ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/603/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Шевченко К.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Котовська Т.О. адвокат за довіреністю;

від відповідача: Поливана А.С. адвокат;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕУРАНТА" про стягнення 339176,63грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕУРАНТА" штрафних санкцій за невиконання умов договору поставки №ОД/НХ-17-1613НЮ від 18.12.2017р. у сумі 324666,08грн. у тому числі 253211,84грн. штрафу за порушення термінів поставки товару та 71454,24грн. пені за непоставку товару.

В обґрунтування позовних вимог Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" посилається на невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕУРАНТА" умов укладеного між сторонами договору поставки №ОД/НХ-17-1613НЮ від 18.12.2017р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.04.2018р. відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.05.2018р. о 12:30.

20.04.2018р. за вх.суду№2-2047/18 відповідач звернувся до суду з клопотанням про об'єднання справ №916/502/18 та №916/603/18 в одне провадження.

Враховуючи, що в рамках справ №916/502/18 та №916/603/18 розглядаються різні договори, а також ненадання жодних доказів, підтверджуючих викладені у клопотанні обставини, судом протокольно в судовому засіданні 25.04.2018р. було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про об'єднання справ в одне провадження.

02.05.2018р. за вх.суду№8877/18 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву.

02.05.2018р. за вх.суду№2-2218/18 відповідач звернувся до суду з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із відсутністю в матеріалах позовної заяви повноважень на підписання позовної заяви.

Зазначене клопотання не розглядалось судом з винесенням процесуального документу, оскільки при відкритті провадження у справі судом було оцінено наявність у осіб, які підписали позовну заяву, відповідних повноважень.

В підготовчому засіданні від 03.05.2018р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 24.05.2018р. о 10:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.05..2018р. було викликано сторін у підготовче засідання відкладене на 24.05.2018р. о 10:40.

В підготовчому засіданні від 24.05.2018р. позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог №их12/1709 від 17.05.2018р. в якій просить стягнути з відповідача 339176,63грн. за непоставлений товар згідно умов договору.

В підготовчому засіданні від 24.05.2018р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 05.06.2018р. о 10:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.05.2018р. було викликано сторін у підготовче засідання відкладене на 05.06.2018р. о 10:40.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.05.2018р. було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

04.06.2018р. за вх.суду№11074/18 відповідач надав до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог.

В підготовчому засіданні від 05.06.2018р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 19.06.2018р. о 10:20, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.06.2018р. було викликано сторін у підготовче засідання відкладене на 19.06.2018р. о 10:20.

В підготовчому засіданні від 19.06.2018р. представник позивача звернувся до суду з клопотанням про залучення доказів.

В підготовчому засіданні від 19.06.2018р. було оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.06.2018р. було закрито підготовче провадження та справу №916/603/18 призначено до розгляду по суті на 02.07.2018р. о 10:00.

В судовому засіданні від 02.07.2018р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/603/18.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Як вказує позивач, 18.12.2017р. між ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (позивач, Замовник) та ТОВ "СЕУРАНТА" (відповідач, Постачальник) було укладено договір поставки №ОД/НХ-17-1613НЮ (далі договір) за умовами якого Постачальник передає у власність Замовника, а Замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації, що додається до договору про закупівлю і є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 3.1. договору кількість та асортимент товару визначається у специфікації, яка є невід'ємною частиною договору.

Пунктами 5.1.,5.2. договору встановлено, що товар має бути поставлений в обсягах і строки (періоди), які визначені Графіком поставки (Додаток №2 до договору. В межах конкретного періоду (кварталу) поставки товару, визначеного Графіком поставки Постачальник зобов'язаний здійснити поставку товару на підставі письмових заявок Замовника у строки і обсягах, визначених в цих заявках, але не пізніше ніж впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання у будь який спосіб (факсом, електронною поштою, листом на адресу: 65074, м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, 63).

У разі відсутності письмової заявки Замовника в межах конкретного періоду (кварталу) поставки, Постачальник самостійно в межах такого періоду визначає дату виконання обов'язку із поставки товару, але не пізніше останнього дня відповідного періоду (кварталу) визначеного графіком поставки (п.5.3. договору).

Дострокове виконання обов'язку із поставки товару допускається виключно за погодженням сторін договору (п.5.4. договору).

