ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" липня 2018 р. Справа № 924/211/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., за участю секретаря судового засідання Ключки Н.М., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Транслойд", м. Херсон

до фізичної особи-підприємця Бровко Дарї Станіславівни, Хмельницька область, м. Нетішин

про стягнення 29799,00 грн. збитків

Представники сторін: не з'явились

Процесуальні дії по справі.

26.03.2018р. до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю „Транслойд" до фізичної особи-підприємця Бровко Дарї Станіславівни, Хмельницька область про стягнення 29799,00 грн. збитків.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена позовна заява передана для розгляду судді Танасюк О.Є.

Ухвалою суду від 30.03.2018р. позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю „Транслойд" було залишено без руху.

16.04.2018р. ухвалою господарського суду відкрито провадження у справі № 924/211/18 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Підготовче засідання призначено на 14 травня 2018 р.

14.05.2018р. ухвалою господарського суду підготовче засідання відкладено на 24.05.2018 р.

24.05.2018р. ухвалою господарського суду підготовче засідання відкладено на 07.06.2018 р. 07.06.2018р. оголошено перерву у підготовчому засіданні до 14 червня 2018 року.

Ухвалами господарського суду від 14.06.2018р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, закрито підготовче провадження у справі №924/211/18 та призначено справу до судового розгляду по суті на "16" липня 2018 р.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач звернувся із позовом до суду про стягнення із відповідача збитків у сумі 29799 грн., оскільки останній не виконав належним чином своїх зобов'язань щодо перевезення вантажу.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 08.09.2017р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Транслойд» та ТОВ «Експорт Юей» укладено договір на перевезення вантажу та транспортно-експедиційне обслуговування № 3256-17 від 08.09.2017р. На виконання умов договору 19.12.2017 року між ТОВ «Транслойд» та ТОВ «Експорт Юей» укладено заявку (Заявка-1) на перевезення вантажу № від 19.12.2017р.

Наголошує на тому, що відповідно до п. 5.1 Договору-1 Виконавець несе матеріальну відповідальність за пошкодження вантажу, його викрадення, повне або часткове знищення в обсязі заподіяних збитків.

Однак, відповідно до п. 7 Заявки-1 Виконавець несе повну майнову відповідальність незалежно від його вини за пошкодження, знищення, викрадення або втрату прийнятого до перевезення вантажу до моменту передачі його вантажоотримувачу. У разі пошкодження, знищення, викрадення або втрати вантажу Виконавець компенсує Замовнику повну вартість пошкодженого, знищеного, викраденого або втраченого вантажу.

Також акцентує увагу на тому, що на виконання умов Договору з ТОВ «Експорт Юей» та заявки до нього, на договірних умовах ними був залучений перевізник. Так, 19.12.2017 року між ТОВ «Транслойд» та Фізичною особою підприємцем Бровко Даря Станіславівна укладено договір перевезення вантажу №19122017 від 19.12.2017 року. На виконання умов договору між сторонами укладено заявку (Заявка-2) на перевезення вантажу № 19122017 від 19.12.2017 за маршрутом с. Радсад - м. Київ за участю водія ОСОБА_2 на автомобілі РЕНО МАГНУМ (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та напів-причепа державний реєстраційний номер НОМЕР_2). При цьому, відповідно до п. 5.2 Договору-2 Перевізник несе повну майнову відповідальність за пошкодження, знищення, викрадення або втрату прийнятого до перевезення вантажу до моменту його передачі вантажоодержувачу. У разі пошкодження, знищення, викрадення або втрати шантажу Перевізник компенсує Замовнику повну вартість пошкодженого, знищеного, викраденого або втраченого вантажу.

Позивач наголошує на тому, що 20.12.2017р. у м. Умань невідомі особи викрали із вказаного автомобіля марки РЕНО (державний реєстраційний номер НОМЕР_3 та напів-причепа державний реєстраційний номер НОМЕР_2) товар у кількості 385 пляшок коньяку Коблево (3 зірочки, 40%) місткістю 0.5 л. Після виявлення крадіжки вантажу, водій ОСОБА_2 подав заяву про вчинений злочин до правоохоронних органів.

Однак, у пункті розвантаження уповноваженими особами вантажоодержувача, за участю водія, комірника, ст. комірника складено акт № 313 про недостачу товару, а саме 385 пляшок коньяку Коблево (3 зірочки, 40%) місткістю 0.5 л., про що зроблено відповідний запис в усіх примірниках ТТН.

Акцентує увагу суду на тому, що внаслідок крадіжки 10.01.2018р. позивач отримав від замовника ТОВ «Експорт Юей» претензію на суму 29799 грн. При цьому, ТОВ «Експорт Юей» отримало та оплатило претензію на суму 29799 грн. від ТОВ «Баядера Логістік».

Із врахуванням вищенаведеного та посилаючись на положення ст. ст. 22, 611, 920, 924, 1191, ЦК України, ст. 308 ГК України, п.п. 4.1., 13.1, 15.1, 15.2 Правил перевезень вантажів, позивач просить про задоволення позовних вимог.

Відповідач у відзиві на позов від 08.05.2018р. зазначає, що під час виконання перевезення вантажу автомобілем Рено Магнум д.н.з. НОМЕР_3, д.н.з. причепа НОМЕР_2 на виїзді із м. Умань Черкаської обл., водій, ОСОБА_2, був зупинений поліцейським, так як рух великовагового транспорту по а/д Київ-Одеса був обмежений через снігопад. Водій змушений був стати на узбіччі, як і інші водії великогабаритних авто. Оскільки проїзд було заборонено на тривалий час, водій заснув. Прокинувшись, він, помітив, що в напівпричепі ззаду прорізаний тент і крізь отвір у ньому помітив відсутність частини вантажу. Одразу викликав поліцію.

