ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2018 р. Справа №922/466/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Ільїн О.В.,

при секретарі судового засідання Шило А.М.,

за участю представників учасників справи:

позивача не зявився,

відповідача ОСОБА_1, дов.№32-20-0.14-14/62-18 від 19.01.2018,

третьої особи не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вх.№1269Х/1-41 від 23.06.2018) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.03.2018 у справі №922/466/18 (суддя Смірнова О.В., повний текст ухвали складено 28.03.2018),

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос»

про забезпечення позову у справі,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос», м. Лозова, Харківська обл.,

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Близнюківська районна державна адміністрація Харківської області, смт. Близнюки, Близнюківський район, Харківська обл.,

про визнання договору поновленим, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Колос» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківської області про визнання поновленим на 7 років договору оренди землі, укладеного 19.01.2008 між ТОВ «Колос» та Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської області, який зареєстровано у Близнюківському РВ Харківської філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 23.01.2008 за №14, на умовах додаткової угоди в редакції, запропонованій позивачем.

27.03.2018 до господарського суду Харківської області позивачем подано заяву про забезпечення позову (вх.№8096), відповідно до якої позивач просить:

- заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи 5, Держпром, під'їзд 1, поверх 6,7) вчиняти наступні дії відносно земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0023, а саме заборонити: вчиняти дії щодо реєстрації припинення права оренди земельної ділянки, проведення будь-яких земельних аукціонів відносно даної земельної ділянки, передавати земельну ділянку у власність або користування, змінювати її конфігурацію, межу, цільове призначення, кадастровий номер, вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки, інші дії, які можуть стати перешкодою для користування земельною ділянкою або її поділеними частинами;

- заборонити Державним кадастровим реєстраторам Головного управлінню Держгеокадастру у Харківській області та його відділам здійснювати будь-які дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 72,0011 га, кадастровий номер :02:000:0023 у Державному земельному кадастрі та скасування кадастрового номеру :02:000:0023, який присвоєний земельній ділянці, яка знаходиться на території Новоукраїнської сільської ради Близнюківського району Харківської області загальною площею 72,0011 га, у Державному земельному кадастрі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.03.2018 заяву про забезпечення позову задоволено частково. До набрання законної сили судовим рішенням у даній справі заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області (ідентифікаційний код: 39792822, 61022, м. Харків, майдан Свободи 5, Держпром, під'їзд 1, поверх 6,7) вчиняти дії щодо реєстрації припинення права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0023.

В задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову (вх.№ 8096 від 27.03.2018 року) - відмовлено.

Вказано, що при відкритті виконавчого провадження стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Колос" (ідентифікаційний код: 31847939, місцезнаходження: 64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Свято-Миколаївська, будинок 2-А), а боржником є Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (ідентифікаційний код: 39792822, 61022, м. Харків, майдан Свободи 5, Держпром, під'їзд 1, поверх 6,7). Ухвала набирає чинності з дати її прийняття та діє до набрання рішенням законної сили.

Відповідач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу суду від 28.03.2018 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову; апеляційну скаргу розглянути за участю представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Відповідач вважає, що суд першої інстанції, в частині забезпечення позову вийшов за межі змісту позовних вимог, а вжиті заходи не повязані з субєктивними правами позивача на предмет спору і не відповідають законодавству, на підставі якого подано позов. Крім того, позивач вважає, що ухвала не містить мотивованого висновку про те, які саме обставини свідчать про необхідність забезпечення позову та які докази, на підтвердження цих обставин надано до суду позивачем. Також, апелянт зазначає, що на момент розгляду та винесення судом ухвали про забезпечення позову від 28.03.2018 Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області вже було подано заяву щодо реєстрації припинення права оренди спірної земельної ділянки, відкликати зазначену заяву відповідач не міг, оскільки про існування оскаржуваної ухвали йому було невідомо.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою; призначено справу №922/466/18 до розгляду на 09.07.2018; ухвалено Господарському суду Харківської області у строк до 04.07.2018 надіслати до Харківського апеляційного господарського суду копії позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» та доданих до неї документів у справі №922/466/18.

На виконання вимог ухвали суду від 25.06.2018 судом першої інстанції було направлено копії позовної заяви, які долучені до матеріалів оскарження (вх.№4937 від 27.06.2018).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 за клопотанням апелянта розгляд справи було відкладено.

Від Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області надійшло клопотання (вх.№949 від 17.07.2018) про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Позивач до судового засідання Харківського апеляційного господарського суду 18.07.2018 не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, представник ТОВ «Колос» отримав копію ухвали суду про призначення справи до розгляду згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 12.07.2018.

15.12.2017р. набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 285 Господарського процесуального кодексу України рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Згідно статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що позивач був повідомлений належним чином, третя особа надала клопотання про розгляд справи за відсутності її представника, явка представників сторін у судове засідання не була визнана обовязковою, а наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

В судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 18.07.2018 представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив задовольнити її в повному обсязі.

Враховуючи, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, заслухано уповноважених представників сторін, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала Господарського суду Харківської області від 28.03.2018 підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Колос» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківської області про визнання поновленим на 7 років договору оренди землі, укладеного 19.01.2008 між ТОВ «Колос» та Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської області, який зареєстровано у Близнюківському РВ Харківської філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 23.01.2008 за №14, на умовах додаткової угоди в редакції, запропонованій позивачем.

Позивач звернувся з вказаним позовом 28.02.2018, а 15.03.2018, тобто після звернення позивача з даним позовом до суду, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області видало наказ №1572-СГ «Про припинення права оренди земельної ділянки».