Пунктами 6.1., 6.4. договору сторони передбачили, що Замовник оплачує поставлений товар Постачальником товар за ціною, вказаною у специфікації. Загальна сума по договору 1055049,30грн., у тому числі ПДВ 20% 175841,55грн.

Згідно п.7.3. договору днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

Відповідно до п. 11.1. договору за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за даним договором винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України і цим договором.

Пунктом 11.3. договору передбачено, що Постачальник за даним договором несе наступну відповідальність: у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день затримки; за порушення термінів поставки продукції, визначених договором, постачальник має сплачувати штраф у розмірі 20% від вартості непоставленої в строк продукції.

Строк дії цього договору встановлюється сторонами з моменту його підписання до 31.12.2017р., а в частині виконання обов'язків щодо розрахунків по договору до закінчення місяця, наступного за місяцем, у якому закінчується строк реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН за операціями із цього договору.

Виконуючи умови договору, сторонами по справі було підписано специфікацію №1 за якою загальна сума поставки Бабіту Б-16 масою 6,75 тон складає 1055049,30грн.

При цьому, підписаний сторонами графік поставки свідчить про те, що Бабіт Б-16 масою 6,75 тон має бути поставлений у IV кварталі.

Як вказує позивач, 27.12.2017р. ним на електрону пошту відповідача було направлено письмову заявку за вих.№НХ13/14348 від 20.12.2017р., згідно якої ПАТ "Українська залізниця" просило поставити 6,75 тон бабіту Б-16 на загальну суму 1 055049,30грн. 04.01.2018р. Позивач направив відповідачу скановану копію додаткової угоди №1 до договору поставки та письмову заявку за №НХ12/44 від 03.01.2018р. Згідно якої просив поставити 1,35т бабіту Б16 на загальну суму 211009,86грн.

Як стверджує позивач відповідачем заявки не виконані.

Позивач наполягає, що відповідач не міг не отримати заявки, оскільки 18.12.2017р. між сторонами було укладено договір поставки №ОД/НХ-17-1612НЮ на загальну суму 1050563,52грн. Згідно умов даного договору, 27.12.2017р. позивач направив відповідачу заявку за №НХ13/14347 від 20.12.2017р. в якій просив поставити 6,75т бабіту Б16 на загальну суму 1050563,52грн. Згідно видаткової накладної №108 від 26.12.2017р. відповідач поставив бабіт Б16 у кількості 3т на суму 466917,12грн. та з огляду на видаткову накладну №112 від 27.12.2017р. Відповідач поставив 0,49т бабіту Б16 на суму 76263,13грн.

Позивач стверджує, що відповідачем не були виконані умови договору поставки №ОД/НХ-17-1613НЮ щодо поставки бабіту Б16 у кількості 8,1т на суму 1266059,16грн. згідно додаткової угоди №1 у строк до 31.12.2017р.

Під час розгляду справи позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог в якій просить стягнути штрафні санкції лише за непоставку товару згідно договору №ОД/НХ-17-1613НЮ від 18.12.2017р.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції у сумі 339176,63грн. у тому числі 211009,86грн. штрафу та 128166,77грн. пені.

Відповідач проти позовних вимог та заяви про збільшення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що відповідач заявку на поставку товару за договором №ОД/НХ-17-1613НЮ від 18.12.2017р. не отримував. Крім того від начальника служби матеріально-технічного забезпечення позивача надійшла інформація про зменшення фінансування та неможливості прийняти весь об'єм товару згідно специфікації №1 та про те, що заявок на поставку не буде.

Щодо додаткової угоди, укладеної сторонами 27.12.2017р. до договору №ОД/НХ-17-1613НЮ від 18.12.2017р. то згідно специфікації №2 на суму 211009,86грн. зазначена додаткова угода була виконана у повному обсязі, що підтверджується рахунком на оплату, видатковою накладною та актом приймання-передачі №10 від 19.02.2018р.

Відповідач вказує на те, що враховуючи, що сторонами було узгоджено зменшення об'єму поставки у зв'язку із зменшенням фінансування, узгодження сторонами нової специфікації №2, відсутності претензій та повідомлень про поставку товару за специфікацією №1 з боку позивача, а також строк дії специфікації №1 та виконання у повному обсязі специфікації №2 відповідач вважав свої зобов'язання виконаними. Крім того позивачем не надано обґрунтованого розрахунку штрафних санкцій та пояснень щодо періоду нарахування.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у позові у повному обсязі.