Також зазначає, що позивач не надав копії первинних документів, що підтверджують виникнення однорідних вимог, що є підставою для проведення взаємозаліку між ним та ТОВ «Експорт Юей». Посилаючись на акт виконаних робіт зазначає, що сторони не мають претензій до послуг, які є предметом спору. Звертає увагу суду на те, що перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Вини відповідача в тому, що викрали вантаж, немає, оскільки звернення до поліції зареєстроване та зареєстровано факт крадіжки із авто товару.

Стосовно заявленого розміру судових витрат, які позивач очікує понести, відповідач зазначає, що згідно з п.2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Тому визначення розміру таких витрат буде можливим лише після надання Позивачем детального опису наданих адвокатом послуг та документального підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу, оскільки підписаний Позивачем Договір про надання правової допомоги із адвокатським бюро «Адвокатська контора Поліщук Д.О.» містить лише перелік загальних повноважень адвоката по даній справі.

У відповіді на відзив від 24.05.2018р. позивач стосовно ненадання позивачем копій документів, а саме: Акту про недостачу № 313 та договору перевезення між ТОВ «Експорт Юей» та ТОВ «Боядералогістік» № 10/08 від 10.08.2016 та претензії зазначає, що до позовної заяви долучено опис вкладення на підтвердження відправлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача. Щодо ненадання підтверджуючих документів стосовно відшкодування шкоди позивачем стверджує, що угода про зарахування зустрічних однорідних вимог є належним доказом підтвердження понесення Позивачем збитків та набуття права зворотної вимоги (регресу).

Стосовно відсутності відповідальності перевізника за втрату вантажу через відсутність причинно-наслідкового зв'язку між збитками та правопорушенням зазначає, що відповідальність відповідача виникла не через правопорушення, а через порушення зобов'язання, а саме втрати вантажу прийнятого до перевезення відповідачем. Щодо підписання акту наданих послуг звертає увагу суду на те, що підпис на акті відрізняється від підпису директора ТОВ «Транслойд» наявного у матеріалах справи.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак до початку судового засідання надійшло клопотання позивача від 10.07.2018р., 16.07.2018р. про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку із неможливістю бути присутнім у судовому засіданні.

При розгляді клопотання позивача про відкладення розгляду справи судом враховується, що відповідно до ч. 3 ст. 56 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Враховуючи, що законодавство наділяє сторони правом брати участь у справі як через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, так і через представника, суд вважає, що зазначені позивачем причини відсутності представника в судовому засіданні не є поважними, тому не можуть бути підставою для відкладення розгляду справи.

Також судом враховується той факт, що представник повторно не з'явився в судове засідання, що за приписами п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України є підставою розглядати справу за відсутності такого учасника незалежно від причин неявки.

Окрім того, 14.06.2018р. справу призначено до судового розгляду, а позивач не був позбавлений можливості направити в судове засідання іншого представника. При цьому, згідно з ст. ст. 42,46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Судом також враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причин неявки та неподання доказів не повідомив. Ухвали суду по даній справі від 14.06.2018р. про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті надіслані на його адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та повернуті до суду із зазначенням "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Враховуючи вищевикладене, розумність строків розгляду судового спору, суд приходить до висновку про розгляд справи без участі представників сторін та за наявними в матеріалах справи доказами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

10.08.2016р. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експорт ЮЕЙ» (Експедитор) укладено договір транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого Клієнт доручає, а Експедитор бере на себе обов'язок організувати перевезення вантажу автомобільним транспортом територією України та/або за її межами, і за маршрутом, вибраним Експедитором або Клієнтом, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням, що зазначені у п.1.2. Договору, а Клієнт зобов'язується оплачувати такі Послуги відповідно до умов даного Договору. Види Послуг, що надаються Експедитором: укласти від свого імені або від імені Клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, забезпечення оптимального транспортного обслуговування; організація, забезпечення подачі автомобілів в пункти навантаження для своєчасного відправлення вантажів; інші послуги, що погоджені Сторонами і не суперечать чинному законодавству. Детальні умови надання Послуг у кожному конкретному випадку, крім тих, що наведені у цьому Договорі визначаються заявкою Клієнта. Всі заявки, складені відповідно до умов цього Договору, є невід'ємними його частинами. При укладенні договорів перевезення вантажів з третіми особами від свого імені та за свій рахунок, Експедитор залишається у повному обсязі відповідальним за їх дії (бездіяльність) перед Клієнтом як за свої власні (стаття 1 договору).

Для надання кожної конкретної Послуги Клієнт надає Експедитору заявку, в якій зазначає: дату складання заявки; найменування та кількість (тоннаж) вантажу, який необхідно перевезти; дата, час та місце навантаження вантажу на транспортні засоби; пункт доставки (призначення) вантажу та найменування отримувача вантажу; строк перевезення або дата та час доставки вантажу (розвантаження); П.І.Б. та телефон представника Клієнта, відповідального за організацію перевезення; вимоги до забезпечення збереження та/або умов перевезення (доставки) вантажу; вимоги до маршруту перевезення, якщо такі є у Клієнта (надалі «Заявка»). Заявка складається окремим письмовим документом за формою, наведеною в Додатку № 1 до Договору, в 2 оригінальних примірниках та підписується уповноваженою особою Клієнта і повинна містити відбиток печатки Клієнта (стаття 2 договору).