У пункті 1 Наказу зазначено про припинення права оренди земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 72,0011 га, яка надана ТОВ «Колос» на підставі договору оренди землі від 19.01.2008, який зареєстровано у Близнюківському районному відділі ХРФ ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.01.2008 №14, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоукраїнської сільської ради Близнюківського району Харківської області, у звязку з закінчення строку, на який було укладено договір оренди.

Пунктами 2 та 3.1 Наказу віднесено земельну ділянку загальною площею 72,0011 га, у тому числі рілля 72,0011 га, до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Новоукраїнської сільської ради Близнюківського району Харківської області (код КВЦПЗ-16.00); повідомлено органи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про припинення права оренди земельної ділянки та надано вказівку забезпечити внесення відповідних змін до Державного земельного кадастру (п. 3.2 Наказу).

20.03.2018 заявник звернувся до Сектору державної реєстрації Близнюківської РДА Харківської області щодо не вчинення реєстраційних дій припинення права оренди на земельну ділянку :02:000:0023, площею 72,0011 га.

У відповіді Сектору державної реєстрації Близнюківської РДА Харківської області від 22.03.2018 №01-14/12 в задоволенні заяви про не вчинення реєстраційних дій відмовлено, з посиланням не те, що зупинення реєстраційних дій здійснюється виключно на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій або на підставі заяви власника об'єкта нерухомого майна.

Станом на 27.03.2018, право користування спірною земельною ділянкою не припинено, що підтверджується відповідною Інформацією з Державного земельного кадастру, яка була надана суду заявником та міститься в матеріалах справи.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що наразі між сторонами існує судовий спір з приводу права оренди вказаної земельної ділянки, про який відповідачу було відомо до видання вказаного вище наказу.

Однак відповідач, незважаючи на наявність судового спору між сторонами та продовження використання позивачем спірної земельної ділянки, вживає заходи щодо припинення права оренди та передачі вказаних земель до земель запасу сільськогосподарського призначення із внесенням відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.

Колегія суддів зазначає, що умовою застосування заходів забезпечення позову, в даному випадку, є достатньо обґрунтоване припущення, що існує реальна загроза скасування відповідачем та його структурним підрозділом у Близнюківському районі кадастрового номеру спірної земельної ділянки та реєстрації нових земельних ділянок. При цьому, скасування (припинення) кадастрового номеру земельної ділянки виключає об'єкт договору оренди земельної ділянки від 19.01.2008, відносно якого позивач вимагає про визнання його поновленим.

Відповідне затруднить виконання рішення суду, у разі задоволення позову, оскільки таке право знову потребуватиме захисту шляхом подання позовів про скасування наказів про передачу у власність земельних ділянок, скасування нових кадастрових номерів земельних ділянок та здійснення в судовому порядку відновлення стану (кадастрового номеру) земельної ділянки розміром 72,0011 га.

З огляду на викладене господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що невжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо реєстрації припинення права оренди спірної земельної ділянки, у випадку прийняття рішення на користь позивача не забезпечить реального захисту прав останнього на оренду земельної ділянки, що є головною метою судочинства. Отже, вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача та забезпечить можливість реального судового захисту.

З наявних матеріалів справи суд вбачає наявність зв'язку між вказаним вище заходом забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність зазначеного заходу із заявленими позивачем вимогами.

Судова колегія відхиляє доводи апелянта, що ухвала суду від 28.03.2018 не містить мотивованого висновку про те, які саме обставини свідчать про необхідність забезпечення позову та які докази, на підтвердження цих обставин надано до суду позивачем, оскільки дані доводи спростовуються описовою та мотивувальною частинами оскаржуваної ухвали суду від 28.03.2018, які містять усі встановлені статтею 238 Господарського процесуального кодексу вимоги до судового рішення.

Посилання апелянта на те, що на момент розгляду та винесення судом ухвали про забезпечення позову від 28.03.2018 Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області вже було подано заяву щодо реєстрації припинення права оренди спірної земельної ділянки, відкликати яку відповідач не міг, ніяким чином не впливають на встановлену судом необхідність щодо заборони вчинення будь-яких інших дій чи закінчення вчинення вказаної дії.

Доводи апелянта, що ухвала суду в частині забезпечення позову виходить за межі змісту позовних вимог, а вжиті заходи не пов'язані з суб'єктивними правами позивача на предмет спору і не відповідають законодавству, на підставі якого подано позов, є необґрунтованими та такими, що не відповідають змісту оскаржуваної ухвали суду та матеріалам оскарження.

Апеляційний господарський суд також вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано враховано інтереси як позивача, так і відповідача, оскільки як вірно зазначено місцевим господарським судом, відповідач не понесе жодних збитків у зв'язку із вжиттям заходу забезпечення позову до набрання рішенням законної сили, у звязку з чим застосування зустрічного забезпечення є недоцільним.

Щодо іншої частині заяви ТОВ «Колос» про забезпечення позову, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви в цій частині, оскільки заборона відповідачу вчиняти дії щодо реєстрації припинення права оренди спірної земельної ділянки охоплює інші зазначені позивачем заходи забезпечення позову (заборона проведення будь-яких земельних аукціонів відносно даної земельної ділянки, передачі земельної ділянки у власність або користування, зміна її конфігурації, меж, цільового призначення, кадастрового номеру, вчинення дій щодо поділу земельної ділянки, інших дій, які можуть стати перешкодою для користування земельною ділянкою або її поділеними частинами).

Крім того, Державні кадастрові реєстратори діють від імені Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, тому суд обґрунтовано вважає недоцільним вжиття заходів забезпечення відносно вказаних осіб.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваній ухвалі, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення ухвали господарського суду Харківської області від 28.03.2018 у справі №922/466/18 без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 273, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.03.2018 у справі №922/466/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 липня 2018 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.В. Ільїн