Під час підготовчого провадження позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 339176,63грн. за непоставлений товар згідно умов договору №ОД/НХ-17-1613НЮ від 18.12.2017р.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи дотримання позивачем вимог п.2 ч.2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про розгляд позовних вимог в редакції заяви про збільшення позовних вимог №их12/1709 від 17.05.2018р. (вх.суду№2-2793/18 від 04.06.2018р.).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

18.12.2017р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки №ОД/НХ-17-1613НЮ за умовами якого відповідач зобов'язався передати у власність позивача товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації, що додається до договору про закупівлю і є його невід'ємною частиною.

На виконання умов договору між сторонами було підписано Специфікацію №1 за якою відповідач зобов'язався поставити позивачу бабіт Б16 у кількості 6,75т на загальну суму 1055049,30грн. з графіком поставки ІV квартал 2017р.

В матеріалах справи міститься заявка позивача №их-13/14348 від 20.12.2017р. про поставку бабіт Б16 у кількості 6,75т на загальну суму 1055049,30грн. згідно договору №ОД/НХ-17-1613НЮ 18.12.2017.

Посилання відповідача на те, що він не отримував письмової заявки позивача №их-13/14348 від 20.12.2017р. про поставку бабіт Б16 у кількості 6,75т на загальну суму 1055049,30грн. згідно договору №ОД/НХ-17-1613НЮ від 18.12.2017р. судом до уваги не приймається оскільки незважаючи на відсутність доказів направлення відповідачу заявки на поставку товару, товар, згідно до умов п. 5.3 договору, мав бути поставлений відповідачем самостійно в повному обсязі не пізніше останнього дня відповідного періоду тобто до 31.12.2017р., а оскільки 31.12.2017р. припадає на вихідній день, то останнім днем виконання зобов'язання з поставки товару за договором є 02.01.2018р.

Судом також не приймаються посилання відповідача на звернення позивача до відповідача в усному порядку щодо зменшення об'ємів поставки з огляду на зменшення фінансування та неможливість прийняття всього об'єм товару згідно специфікації №1, оскільки вказані доводи відповідача не знайшли свого підтвердження, виходячи із п.5.5. договору, відповідно до умов якого Замовник має право в односторонньому порядку зменшити обсяги, змінити терміни поставки (закупівлі), визначені графіком поставки, шляхом відповідного письмового повідомлення постачальника не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку періоду (кварталу) у якому зменшується обсяг (змінюються строки) поставки (закупівлі) (п.5.5. договору). Натомість жодних доказів того, що позивачем було змінено строки поставки чи об'єми поставки суду не надано.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи встановлення судом факту непоставки відповідачем згідно умов договору №ОД/НХ-17-1613НЮ бабіту Б-16, з урахуванням кінцевої дати виконання зобов'язання 31.12.2017р, яка припадає на вихідний день, суд доходить висновку, що з 03.01.2018р. у відповідача наявна прострочка виконання зобов'язання, що свідчить про наявність підстави для застосування у відповідності до умов п.11.3. договору штрафних санкцій.

Згідно з висновками Верховного Суду України, викладеними, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012р. у справі №20/246-08, які є обов'язковими для суду при прийнятті рішення, відповідно до п.п.5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

Перевіривши надані позивачем розрахунки штрафу та пені, наведені у заяві про збільшення позовних вимог №их12/1709 від 17.05.2018р. (вх.суду№2-2793/18 від 04.06.2018р.), з урахуванням наявності факту непоставки товару, суд вважає розрахунок позивача вірним та вимоги щодо стягнення з відповідача 339176,63грн. обґрунтованими.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕУРАНТА" про стягнення 339176,63грн. у тому числі 211009,86грн. штрафу та 128166,77грн. пені, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.129 ГПК України судові витрати щодо сплати судового збору у сумі 5087,64грн. з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕУРАНТА" про стягнення 339176,63грн. у тому числі 211009,86грн. штрафу та 128166,77грн. пені - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕУРАНТА" (65074, м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, 63, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) 211009/двісті одинадцять тисяч дев'ять/грн. 86коп. штрафу та 128166/сто двадцять вісім тисяч сто шістдесят шість/грн.77коп. пені, 5087/пять тисяч вісімдесят сім/грн. 64коп. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

У зв'язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 09.07.2018р. по 12.07.2018р. включно та перебуванням 13.07.2018р. у відпустці, повне рішення складено 16 липня 2018р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова