РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.07.2018Справа № 910/3813/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Свемон-Захід 1948"
до проПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" стягнення 119 377, 26 грн.

Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
Представники сторін: від позивача: від відповідача: Овчарук А.О. - представник за довіреністю; Сучкова Т.Є. - адвокат; Мотлюх О.О. - представник за довіреністю.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Свемон-Захід 1948" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за поставлене обладнання в розмірі 1 805 000,00 грн., пені за порушення умов оплати в розмірі 54 150,00 грн., 3% річних в розмірі 7 862,88 грн. та інфляційних в розмірі 32 585,19 грн., в зв'язку із тим, що відповідач, як замовник не виконав взяті на себе зобов'язання щодо розрахунків з позивачем як, підрядником, за поставлене обладнання за договором підряду № від 13.07.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

20.04.2018 через канцелярію суду відповідач надав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2018 відкладено підготовче судове засідання на 18.05.2018.

14.05.2018 на адресу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він вказує на те, що позивач у визначений договором строк - до 31 грудня 2017 року, взяті на себе зобов'язання згідно з договором не виконав, а тому Договір припинив свою дію, що призвело до припинення зобов'язань позивача по виконанню робіт, що вказує на відсутність вини відповідача в спірних правовідносинах що свідчить про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог позивача, а також вказує на те, що акти, на які посилається позивач суперечать істотним умовам договору та за своїм змістом не несуть жодних зобов'язань відповідача перед позивачем щодо їх оплати та у зв'язку із вищезазначеним вказує на те, що підстави для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат у спірних правовідносинах відсутні внаслідок прострочення позивача та відсутності вини відповідача за прострочення зобов'язань за Договором.

На підставі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) позивач 16.05.2018 надав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлене обладнання в розмірі 1 805 000,00 грн., пеню за порушення умов оплати у розмірі 54 150,00 грн., 3% річних у розмірі 14 687,26 грн. та інфляційні втрати у розмірі 50 540,00 грн.

18.05.2018 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 01.06.2018.

01.06.2018 позивач через канцелярію суду надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, з якої вбачається, що позивач зменшує суму вимог на суму транзакції проведеної 22.05.2018. У зв'язку з чим, станом на 01.06.2018 заборгованість відповідача перед позивачем становить 119 377,26 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 01.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.06.2018.

22.06.2018 відповідачем через канцелярію суду надано клопотання, в якому він просив суд закрити провадження у справі № 910/3813/18, а також клопотання, у якому він просив суд зменшити розмір стягуваної пені в розмірі 50 540,00 грн. до 1 гривні.

22.06.2018 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 13.07.2018.

13.07.2018 позивачем через канцелярію суду надано пояснення, у яких ним зокрема надано уточнення щодо ціну позову з урахуванням поданих заяв про збільшення/зменшення розміру позовних вимог.

13.07.2018 відповідачем через канцелярію суду надано клопотання, в якому він просив суд відмовити в задоволенні додаткових судових витрат позивача на професійну правничу допомогу позивачу у розмірі 15 000,00 грн.

В судовому засіданні, що відбулось 13.07.2018 були розглянуті клопотання відповідача, які були подані 22.06.2018, в яких він просив суд закрити провадження у справі № 910/3813/18 та зменшити розмір стягуваної пені в розмірі 50 540,00 грн. до 1 гривні.

Так, клопотання відповідача, в якому він просив суд закрити провадження у справі № 910/3813/18 мотивоване тим, що після відкриття провадження у справі, відповідачем було сплачено на користь позивача суму заборгованості за Договором у повному обсязі на суму 1 805 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2803 від 22.05.2018, водночас відповідач вказує на те, що подавши заяву про зменшення ціни позову, позивач фактично змінив предмет позову, оскільки після подання такої заяви з відповідача позивач вже просить стягнути лише суму основного боргу за поставлене обладнання у розмірі 119 377,26 грн, який на даний час повністю сплачений, а позовні вимоги про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних витрат позивачем не заявлено та у зв'язку із цим провадження у справі про стягнення 119 377,26 грн. підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв'язку з припиненням існування предмета спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у зв'язку з відсутністю предмета спору відбувається, зокрема, у випадку сплати суми боргу боржником.