Після погодження Заявки Експедитор забезпечує надання клієнту під завантаження автомобільні транспортні засоби , дані про які зазначені в Заявці, в строки та в місці, вказаному у заявці (п. 2.4.). Факт прийняття Експедитором вантажу до експедирування підтверджується підписом водія транспортного засобу, що залучений Експедитором до перевезення, у відповідній графі ТТН.

19.12.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експорт ЮЕЙ» (Експедитор) укладена Заявка до договору № 10/08 від 10.08.2016р., у якій сторони погодили найменування вантажу: Горілчані вироби, Кількість/тоннаж вантажу: 20т, дата завантаження вантажу: 19.12.2017 р., час завантаження: 17:00. Найменування вантажовідправника: ТОВ «МКЗ», Адреса місця завантаження: Миколаївська обл., с. Радсад, вул. Шкільна 127, Найменування вантажоотримувача: ТОВ «Баядера Логістик» м. Київ, Адреса пункту доставки: м. Київ, вул. Харченка Євгенія, 42, Дата доставки вантажу: 20.12.17 р., час доставки вантажу: 12:00, Дані про транспортний засіб - Власник транспортного засобу: ФОП Бровко Д.С., Марка: РЕНО Державний номер: НОМЕР_3 н/п: НОМЕР_2, Дані про водія, що приймає вантаж до перевезення - ОСОБА_2, Погоджена вартість перевезення вантажу: 9000,00 з ПДВ.

Відповідно до п. 2 заявки від 19.12.2017р. до договору завантаження транспортного засобу, пред'явленого Експедитором для перевезення, здійснюється після надання експедитором (або водієм Експедитора) Клієнту належним чином засвідчених копій наступних документів: посвідчення водія свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; ліцензія на перевезення; ліцензійна картка на транспортний засіб, за наявністю; подорожній лист вантажного автомобіля, трудовий договір з водієм (наказ про призначення). Факт прийняття Експедитором вантажу до перевезення підтверджується підписом Експедитора (водія Експедитора) у відповідній ТТН. Експедитор підтверджує, що водій має всі необхідні повноваження для підписання від імені експедитора будь-яких товаро-супровідних документів, актів та інших документів, які є необхідними для належного здійснення перевезення вантажу (п. 5 Заявки). Вантаж вважається таким, що переданий Клієнту, а перевезення таким, що здійснене, з моменту фактичної передачі клієнту та підписання уповноваженим представником Клієнта товаросупровідних документів, зокрема, ТТН (п.6 Заявки).

08.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Транслойд» (виконавець) та ТОВ «Експорт Юей» (замовник) укладено договір на перевезення вантажу та транспортно-експедиційне обслуговування № 3256-17, за умовами якого Замовник доручає перевезення вантаж, а Виконавець зобов'язується доставити наданий Замовником вантаж (організувати доставку вантажу) до пункту призначення в обумовлений Сторонами строк та видати їх уповноваженій на одержання вантажу особі - вантажоодержувачу, а Замовник зобов'язується вчасно оплатити послуги перевезення (організацію перевезень). Разом з безпосереднім здійсненням перевезенням, Виконавець має право надавати Замовникові послуги із транспортного експедирування вантажів (організація перевезення вантажів) (р. 1 договору).

На кожне перевезення оформляється заявка, яке складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою Замовника і передається Виконавцю за допомогою факсимільного зв'язку, електронним переказом (за допомогою мережі «Інтернет») та є невід'ємною частиною Договору.

В заявці мають міститися наступні дані: маршрут руху; найменування вантажу; вага, вид пакування, кількість місць вантажу; властивості вантажу, що вимагають особливих умов або запобіжних заходів для збереження вантажу під час перевезення, фрахтова ставка, умови оплати, адреси місць завантаження і розвантаження вантажу з указівкою контактних осіб і їхніх телефонів, дати і часу завантаження, розвантаження (терміни доставки) вантажу, особливі умови. Після одержання заявки Виконавець акцептує або відхиляє заявку в письмовій формі за допомогою факсимільного зв'язку, електронним переказом з відбитком печатки підприємства та підпису уповноваженої особи. У випадку відсутності письмового акцепту, заявка вважається не прийнятою до виконання (анульованою).

Час прибуття автомобіля для завантаження встановлюється у пункті завантаження з моменту прославлення в товарно-транспортній накладній відмітки про фактичний час прибуття автомобіля для завантаження, що і є підставою для одержання вантажу для перевезення та покладення відповідальності за схоронність такого вантажу на Виконавця. Сторони домовились вважати нормою часу на операції завантаження, розвантаження, якщо в заявці не зазначено інше - 24 години. Договором також передбачено умови, ціну перевезення, відповідальність сторін та порядок вирішення спорів. Договір підписаний представниками та скріплений печатками сторін.

На виконання умов договору між ТОВ «Транслойд» та ТОВ «Експорт Юей» укладено заявку (Заявка-1) на перевезення вантажу № від 19.12.2017р. У заявці сторони погодили маршрут перевезення, найменування, тип вантажу, вимоги до транспорту, адресу завантаження, адресу розвантаження, дату та час розвантаження (20.12.2017р.)

Сторони домовилися, що у разі якщо особа Перевізника та водій Перевізника за Заявкою не співпадають - водій транспортного засобу Перевізника є повноважним представником останнього з питань прийняття вантажу до перевезення, здійснення перевезення та передачі вантажу вантажоодержувачу (п. 2. заявки).

