ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" липня 2018 р. Справа № 924/420/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія С.В. при секретарі судового засідання Виноградову Б.С., розглянувши матеріали справи

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" м. Київ

до Первинної профспілкової організації Хмельницького комунального підприємства "Електротранс", м. Хмельницький

про стягнення 2 500,00 грн.

Представники сторін:

позивача: не зявився

відповідача : не зявився

В судовому засіданні 16.07.2018 р. справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст. ст. 233, 240, 241 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідача 2500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка відбулася 03.06.2017р. за участю тролейбуса ЗИУ-9, що належить відповідачу та автомобіля Mazda 6, що належить ТОВ "Український лізинговий фонд" та застрахований позивачем, транспортні засоби отримали пошкодження. На вимогу ТОВ "Український лізинговий фонд" позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 5103,80грн. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.06.2017р. водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. На момент вчинення ДТП винний водій знаходився у трудових відносинах з власником транспортного засобу - Хмельницьким комунальним підприємством "Електротранс". Зазначає, що страхова компанія, яка страхувала відповідальність водія тролейбуса виплатила частину страхового відшкодування в сумі 2603,80грн. Враховуючи викладене, а також вказуючи на положення статей 1187 та 1172 ЦК України, позивач просить стягнути з Первинної профспілкової організації Хмельницького комунального підприємства "Електротранс" 2 500,00 грн., що є різницею між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням здійсненим страховиком винуватця ДТП.

Представник позивача, повідомлений належним чином про час та дату судового засідання, до суду не з'явився.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та дату судового розгляду справи, що підтверджується судовою повісткою від 27.06.2018р., в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

У відзиві на позовну заяву від 11.06.2018р. відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. При цьому вказує, що транспортний засіб винуватця ДТП, тролейбус марки ЗІУ-9 належить Хмельницькому комунальному підприємству "Електротранс", а водій тролейбуса ОСОБА_1 станом на 03.06.2017р. та до теперішнього часу перебуває у трудових відносинах з ХКП "Електротранс". Таким чином, безпідставним є твердження позивача, що належним відповідачем є первинна профспілкова організація Хмельницького комунального підприємства "Електротранс", оскільки винний водій не перебуває з ним у трудових відносинах.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено наступне.

Згідно додаткового договору №5 до генерального договору добровільного страхування №28-0107-00265 від 25.06.2013, на підставі договору відступлення права вимоги від 17.03.2017р., вирішено замінити страхувальника та вигодонабувача Товариство з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" на АТ "Таскомбанк".

17.03.2017р. між ПАТ "СК" "Українська страхова група" (далі - страховик) та Публічним акціонерним товариством "Таскомбанк" (далі - страхувальник) укладено генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0107-00265-Т (далі - договір), згідно п.1 розділу "Загальні умови та визначення" вказано, що це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити на умовах цього договору страхову виплату страхувальнику або вигодонабувачу, визначеному в договорі страхувальником, а страхувальник зобов'язується сплатити страхову премію у визначені терміни та виконувати інші умови договору.

13.06.2017р. управлінням патрульної поліції у Хмельницькій області було складено довідку про дорожньо - транспортну пригоду №410791, згідно якої вказано, що 03.06.2017р. за участі тролейбуса "ЗИУ 9" , номерний знак 207, що належить ХКП "Електротранс", водієм якого був ОСОБА_1 та легкового автомобіля Mazda 6, номерний знак НОМЕР_1, що належить ТОВ "Український лізинговий фонд" сталася дорожньо - транспортна пригода, винуватцем якої є водій тролейбуса.

У зв'язку із надходженням заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, 07.06.2017р. ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу - Мazda 6, номерний знак НОМЕР_1, рік випуску 2014.

У відповідності до страхового акту №ЗСК-6734 від 16.06.2017р. складеного позивачем, розмір страхового відшкодування, який підлягає виплаті власнику автомобіля Мazda 6, внаслідок пошкоджень, отриманих під час ДТП 03.06.2017р. становить 5103,80грн.

Платіжним дорученням №11560 від 19.06.2017р. позивач перерахував 5103,80грн. з призначенням платежу: страхове відшкодування згідно страхового акта від 16.06.2017р.

Згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/10885/17 від 16.06.2017р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Крім того, суд встановив, що ОСОБА_1 03.06.2017р. керуючи тролейбусом марки "ЗИУ-9" номерний знак 207 в м. Хмельницькому, не забезпечив технічно-справного стану тролейбуса, внаслідок чого допустив відрив та падіння струмоприймача на автомобіль "Mazda 6", номерний знак НОМЕР_2.

