C2257D7E002C3293), пересилання пошти, зокрема, до/з м. Луганська тимчасово не здійснюється.

Враховуючи те, що відповідач знаходиться на території проведення антитерористичної операції (АТО), відповідно до приписів пп.4 п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", з метою належного повідомлення сторони про час і місце судових засідань судом було розміщено на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/) відповідне оголошення про час та місце судового засідання, про що свідчить роздрукована сторінка з мережі Інтернет (а.с.117).

Також з метою належного повідомлення відповідача суд намагався передати телефонограму за номером телефону відповідача, що вказаний в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в якості засобу зв'язку, однак, встановити зв'язок з абонентом не вдалося.

Наразі відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.42 Господарського процесуального кодексу України, не забезпечив участі повноважного представника у судовому засіданні. Відзиву із викладенням власної правової позиції суду також не надав.

За висновком суду, неприбуття представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, враховуючи належне його повідомлення. Суд також враховує, що від сторін обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду спору не надходило. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду.

Оскільки відповідачем не надано суду відзиву із викладенням власної правової позиції, розгляд справи здійснюється на підставі ст.165 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами.

У судовому засіданні 11.07.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

05.07.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (кредитор/позивач) та фізичною особою-підприємцем Слинько Тетяною Василівною (позичальник/відповідач) укладено договір кредитної лінії №НКЛ-2010696 від 05.07.2012 (далі - кредитний договір, а.с.51-55), згідно предмету якого банк зобов'язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 150 000 грн 00 коп., який зменшується щомісячно рівними частинами відповідно до встановленого Графіку зменшення максимального ліміту заборгованості згідно Додатку №1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною, зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 24,99 процентів річних, з кінцевим терміном повернення до 04.07.2015 включно на умовах визначених цим договором.

Відповідно п.1.1.1 договору у випадку невиконання позичальником будь-якого із зобов'язань передбачених п.п.5.11-5.12 цього договору, плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 30% річних, починаючи з дня невиконання забезпечених зобов'язань. Підвищена плата за користування грошовими коштами в розмірі 30% річних діє до дня (включно) виконання умов п.п.5.11-5.12 цього договору.

У разі прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який визначено в першому абзацу цього пункту договору, діюча на такий момент річна процентна ставка за цим договором збільшується на 20 одиниць та починає застосовуватись до взаємовідносин сторін за цим договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим договором. При цьому сторони погодили, що зазначене збільшення розміру річної процентної ставки по цьому договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього договору (п.1.1.2 договору).

Згідно п.1.2. договору кредит надається позичальнику на фінансування поточної діяльності.

Видача кредиту на цілі, визначені п.1.2 цього договору проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника з позичкового рахунку №20, відкритого у кредитора, на поточний рахунок позичальника в гривні №0696, відкритий в АТ"Дельта Банк" , МФО 380236, після оформлення застави згідно п.1.4 цього договору згідно письмових заяв позичальника відповідно до положень цього договору (згідно п.2.1. договору).

Відповідно п.2.2 договору моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі готівкових коштів з позичкового рахунку позичальника в повній або частковій сумі кредиту.

Погашення заборгованості позичальника за кредитом здійснюється в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість за кредитом; строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за кредитом; пені та штрафи. В останню чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з пред'явленням вимоги за цим договором із зверненням стягнення на засоби забезпечення виконання зобов'язань позичальником за договорами, вказаними в п.1.4 цього договору , а також відшкодування збитків, завданих порушенням позичальником своїх зобов'язань за цим договором (п.2.6 договору).

Відповідно до положень п.3.1 договору позичальник сплачує кредитору проценти за користування кредитом виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в п.п.1 або зміненої відповідно до п.п.3.5-3.7 цього договору.

Нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в період (28-29-30-31/365) на непогашену суму кредиту (залишок заборгованості за кредитом), починаючи з дати видачі кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (п.3.2 договору).

В п.3.3 сторони погодили, що сплата відсотків здійснюється в валюті кредиту щомісячно, не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним на рахунок, відкритий у кредитора.

Відповідно до п.п.5.1, п.5.2, 5.12 договору позичальник зобов'язується забезпечити своєчасну оплату платежів передбачених договором; належним чином виконувати свої зобов'язання за цим договором.

При настанні термінів платежів, передбачених цим договором чи у випадку наявності простроченої заборгованості по платежах, передбачених цим договором, чи у випадку наявності простроченої заборгованості по платежах, передбачених цим договором, а також при настанні випадків дострокового повернення кредиту відповідно до умов цього договору, будь-які грошові кошти на рахунках позичальника (в національній та/або іноземній валюті), можуть бути використані кредитором для сплати процентів, передбачених цим договором, погашення заборгованості за кредитом, сплати неустойок (пені, штрафів), відшкодування збитків або здійснення інших платежів передбачених цим договором (п.6.4 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними взятих на себе зобов'язань (п.11.5 договору).

Посилаючись на неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за договором, не повернення кредитних коштів та допущення прострочення у сплаті процентів, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" з метою захисту свого порушеного права звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 66 289 грн 23 коп.- заборгованості за простроченими процентами, обрахованої за період з 14.08.2015 по 02.05.2018; нарахованої пені в сумі 2479 грн 59 коп. за несвоєчасне повернення процентів, нарахованої на загальний період з 01.06.2017 по 02.05.2018; та 332 грн 91 коп. - 3% річних від суми прострочених процентів, нараховані за загальний період з 01.06.2017 по 02.05.2018 (а.с.14).