Разом з тим, як вбачається з пояснень позивача та заяви про зменшення позовних вимог, ціна позову становить 119 377,26 грн., що складається з 3% річних у розмірі 14 687,26 грн., інфляційних втрат у розмірі 50 540,00 грн. та пені у розмірі 54 150,00 грн., які нараховані позивачем у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо розрахунків з позивачем за поставлене обладнання за Договором.

Таким чином, вимоги позивача, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог стосуються не основного боргу за поставлене обладнання, а вимог щодо відповідальності відповідача за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у вигляді інфляційних втрат, 3 % річних та пені, нарахованих у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з оплати обладнання за Договором.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на те, що подавши заяву про зменшення ціни позову, позивач фактично змінив предмет позову є безпідставними, у зв'язку із чим клопотання відповідача, в якому він просив суд закрити провадження у справі № 910/3813/18 є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Представники позивача в судовому засіданні, що відбулось 13.07.2018 підтримали позовні вимоги у повному обсязі, надали суду усні пояснення по справі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, також надав суду усні пояснення по суті спору.

У судовому засіданні 13.07.2018 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (за Договором - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Свемон-Захід 1948" (за Договором - Підрядник) укладено договір підряду № (надалі - Договір), за умовами якого Підрядник приймає на себе зобов'язання власними та залученими силами та засобами виконати комплекс робіт по об'єкту «ВОЛЗ Яготин - Лубни (Будівельні роботи) (код ЄЗС ДК 021:2015 - 45000000-7)» та здати в установлений Договором строк закінчений будівництвом об'єкт відповідно до договірної документації та, зокрема, зобов'язаний поставити обладнання (устаткування) і матеріали згідно зі специфікаціями 9, (п. п. 1.1., 1.1.4. Договору).

Відповідно до п. 3.3. Договору, Замовник здійснює платежі за виконані роботи на підставі підписаних уповноваженими представниками сторін документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Підготовлена Підрядником документація, після погодження з уповноваженим представником Замовника на об'єкті, надається до апарату управління Замовника для подальшого оформлення. Термін подання - не пізніше 25-го числа місяця поточного місяця.

Пунктом 3.5. Договору передбачено, що розрахунки з Підрядником здійснюються по факту виконаних робіт протягом 40 днів з дати підписання Сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт за поставлене обладнання - по факту поставки, протягом 40 днів з дати підписання Сторонами акту приймання-передачі обладнання.

Керуючись п. 3.6. Договору, Замовник передбачає недоплату по кожному акту виконаних робіт та поставленого обладнання в розмірі 5% від суми відповідного акту. Остаточний розрахунок за виконані роботи буде здійснений замовником після закінчення всіх робіт, передбачених договором та акту введення в експлуатацію (реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації в ДП «Держархбудінспекція».

Виходячи із змісту укладеного між сторонами Договору, він за своєю правовою природою є договором підряду з елементами договору поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 та окремих положень глави 54 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

За вимогами 180 ГК України, договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 712, 837, 843, 844, 854 ЦК України він вважається укладеним.

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, відповідно до довідки про вартість виконання будівельних робіт та витрат №12-406 за грудень 2017 року, актів обладнання, що потребує монтажу №12.1-406 та №12.2-406 від 27 грудня 2017 року та видаткових накладних № 20 та № 23, Сторонами було погоджено поставку обладнання відповідно до умов Договору на загальну суму 1 900 000,00 грн. та датою передачі (поставки) обладнання визначено 27 грудня 2017 року.

Позивач вказує на той факт, що станом 06.02.2018 - дату розрахунку за поставлене обладнання, відповідач за останнє не розрахувався, у зв'язку із чим за відповідачем виникла заборгованість по остаточному розрахунку з позивачем за обладнання, яка з урахуванням умов Договору становить 1 805 000,00 грн., що також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.07.2016 по 18.04.2018.