Згідно довідки ХКП "Електротранс" №01-07-731 від 08.06.2018р. тролейбус марки ЗИУ-9 за інвентарним номером 207 знаходиться на балансі Хмельницького комунального підприємства "Електротранс". ОСОБА_1 - водій тролейбуса станом на 03.06.2017р. та до теперішнього часу перебуває у трудових відносинах з підприємством.

У відповідності до довідки ХКП "Електротранс" №38/2 від 07.06.2018р., згідно наказу 254-к від 10.06.2013р., ОСОБА_1 з 11.06.2013р. працює в ХКП "Електротранс" водієм тролейбуса.

Крім того, матеріали справи містять довідку з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №600261 згідно якої Первинна профспілкова організація Хмельницького комунального підприємства "Електротранс" 21.05.2012р. зареєстрована як юридична особа, ідентифікаційний код якої 35994654.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Звертаючись з позовом до суду позивач стверджує, що після сплати страхового відшкодування за шкоду завдану власнику застрахованого автомобіля, у звязку з настанням дорожньо - транспортної пригоди, він отримав право регресної вимоги до відповідача - Первинної профспілкової організації Хмельницького комунального підприємства "Електротранс".

Статтею 1 Закону України "Про страхування" визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У ст. 979 Цивільного кодексу України закріплено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У відповідності до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У звязку із тим, що 03.06.2017р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача транспортного засобу Мazda 6, номерний знак НОМЕР_1, останнім виплачено 5103,80грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, відшкодувавши за договором збитки своєму страхувальнику, позивач став в межах суми відшкодованих збитків стороною-кредитором у зобов'язанні з відшкодування майнової шкоди замість страхувальника. Отже, до позивача перейшло право вимагати відшкодування заподіяної шкоди від особи відповідальної за завдані збитки, а також інші права, які надані законом потерпілій особі для відновлення свого порушеного права.

Позивач, здійснюючи посилання на ч.2 ст. 1187 та ч. 1 ст. 1172 ЦК України, стверджує, що особою, яка є відповідальною за заподіяння збитків власнику застрахованого автомобіля є Первина профспілкова організація Хмельницького комунального підприємства "Електротранс", яка і повинна сплатити позивачу 2 500,00 грн., що є різницею між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням здійсненим страховиком винуватця ДТП.

Частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч.1 ст. 1172 ЦК України).

Вказана норма встановлює загальні правила відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв'язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття. До таких спеціальних умов відносяться: а) перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо; б) завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу. Якщо шкода завдана працівником в робочий час, але діями, які не пов'язані з виконанням трудових (службових) обов'язків, роботодавець відповідальності нести не буде.

Як вбачається із довідки Хмельницького комунального підприємства "Електротранс" №01-07-731 від 08.06.2018р. тролейбус (учасник дорожньо - транспортної пригоди 03.06.2017р.) знаходиться на балансі ХКП "Електотранс". Даною довідкою, а також довідкою від 07.06.2018р. стверджується, що ОСОБА_1 є працівником вищевказаного підприємства та працює на посаді водія тролейбуса згідно наказу №254-к від 10.06.2013р.

Крім того, інформація про власника тролейбуса ЗИУ-9, номерний знак 207 (учасника дорожньо - транспортної пригоди) міститься і в довідці про дорожньо - транспортну пригоду, складену Управлінням патрульної поліції у м. Хмельницький від 13.06.2017р. Так, згідно вказаної довідки власником вказано ХКП "Електротранс".

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 ГПК України).

Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1, який керував тролейбусом під час дорожньо - транспортної пригоди, у трудових відносинах із відповідачем - Первинною профспілковою організацією Хмельницького комунального підприємства "Електротранс", суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 2500,00грн.

У відповідності до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" м. Київ до Первинної профспілкової організації Хмельницького комунального підприємства "Електротранс", м. Хмельницький про стягнення 2 500,00 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Повний текст рішення складено 25.07.2018р.

Суддя С.В. Гладій

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова,32-А)(реком. з повід.)

3- представнику позивача (ОСОБА_2 03038, м. Київ, вул. Івана Федорова,32-А)(реком. з повід.)

4 - відповідачу (м. Хмельницький, вул. Тернопільська,15/2)(реком. з повід.)