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам сторін, суд зазначає наступне.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою договір кредитної лінії №НКЛ-2010696 від 05.07.2012 є кредитним договором, згідно якого за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до умов вказаного договору банк надав позичальнику грошові кошти в межах не відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом 150 000 грн 00 коп., який зменшується щомісячно рівними частинами відповідно до установленого Графіку зменшення максимального ліміту заборгованості згідно Додатку №1 до цього договору, зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 24,99% річних, з кінцевим терміном повернення до 04.07.2015.

Вказане підтверджується меморіальним ордером №29007812 (а.с.40) та даними виписок АТ "Дельта Банк" по особовому рахунку відповідача (а.с.15-50; 32)

В той же час, відповідач свої зобов'язання щодо повного та своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом виконав неналежним чином, у зв'язку із чим у відповідача виникла прострочена заборгованість в сумі 54159 грн та прострочена заборгованість за процентами в сумі 66 289 грн 23 коп. за період з 14.08.2015 по 02.05.2018, яку зокрема позивач просить стягнути.

Факт наявності спірної заборгованості відповідача, зокрема за простроченим процентами в сумі 66 289 грн 23 коп., підтверджується долученими позивачем банківськими виписками з особових рахунків, які за змістом ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" є належними доказами, що підтверджують наявність/відсутність та розмір відповідної заборгованості.

Під час розгляду спору відповідачем доводів позивача не спростовано, доказів на підтвердження належного виконання грошового зобов'язання - проведення своєчасного та повного розрахунку з позивачем суду не надано.

Відповідачем також не надано суду доказів погашення заявленого до стягнення боргу під час розгляду спору.

Натомість з наданих пояснень представником позивача в судовому засіданні, та даних банківських виписок, наявних у матеріалах справи, вбачається, що відповідачем було допущено прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який в порушення п.1.1. договору 04.07.2015 року повернуто не було.

За таких обставин, на підставі п.1.1.2. договору позивачем було збільшено річну процентну ставку на 20 одиниць, а тому проценти обґрунтовано розраховані із застосуванням підвищеної ставки 44,99% за період з 14.08.2015 по 02.05.2018 (а.с.14).

Перевіривши правильність розрахунку наведеного позивачем, з огляду на наявність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які підтверджують розмір вищевказаної заборгованості по простроченим процентам, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами в сумі 66 289 грн 23 коп., обрахованих за період з 14.08.2015 по 02.05.2018 за договором кредитної лінії №НКЛ-2010696 від 05.07.2012.

З приводу заявленої вимоги щодо стягнення 3 % річних в сумі 332 грн 91 коп., нарахованих на прострочені проценти, за загальний період з 01.06.2017 по 02.05.2018 (а.с.14), суд враховує наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Судом було перевірено розрахунок 3% річних, наведений позивачем за допомогою інформаціно-правової програми "Законодавство", який загалом визнається правильним. Разом з тим, судом встановлено наявність арифметичної помилки при додаванні отриманих позивачем сум 3% за кожний місяць, що за правильним обрахунком суду складає 332 грн 89 коп., а не 332 грн 91 коп.

Враховуючи виявлену арифметичну помилку в розрахунку, судом визнаються обґрунтовано заявленими до стягнення сума 3% річних в розмірі 332 грн 89 коп.

Також, на підставі п.п.9.1, 9.2 кредитного договору позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за несвоєчасне повернення процентів в сумі 2479 грн 59 коп., нараховану на загальний період з 01.06.2017 по 02.05.2018 (а.с.14).

Зокрема, в п.9.1 договору сторони передбачили, що за прострочення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку 3,0 проценти від простроченої суми за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п.1.1, 1.3, 2.3, 2.5, 3.3, 3.8 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом.

Разом з тим, в наведеному розрахунку позивачем застосовано для обрахунку пені подвійну облікову ставку Національного Банку України, що відповідає положенням Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

При розгляді заявлених вимог про стягнення з відповідача пені, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.216, 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6. ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Разом з тим, у відповідності до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на час проведення антитерористичної операції» забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Зазначеним законом, що є спеціальним, дія якого поширюється лише на певне коло суб'єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють або здійснювали господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України було покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення (далі Перелік).

Як зазначалося вище, у відповідності до даних, розміщених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача є: вул.Руднєва, бул.91, м.Луганськ, 91000.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До переліку пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження увійшло місто м.Луганськ.

В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого також включено м.Луганськ.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України. Закріплене в ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» право субєкта господарювання, який проводив та/або проводить свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція, бути звільненим від відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту на період проведення антитерористичної операції не може бути ілюзорним та носити декларативний характер.

Крім того, статтею 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» було встановлено, що районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до рішення РНБО України від 13.04.2014, введеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014, Антитерористичним центром при Службі безпеки України, видано наказ від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», згідно з яким визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014.

Отже, проведення з 07.04.2014 антитерористичної операції на території Луганської області, до складу якої відноситься м.Луганськ, визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, норми ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо введення мораторію на нарахування пені та штрафу підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін.

Враховуючи наведене, з огляду на нарахування позивачем пені за загальний період з 01.06.2017 по 02.05.2018, протягом якого триває антитерористична операція, господарський суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 2479 грн 59 коп. на підставі ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

За результатами розгляду спору суд визнає позов обґрунтованим, який підлягає задоволенню частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за простроченими процентами в сумі 66 289 грн 23 коп., 3% річних в сумі 332 грн 89 коп. В іншій частині позову слід відмовити.

Також згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1698 грн 77 коп.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Слинько Тетяни Василівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (вул.Щорса, буд.36-Б, м.Київ, 01133, ідентифікаційний код 34047020) заборгованість за простроченими процентами в сумі 66 289 грн 23 коп., 3% річних в сумі 332 грн 89 коп., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1698 грн 77 коп.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Згідно пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення підписано 18.07.2018.

Суддя О.В. Драгнєвіч