Вантаж вважається прийнятим Виконавцем до перевезення після завантаження його транспортного засобу. Факт прийняття Перевізником вантажу до перевезення підтверджується підписом Перевізника (водія Перевізника) у відповідній графі товарно-транспортної накладної (п. 3 заявки).

Вантаж вважається таким, що переданий вантажоодержувачу перевезення таким, що здійснене, з монету підписання уповноваженим представником вантажоодержувача товаросупровідних документів (п.4 заявки).

19.12.2017р. між позивачем - замовник та відповідачем - виконавець укладено договір перевезення вантажу від 19.12.2018р. № 19122017, за яким доручає перевезення вантажі, а Перевізник зобов'язується доставити надані Замовником вантажі до пункту призначення в обумовлений Сторонами строк та видати їх уповноваженій на одержання вантажу особі - вантажоодержувачу, а Замовник зобов'язується вчасно оплатити послуги перевезення (р. 1 договору). На кожне перевезення оформляється заявка, яка складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою Замовника і передається Перевізнику за допомогою факсимільного чи електронного зв'язку (за допомогою мережі «Інтернат») та є невід'ємною частиною Договору.

В заявці мають міститися наступні дані: маршрут руху; найменування вантажу; вага, вид пакування, кількість місць вантажу; властивості вантажу, що вимагають особливих умов або запобіжних заходів для збереження вантажу під час перевезення, фрахтова ставка, умови оплати, адреси місць завантаження і розвантаження вантажу з указівкою контактних осіб і їхніх телефонів, дати і часу завантаження, розвантаження (терміни доставки) вантажу, особливі умови, Після одержання заявки Перевізник акцептує або відхиляє заявку в письмовій формі протягом 3 годин з моменту її одержання за допомогою факсимільного зв'язку, електронним переказом з відбитком печатки підприємства та підпису уповноваженої особи. У випадку відсутності письмового акцепту протягом зазначеного часу, заявка вважається не прийнятою до виконання (анульованою).

Час прибуття автомобіля для завантаження встановлюється у пункті завантаження з моменту проставляння в товарно-транспортній накладній відмітки про фактичний час прибуття автомобіля для завантаження, до і є підставою для одержання вантажу для перевезення та покладення відповідальності за схоронність такого вантажу на Перевізника. Сторони домовились вважати нормою часу на операції завантаження, розвантаження, якщо в заявці не зазначено інше - 24 гадини (р. 2 договору).

Перевізник зобов'язаний: визначити типи та кількість автомобілів, необхідних для перевезення вантажу, визначеного договором, забезпечити своєчасне прибуття транспортних засобів, до були зазначав у заявці, придатних для перевезення вантажу згідно отриманої заявки на перевезення і повідомити Замовнику про прибуття транспортного засобу під завантаження. Подана транспортного засобу, не придатного для перевезення вантажу, не забезпеченого всіма документами, необхідними для здійснення перевезення вантажу, вважається неподанням транспортного засобу згідно прийнятої заявки.

Здійснювати перевезення вантажів по заявках Замовника, з дотриманням термінів доставки та цілісності вантажу. Перевізник, в особі водія-експедитора, за вказівкою Замовника, зобов'язаний бути присутнім при складанні акту, якщо такий складається в разі виявлення нестачі або пошкодження вантажу на місці розвантаження. В разі розбіжностей між Перевізником та вантажоодержувачем щодо причин та суми нанесеної шкоди, Перевізник зобов'язаний вжити заходів встановлення причин та дійсного розміру нанесених збитків, відповідно до діючого законодавства України (р. 3 договору).

Замовник здійснює оплату за виконанні перевезення протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання пакету документу та підписання сторонами акта виконаних робіт.

Перевізник несе повну майнову відповідальність не залежно від його вини за пошкодження, знищення, викрадення або втрату прийнятого до перевезення вантажу до моменту передачі його вантажоотримувачу. У разі пошкодження, знищення, викрадення або втрати вантажу Перевізник компенсує Замовнику повну вартість пошкодженого, знищеного, викраденого або втраченого вантажу (п. 5.2 договору).

Договір підписаний представниками та скріплений печатками сторін.

На виконання умов договору 19.12.2017 року між позивачем та відповідачем укладено заявку на перевезення вантажу № 19122017 від 19.12.2017р. У заявці сторони погодили маршрут перевезення, найменування, тип вантажу, вимоги до транспорту, адресу завантаження, адресу розвантаження, дату та час розвантаження (20.12.2017р.)

Відповідно до наданої у матеріали справи товарно-транспортної накладної від 19.12.2017р. на переміщення алкогольних напоїв перевізником зазначено - ТОВ «Експорт ЮЕЙ» , замовником - ТОВ «Баядера «Логістик» , водієм - ОСОБА_2 Зазначена ТТН підписана водієм - експедитором, бухгалтером та особою, відповідальною за відпуск товару.

Відповідно до відомості про вантаж зазначено переміщення алкогольних напоїв - коньяк Коблево місткістю 0,5 та коньяк Коблево місткістю 0,25. Аналогічна інформація зазначена у видатковій накладній № 470 від 19.12.2017р. на суму 1603728 грн.

Також між ТОВ «Транслойд» та фізичною особою підприємцем Бровко Дарією Станіславівною підписано акт виконаних робіт № 1 робіт з надання транспортних послуг по перевезенню вантажу №19122017. Акт складений про те, що автотранспортом Перевізника згідно заявки на перевезення вантажу №19122017 від 19.12.2017р. виконано належним чином на суму 6200 грн., якість наданих послуг відповідає умовам домовленості сторін. Сторони претензій одна до одної не мають. Акт підписаний представником позивача - ОСОБА_7 та відповідача - Бровко Д.С. на акті також проставлені відбитки печаток сторін.

Позивачем надано також у матеріали справи акт № 313 від 21.12.2017р. , відповідно до якого комісія у складі комірника, старшого комірника та водія при отриманні товару від ТОВ «МКЗ» за накладною № 470 від 19.12.2017р. виявлено недостачу товару, а саме: коньяк Коблево місткістю 0,5 у кількості 14720 та коньяк Коблево місткістю 0,25 у кількості 12000 (всього 385 пляшок).

Із наданих у матеріали справи пояснень водія ОСОБА_2 зазначено, що під час виконання перевезення вантажу автомобілем Рено Магнум д.н.з. НОМЕР_3, д.н.з. причепа НОМЕР_2 на виїзді із м. Умань Черкаської обл., водій був зупинений поліцейським, так як рух великовагового транспорту по а/д Київ-Одеса був обмежений через снігопад. Водій змушений був стати на узбіччі, як і інші водії великогабаритних авто. Оскільки проїзд було заборонено на тривалий час, водій заснув. Прокинувшись, він, помітив, що в напівпричепі ззаду прорізаний тент і крізь отвір у ньому помітив відсутність частини вантажу та викликав поліцію.

ТОВ «Експорт Юей» отримало від ТОВ «Баядера Логістик» претензію на суму 29799 грн., яку ТОВ «Експорт Юей» оплатило відповідно до платіжного доручення від 09.01.2018р.

В свою чергу ТОВ «Транслойд» отримало від ТОВ «Експорт Юей» претензію на суму 29799 грн., яка угодою від 18.01.2018р. погашена позивачем в якості зарахування зустрічних вимог.

Із врахуванням вищенаведеного та посилаючись на положення ст. ст. 22, 611, 920, 924, 1191, ЦК України, ст. 308 ГК України, п.п. 4.1., 13.1, 15.1, 15.2 Правил перевезень вантажів, позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення 29799,00 грн. збитків.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи представників сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Частиною 1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.1 ст.16 Цивільного кодексу України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для стягнення із відповідача збитків в сумі 29799 грн. позивач зазначає неналежне виконання відповідачем зобов'язань щодо перевезення вантажу, оскільки останній доставив вантаж до пункту розвантаження у меншій кількості ніж отримав до перевезення.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Підстава позову - це фактичні обставини на яких ґрунтується вимога позивача. Таким чином, предметом позову є вимога позивача стягнути з відповідача 29799 грн. збитків із посиланням на норми ст. ст.16, 22, 611 ЦК України, ст. 225 ГК України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди. За статтею 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Чинним законодавством, статтею 224 ЦК України передбачено відшкодування збитків, якою встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Положеннями ч.ч.1, 3 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно зі ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Шкода - це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті 1166 ЦК України, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

Принцип повної компенсації завданої шкоди означає також, що, хоча відшкодуванню підлягають будь-які матеріальні втрати потерпілої сторони, відшкодування збитків, втім, не повинно її збагачувати.

Відповідно до роз'яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/215 від 01.04.1994 р. „Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди", крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду та самою шкодою.

Загальні положення, що відносяться до поняття збитків, встановлені ст.22 ЦК України. Боржник шляхом відшкодування кредитору збитків повинен відновити майновий стан кредитора, який би існував при відсутності порушення зобов'язання, або завдання шкоди.

Наявність збитків доводиться особою, яка заявляє вимогу про їх відшкодування. Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення боржником зобов'язання чи завдання шкоди.

Із матеріалів справи слідує, що обґрунтовуючи покладання збитків саме на ФОП Бровко Д.С., позивач стверджує, що відповідач як виконавець за договором від 19.12.2017р. та заявки від 19.12.2017р. несе матеріальну відповідальність за пошкодження вантажу, його викрадення, повне або часткове знищення в обсязі заподіяних збитків.

При цьому у матеріалах справи міститься договір від 10.08.2016р. між ТОВ «Баядера Логістик» (Клієнт) та ТОВ «Експорт ЮЕЙ» (Експедитор), відповідно до якого Клієнт доручає, а Експедитор бере на себе обов'язок організувати перевезення вантажу автомобільним транспортом територією України та/або за її межами, і за маршрутом, вибраним Експедитором або Клієнтом, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Судом звертається увагу на те, що п. 2.4. договору передбачено, що після погодження Заявки Експедитор забезпечує надання клієнту під завантаження автомобільні транспортні засоби , дані про які зазначені в Заявці, в строки та в місці, вказаному у заявці (п. 2.4.). Факт прийняття Експедитором вантажу до експедирування підтверджується підписом водія транспортного засобу, що залучений Експедитором до перевезення, у відповідній графі ТТН.

Аналогічно відповідно до договору від 19.12.2017р. між ТОВ «Баядера Логістик» (Клієнт) та ТОВ «Експорт ЮЕЙ» (Експедитор) укладена Заявка до договору № 10/08 від 10.08.2016р., у якій сторони погодили , що факт прийняття Експедитором вантажу до перевезення підтверджується підписом Експедитора (водія Експедитора) у відповідній ТТН. Експедитор підтверджує, що водій має всі необхідні повноваження для підписання від імені експедитора будь-яких товаро-супровідних документів, актів та інших документів, які є необхідними для належного здійснення перевезення вантажу (п. 5 Заявки).

Судом приймається до уваги, що відповідно до ч.1 ст.307 та ч.1 ст.909 ЦК України договором перевезення вантажу є договір, за яким одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачеві), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Цей вид договорів укладається у письмовій формі, до якої пред'являються спеціальні вимоги. Так, згідно із ч.2 ст.307 ГК України та ч.3 ст.909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Перевізник зобов'язаний забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Договір про перевезення вантажу є реальним (він вважається укладеним у момент здачі вантажу транспортній організації для перевезення), оплатним та двостороннім.

Також у матеріалах справи міститься договір від 08.09.2017 між ТОВ «Транслойд» (виконавець) та ТОВ «Експорт Юей» (замовник) № 3256-17, за умовами якого Замовник доручає перевезення вантажу, а Виконавець зобов'язується доставити наданий Замовником вантаж (організувати доставку вантажу) до пункту призначення в обумовлений Сторонами строк та видати їх уповноваженій на одержання вантажу особі - вантажоодержувачу, а Замовник зобов'язується вчасно оплатити послуги перевезення (організацію перевезень). При цьому, на виконання умов договору 19.12.2017 року між ТОВ «Транслойд» та ТОВ «Експорт Юей» укладено заявку (Заявка-1) на перевезення вантажу № від 19.12.2017р.

У заявці сторони погодили, що у разі якщо особа Перевізника та водій Перевізника за Заявкою не співпадають - водій транспортного засобу Перевізника є повноважним представником останнього з питань прийняття вантажу до перевезення. здійснення перевезення та передачі вантажу вантажоодержувачу (п. 2. заявки).

Вантаж вважається прийнятим Виконавцем до перевезення після завантаження його транспортний засіб. Факт прийняття Перевізником вантажу до перевезення підтверджується підписом Перевізника (водія Перевізника) у відповідній графі товарно-транспортної накладної (п. 3 заявки).

Відповідно до наявного у матеріалах справи договору від 19.12.2017р. між позивачем - замовник та відповідачем №19122017, за яким передбачено здійснення перевезення вантажів по заявках Замовника, з дотриманням термінів доставки та цілісності вантажу. Перевізник, в особі водія-експедитора, за вказівкою Замовника, зобов'язаний бути присутнім при складанні акту, якщо такий складається в разі виявлення нестачі або пошкодження вантажу на місці розвантаження. В разі розбіжностей між Перевізником та вантажоодержувачем щодо причин та суми нанесеної шкоди, Перевізник зобов'язаний вжити заходів встановлення причин та дійсного розміру нанесених збитків, відповідно до діючого законодавства України (р. 3 договору). Перевізник несе повну майнову відповідальність не залежно від його вини за пошкодження, знищення, викрадення або втрату прийнятого до перевезення вантажу до моменту передачі його вантажоотримувачу. У разі пошкодження, знищення, викрадення або втрати вантажу Перевізник компенсує Замовнику повну вартість пошкодженого, знищеного, викраденого або втраченого вантажу (п. 5.2 договору).

Положеннями зазначених договорів спростовуються доводи відповідача про відсутність вини ФОП Бровко Д.С. у втраті частини вантажу на суму 29799 грн. у зв'язку із вчиненням злочину.

При цьому, судом звертається увага і на ч. 6 ст. 75 ГПК України, відповідно до якої, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Натомість у матеріалах господарської справи відсутній вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили щодо факту вчинення кримінального правопорушення - крадіжки товару при перевезенні водієм-експедитором. Посилання відповідача на матеріали кримінального провадження також оцінюються судом критично, оскільки , докази, отримані на стадії кримінального провадження не є доказами в розумінні ч. 6 статті 75 ГПК України та, відповідно, не є допустимими доказами в розумінні ст. 77 ГПК України. Оскільки юрисдикція господарського суду не поширюється на кримінально-правові відносини, суд не вправі давати оцінку вказаним документам з точки зору кримінального закону. Суд вбачає у цьому порушення принципу рівності сторін у господарському процесі.

Щодо посилання відповідача на належне надання послуг фізичною особою підприємцем Бровко Д.С. як перевізником згідно з актом виконаних робіт № 1, судом зазначається, що даний акт складено лише щодо надання транспортних послуг з перевезення на суму 6200грн.

Окрім цього, у матеріалах справи наявний акт № 313 від 21.12.2017р. , відповідно до якого комісія у складі комірника, старшого комірника та водія при отриманні товару від ТОВ «МКЗ» за накладною № 470 від 19.12.2017р. виявлено недостачу товару , а саме: коньяк Коблево місткістю 0,5 у кількості 14720 та коньяк Коблево місткістю 0,25 у кількості 12000 (всього 385 пляшок).

Відповідно до п. 7 Інструкції про порядок приймання продукції по кількості - № П-6, затвердженої постановою Держарбітража від 15.06.1965 (далі інструкція № П-6) приймання продукції, що надійшла в справній тарі, за вагою нетто і кількістю товарних одиниць в кожному місці проводиться, як правило, на складі кінцевого одержувача. Покупці - бази збутових, постачальницьких, заготівельних організацій, оптових і роздрібних торгових підприємств, які перенаправляють транзитом продукцію в тарі або упаковці первісного відправника (виробника) повинні здійснювати прийомку продукції з якості місць лише у випадках, передбачених обов'язковими правилами або договором, а також при невідповідності фактичної ваги брутто вазі брутто, вказаній в супровідних документах.

