ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року Справа № 923/389/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Херсонської філії (місто Херсон),

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕШ БРІЗ" (місто Вишневе, Київо-Святошинського району Київської області),

про стягнення 3532 грн. 03 коп.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, представник, дов. № 26 від 10.01.18р.;

відповідача - не прибув.

Позивач 18.05.18 звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача 2 900,00 грн. основного боргу, 513,09 грн. інфляційних втрат, 118,94 грн. з урахуванням 3% річних, відповідно до умов договору № 28/09-2 від 26.10.2016 р. про поставку Відповідачем 35 тон паливних брикетів із твердих порід деревини, та вимог ст. ст. 536, 611, 612, 616,625,670,693 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216, 218 Господарського кодексу України.

Позивач у позовній заяві посилається на наступні обставини:

- між відповідачем та позивачем було укладено договір № 28/09-2 від 26.10.2016 р., з додатковою угодою № 1, про поставку відповідачем 35 тон паливних брикетів із твердих порід деревини на суму 56 000 грн.;

- підставою для укладання зазначеного договору став дозвіл ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» № 25-3/16 від 28.09.2016 р. та довіреність на імя директора Херсонської філії від 13.10.2016 р. № 263;

- на підставі рахунку-фактури № 13 від 31.10.2016, за поставку 35 тон брикетів на суму 56 000 грн., позивач 16.11.2016 перерахував відповідачу 100% суми попередньої оплати, визначеної у рахунку відповідача, у розмірі 56 000 грн.;

- відповідач поставив лише 22 тони брикетів;

- позивачем на адресу відповідача було направлено 4 листи (від 06.10.17 № 754, № 27 від 09.02.18, № 48 від 05.03.18 та № 258 від 11.04.18) у яких, відмовившись від виконання відповідачем зобовязання щодо поставки брикетів, позивач вимагав повернути кошти за недопоставлені брикети в сумі 2 900 грн., зазначені листи залишились без відповіді та кошти станом на дату подання позову позивачу не повернені;

- оскільки поставка Брикетів здійснювалась на Херсонську філію ПрАТ «Київ- Дніпровське МППЗТ», яка розташована в м. Херсон, Позивач, відповідно до частин 1, 3, 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, звернувся з позовом за територіальною юрисдикцією до господарського суду Херсонської області.

Представник позивача під час судового розгляду справи по суті (у вступному слові) підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Відповідач, повідомлений про час, дату і місце проведення засідання господарського суду належним чином, відповідно до ст. ст. 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (шляхом направлення ухвал суду рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження), не скористався своїм правом на участь у вирішенні спору, про причини неявки господарський суд не повідомив. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк, без поважних причин, не надав.

Відповідно до положень частини 9 статті 165 ГПК України: "У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами."

Позивачем, під час судового розгляду справи, подані наступні заяви та клопотання:

- 19.07.18 письмове клопотання про залучення до матреіалів справи письмових доказів, яке задоволено судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 18.05.18 справа розподілена судді Гридасову Ю.В.

Ухвалою суду від 21.05.18 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, призначено на 11.00 годину 14.06.18 р.

Судове засідання відкладалось з 14.06.18 до 19.07.18, відповідна ухвала суду занесена до протоколу судового засідання 14.06.18.

У судовому засіданні 19.07.18 оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши вступне слово представника позивача, з'ясувавши обставини на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши наявні у справі докази (матеріали), якими обґрунтовуються позовні вимоги, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 1.3. Статуту Приватного акціонерного товариства «Київ- Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (надалі за текстом рішення Товариство) має у своєму складі, зокрема, Херсонську філію.

Відповідно до п. 5.1. Статуту засновником та єдиним акціонером Товариства є держава в особі Міністерства інфраструктури України.

Філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» є відокремленими структурними підрозділами та не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до п. 5.1. Положення про Херсонську філію ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ» філія є відокремленим структурним підрозділом товариства, не має статусу юридичної особи.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРЕШ БРІЗ» (надалі за текстом рішення - Відповідач) та ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» в особі Херсонської філії (надалі за текстом рішення - Позивач, Херсонська філія) було укладено договір № 28/09-2 від 26.10.2016 р. про поставку Відповідачем 35 тон паливних брикетів із твердих порід деревини на суму 56 000 грн. (надалі за текстом рішення - Договір).

Підставою для укладання зазначеного Договору став дозвіл ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» № 25-3/16 від 28.09.2016 р. та довіреність на імя директора філії від 13.10.2016 р. № 263.