Приймання продукції проводиться в такі строки:

а) продукції, що надійшла без тари, у відкритій тарі і в пошкодженій тарі, - в момент отримання її від постачальника чи зі складу органа транспорту або в момент розтину опломбованих і розвантаження неопломбованих транспортних засобів і контейнерів, але не пізніше термінів, встановлених для їх розвантаження;

б) продукції, що надійшла в справній тарі:

за вагою брутто і кількістю місць - у терміни, зазначені в підп. "а" цього пункту;

за вагою нетто і кількістю товарних одиниць в кожному місці - одночасно з розкриттям тари, але не пізніше 10 днів, а для швидкопсувної продукції не пізніше 24 годин з моменту отримання продукції - при доставці продукції постачальником або при вивезенні її одержувачем зі складу постачальника і з моменту видачі вантажу органом транспорту - у всіх інших випадках. Приймання вважається здійснено одночасно, якщо перевірка кількості продукції закінчена у встановлені терміни (п.п. 9, 10 інструкції № П-6).

Пунктом 11 інструкції № П-6 передбачено, що приймання продукції проводиться особами, уповноваженими на те керівником або заступником керівника підприємства-одержувача. Ці особи несуть відповідальність за суворе дотримання правил приймання продукції.

Підприємство-одержувач зобов'язане:

а) створити для правильного та своєчасного приймання продукції умови, при яких забезпечувалася б схоронність і запобігалась би можливість утворення нестач і розкрадання продукції;

б) забезпечити, щоб особи, які здійснюють прийомку продукції, добре знали Інструкцію, а також правила приймання продукції за кількістю, встановлені відповідними стандартами, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки, іншими нормативними актами та договором поставки даної продукції;

в) забезпечити точне визначення кількості отриманої продукції (ваги, кількості місць: ящиків, мішків, в'язок, кип, пачок тощо);

г) систематично здійснювати контроль за роботою осіб, на яких покладено приймання продукції за кількістю, і попереджати порушення правил приймання продукції.

Відповідно до п. 12 інструкції № П-6 приймання продукції за кількістю проводиться по транспортним і супровідним документам (рахунку-фактурі, специфікації, опису, пакувальним ярликами та ін.) відправника (виробника). Відсутність зазначених документів або деяких з них не призупиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції і в акті вказується, які документи відсутні. При одночасному отриманні продукції в декількох вагонах, контейнерах або автофургонах, вартість якої оплачується за одним розрахунковим документом, одержувач зобов'язаний перевірити кількість продукції, яка надійшла у всіх вагонах, контейнерах або автофургонах, якщо обов'язковими для сторін правилами чи договором не передбачена можливість часткової (вибіркової) перевірки. В акті приймання має бути зазначено кількість продукції, що надійшла роздільно в кожному вагоні, контейнері або автофургоні.

Кількість продукції, що надійшла, при прийманні має визначатися в тих же одиницях виміру, які вказані в супровідних документах. Якщо в цих документах відправник вказав вагу продукції і кількість місць, то одержувач при прийманні продукції повинен перевірити її вагу і кількість місць (п.13 Інструкції № П-6).

Відповідно до п. 14 інструкції № П-6 перевірка ваги нетто проводиться в порядку, встановленому стандартами, технічними умовами та іншими обов'язковими для сторін правилами. При неможливості переважування продукції без тари, визначення ваги нетто проводиться шляхом перевірки ваги брутто в момент отримання продукції і ваги тари після звільнення її з під продукції. Результати перевірки оформляються актами. Акт про вагу тари повинен бути складений не пізніше 10 днів після її звільнення, а про вагу тари з-під вологої продукції - негайно після звільнення тари з під продукції, якщо інші терміни не встановлені Особливими умовами поставки або договором. В акті про результати перевірки ваги тари указується також вага нетто продукції, визначеної шляхом вирахування з ваги брутто ваги тари. Визначення ваги нетто шляхом відрахування ваги тари з ваги брутто по даним, зазначеним у супровідних і в транспортних документах, без перевірки фактичної ваги брутто і ваги тари не допускається. Перевірка ваги тари в решті всіх випадків проводиться з перевіркою ваги нетто.

Пунктами 16, 17 інструкції № П-6 передбачено дії одержувача при виявленні недостачі продукції, а саме якщо при прийманні продукції буде виявлена недостача, то одержувач зобов'язаний призупинити подальшу прийомку, забезпечити збереження продукції, а також вжити заходів до запобігання її змішання з іншою однорідної продукцією.

Про виявлену недостачу продукції складається акт з підписами осіб, які виконували прийомку продукції. У разі, коли при прийманні продукції виявлено невідповідність ваги брутто, окремих місць вагою, вказаною в транспортних або супровідних документах або на трафареті, одержувач не повинен здійснювати розтину тари та упаковки. Якщо при правильності ваги брутто недостача продукції встановлюється при перевірці ваги нетто або кількості товарних одиниць в окремих місцях, то одержувач зобов'язаний призупинити приймання решти місць, зберегти і пред'явити представнику, викликаному для участі в подальшому прийманні (пп. 17 і 18 цієї Інструкції), тару і упаковку розкритих місць і продукцію, що знаходилася всередині цих місць.

Таким чином, в порядку визначеному умовами договору та інструкцією № П-6 позивачем в підтвердження недостачі товару на загальну суму 29799 грн. надано належні та допустимі докази, оскільки складено двосторонній акт між одержувачем та перевізником про недостачу вантажу по договору в установлені строки та формі.

Судом звертається увага на те, що відповідно до наданої у матеріали справи товарно-транспортної накладної від 19.12.2017р. на переміщення алкогольних напоїв, Перевізником зазначено ТОВ «Експорт ЮЕЙ» , замовником - ТОВ «Баядера «Логістик» , водієм - ОСОБА_2 Зазначена ТТН підписана водієм-експедитиром, бухгалтером та особою, відповідальною за відпуск товару.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у постанові від 27.10.2015 р. у справі № 826/661/14 (№ 21-1539а15) обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Між тим, відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, товаротранспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюється облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно пунктів 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Отже, ТТН призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, є первинним документом, тобто документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, фіксує факт отримання/передачі товарів та виникнення відповідальності у перевізника за збереження вантажу в розумінні ч. 2 ст. 308 ГК України.

Також відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається із ТТН від 19.12.2017р. на переміщення алкогольних напоїв водієм - ОСОБА_2 прийнято вантаж для перевезення як і було передбачено сторонами у договорі та Заявці .

Також наявна в матеріалах справи видаткова накладна від 19.12.2017р. № 470 містить всі необхідні обов'язкові реквізити, визначені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема, найменування, кількість, ціну та загальну суму товару, який поставляється, вказано договір, на підставі якого поставляється товар. Накладна підписана обома сторонами та скріплена їх печатками.

Підписання та скріплення печатками обох сторін видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону, фіксує факт здійснення господарської операції, підтверджує суму завданих позивачу збитків.

З огляду на викладене вище, наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт здійснення господарської операції - перевезення вантажу відповідачем на виконання умов договору із позивачем. Наявність підписаного акту № 313 від 21.12.2017р. комісією у складі комірника, старшого комірника , водія при отриманні товару від ТОВ «МКЗ» за накладною № 470 від 19.12.2017р. також свідчить про визнання відповідачем факту недостачі товару , а саме: коньяк Коблево місткістю 0,5 у кількості 14720 та коньяк Коблево місткістю 0,25 у кількості 12000 (всього 385 пляшок). При цьому, відповідно до наданих у матеріали справи доказів (копія трудової книжки) водій ОСОБА_2 є працівником відповідача.

Згідно ч.2 ст.314 ГК України передбачено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Таким чином, позивачем доведено та надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що ФОП Бровко Д.С. є перевізником вантажу, втрата якого сталась саме з вини останнього.

Враховуючи вимоги чинного законодавства України та встановлені судом фактичні обставини у сукупності, суд вважає, що позивачем доведено та подано відповідні докази на підтвердження того, що в діях відповідача наявний склад правопорушення, за яке застосовується така міра відповідальності як відшкодування збитків в сумі 29799 грн.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно ст. ст. 73, 76-79 Господарського кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтвердженими належними та допустимими доказами, тому позов підлягає задоволенню.

Окрім цього, позивач просить суд відповідно до ст.ст. 123, 126 ГПК України стягнути з позивача понесені стороною судові витрати - на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 4000 грн. відповідно до укладеного договору.

Розглянувши заяву позивача про стягнення судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, господарський суд дійшов до наступного висновку.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Так, у матеріалах справи знаходиться ордер серії ХС № 71105 на надання правової допомоги позивачу адвокатом Поліщук Д.О.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

21.02.2018р між ТОВ „Транслойд" (клієнт) та АБ «Адвокатська контора Поліщук Д.О. (бюро) укладено договір про надання правової допомоги № 2-18.

Згідно з п.1.1 договору предметом даного договору є надання бюро правової допомоги клієнту у справі з ФОП щодо виконання заявки на перевезення вантажу № 19122017 від 19.12.2017р.

Для відшкодування стороні витрат по оплаті послуг адвоката за договором про надання правової допомоги необхідним є як факт їх надання позивачу, так і те, що зміст наданих послуг є необхідним для розгляду справи у господарському суді.

Відповідно до ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, в якості доказу надання юридичних послуг та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000грн, представником позивача до матеріалів справи долучено платіжне доручення від 101.06.2018р на суму 4000 грн.

Відповідно до ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи те, що позивачем надано суду договір про надання правової допомоги від 21.02.2018р., платіжне доручення від 101.06.2018р на суму 4000 грн., акт про надані послуги, а клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідачем не заявлено, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись приписами ст.129 ГПК України, оцінивши відповідність обсягу роботи АБ «Адвокатська контора Поліщук Д.О.» з представництва інтересів ТОВ "„Транслойд", розміру гонорару, з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи, господарський суд дійшов висновку про обґрунтуваність зазначеного позивачем розміру витрат на послуги адвоката в сумі 4000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, суд покладає на відповідача витрати на послуги адвоката в сумі 4000 грн.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача у зв'язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 75, 129, 232, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю „Транслойд" до фізичної особи-підприємця Бровко Дарї Станіславівни про стягнення 29799,00 грн. збитків задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Бровко Дарї Станіславівни (АДРЕСА_2, код НОМЕР_5) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Транслойд" (м. Херсон, вул.. 9 Січня, буд. 19, флігель Б, ) 29799грн. (двадцять дев'ять тисяч сімсот дев'яносто дев'ять гривень 00 коп.) збитків, 4000 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.) суму судових витрат на правничу допомогу, 1762 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Повне рішення складено 16.07. 2018р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 4 прим.: 1 - до справи, 2-3 - заявнику - ТОВ „Транслойд" (73003, м. Херсон, вул.. 9 Січня, буд. 19, флігель Б); (73003, м. Херсон - 03, а/с 65);

4 - ФОП Бровко Даря Станіславівна (30100, АДРЕСА_2) - рек. з пов.