25.10.2016 р. Позивач направив Відповідачу два примірника вказаного Договору для підписання (вих. № 908 від 25.10.16 р.) з проханням повернути підписаний примірник Договору Позивачу.

Відповідач не повернув підписаний примірник Договору№ 28/09-2 від 26.10.2016 р. Позивачу.

14.11.2016 р. на електронну поштову скриньку Херсонської філії Позивача від Відповідача надійшло повідомлення з проханням укласти Додаткову угоду до Договору у якій змінено порядок розрахунків за поставку Відповідачем паливних брикетів. Відповідач вимагав здійснювати 100% передплату за паливні брикети по схемі «сьогодні сплатили - завтра відвантаження».

14.11.2016 р. Додаткова угода № 1 до Договору була підписана сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Внаслідок укладання у простій письмовій формі Договору поставки між сторонами виникли правовідносини поставки.

За умовами Договору та Додаткової угоди, на підставі виставленого Відповідачем рахунку-фактури № 13 від 31.10.2016 за поставку 35 тон Брикетів на суму 56 000 грн., Позивач 16.11.2016 перерахував Відповідачу 100% суми попередньої оплати у розмірі 56 000 грн. (копія рахунку-фактури та банківська виписка на 16.11.2016 на аркушах справи 33, 34).

Відповідач поставив лише 22 тони брикетів, що підтверджується наступними документами: видатковою накладною № 13 від 22.11.2016 на 22 тони брикетів на суму 35 200 грн. з ПДВ; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) на поставку Позивачу 22 тон брикетів на суму 35 200 грн. з ПДВ (аркуші справи 35 37).

Позивач виконав свої зобовязання щодо оплати, а Відповідач поставив тільки частину оплаченого товару.

У звязку з цим Позивачем на адресу Відповідача було направлено 4 листи (від 06.10.17 № 754, № 27 від 09.02.18, № 48 від 05.03.18 та № 258 від 11.04.18) у яких він відмовляється від подальшого виконаня Відповідачем зобовязання щодо поставки брикетів, та вимагає повернути кошти за недопоставлені брикети в сумі 2 900 грн., зазначені листи залишились без відповіді, а кошти станом на дату подання позову Позивачу не повернені.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (далі - ГК України).

Статтями 11 та 509 ЦК України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Спірні правовідносини, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням договору поставки, до їх врегулювання застосовуються положення ст. 265, 269 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідач, прийнявши від Позивача оплату за товар, який мав бути поставлений, прийняв на себе зобовязання щодо здійснення його поставки у повному обємі, однак дані зобовязання Відповідачем належним чином виконані не були.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 665 ЦК України: «У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.»

Відповідно до ч. 3 ст. 612 ЦК України: «Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.»

З урахуванням зазначеного, Відповідач у звязку з не повним виконанням умов поставки брикетів Позивачу, зобовязаний повернути Позивачу вартість непоставлених паливних брикетів із твердих порід дерева у сумі 2900 грн.

Обовязок відшкодувати Позивачу вартість непоставлених брикетів (грошове зобовязання) виникло у Відповідача через 7 днів після отримання відповідних письмових вимог Позивача (листи № 754 від 06.10.17, № 27 від 09.02.18, № 48 від 05.03.18 та № 258 від 11.04.18).

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 ЦК України: "боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом".

За розрахунком Позивача, розмір сум з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних становить 513,09 грн. та 118,94 грн., відповідно.

Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України: "зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться".

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України:

«Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.»

Аргументи, наведені позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову приймаються судом, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного сторонами Договору та вимогам законодавства.

Зясувавши викладені обставини, дослідивши в судовому засіданні подані докази, оцінивши аргументи учасників справи, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду були порушені відповідачем, тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладених обставин та норм права, керуючись ст. ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕШ БРІЗ" (адреса місцезнаходження: 08132, Київська область, Києво-святошинський район, місто Вишневе, вулиця Залізнична, будинок 92, офіс 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 40457374) на користь Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Херсонської філії (адреса місцезнаходження юридичної особи: 02092, місто Київ, вулиця Алма-Атинська, будинок 37, адреса місцезнаходження філії: 73008, місто Херсон, вулиця Заводська, будинок 47; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 04737111) 2900грн.00коп. основного боргу, 513грн.09коп. інфляційних втрат, 118грн.94коп. з урахуванням 3% річних, 1762грн.00коп. витрат по сплаті судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата складання повного рішення 23 липня 2018 р.

Суддя Ю.В. Гридасов