Разом з тим, судом встановлено, що під час розгляду даної справи відповідачем було сплачено позивачу 1 805 000,00 грн. вартості обладнання за Договором, що підтверджується платіжним дорученням № 2803 від 22.05.2018, банківською випискою та не заперечується Сторонами.

Таким чином, позивач виконав взяті на себе зобов'язання з поставки обладнання відповідно до умов договору підряду № від 13.07.2016, а відповідач не здійснив оплату за поставлене обладнання у строк відповідно до умов Договору, чим порушив права позивача.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 14 687,26 грн. та інфляційні втрати у розмірі 50 540,00 грн. за період з 06.02.2018 по 15.05.2018, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем оплати за обладнання у строки відповідно до умов договору підряду № від 13.07.2016.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд приходить до висновку про його обґрунтованість, а тому зазначені позовні вимоги в частині 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню, за розрахунком позивача, який відповідає вимогам закону, в межах розміру заявлених вимог.

Окрім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Згідно ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 10.2 Договору передбачено, що у разі затримки оплати вартості робіт, Замовник сплачує Підряднику пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми заборгованості за добу, кожний день затримки, але не більше 3% несплаченої суми.

Так, на підставі зазначеної умови Договору позивачем нараховано 50 540,00 грн. пені, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем оплати за обладнання у строки відповідно до умов Договору підряду № від 13.07.2016 за період з 06.02.2018 по 15.05.2018.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд приходить до висновку, що він відповідає умовам Договору та вимогам Закону, а тому позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 50 540,00 грн. пені підлягає задоволенню.

Також, необхідно вказати на те, що клопотання відповідача, в якому він просив суд зменшити розмір стягуваної пені в розмірі 50 540,00 грн. до 1 гривні мотивоване тим, що прострочення відповідачем зобов'язань з оплати призвела винна поведінка позивача у спірних правовідносинах, яка полягає в тому, що позивачем не виконано в повному обсязі роботи передбачені договором на суму 3 103 558,15 грн., а граничний строк виконання робіт закінчився 31.12.2017, тобто позивач не виконав взяті на себе зобов'язання та відповідач керуючись пунктом 11.1 Договору може призупинити оплату за Договором до повного виконання позивачем взятих на себе зобов'язань, в зв'язку з відставанням позивача від плану-графіку виконання робіт більше ніж на один місяць. Також відповідач зазначає, що він перебуває у скрутному фінансовому становищі, оскільки замовники послуг не здійснюють оплату наданих їм послуг у встановлені договорами та чинним законодавством строки, а тому у задоволення пені у стягуваному розмірі вплине на господарську діяльність відповідача та суттєво погіршить і без того тяжкий майновий стан відповідача.

За приписами ст. 233 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він перебуває у скрутному фінансовому стані. Окрім того, доказів того, що відповідачем було надано позивачеві відмову в отриманні обладнання у зв'язку із призупиненням дії Договору також не надано та відповідачем було прийняте обладнання згідно умов Договору, а отже дію Договору не було призупинено відповідно до п. 11.1 Договору з ініціативи відповідача та останній, отримавши обладнання взяв на себе зобов'язання з його оплати.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що прохання відповідача про зменшення розміру стягуваної пені в розмірі 50 540,00 грн. до 1 гривні, викладене в клопотанні, що було подане 22.06.2018 є необґрунтованим та відхиляється судом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено за подання даної позовної заяви судовий збір в розмірі 28 493,97 грн згідно платіжного доручення № 9 від 29.03.2018.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Так, у зв'язку зі зменшенням позивачем позовних вимог, сума надмірно сплаченого судового збору у розмірі 27 075, 00 грн. підлягає поверненню позивачу на його рахунок.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000, 00 грн., на підтвердження понесення яких надав суду належні докази, а саме: договір про надання правової допомоги від 26.03.2018, укладений між позивачем та Адвокатським бюро «Сучкова та Партнери», додаткову угоду №4 до Договору про надання правової допомоги №26/03 від 26.03.2018, згідно якої гонорар Адвокатського бюро становить 15 000,00 грн., а також копію відповідного платіжного доручення №141 від 22.06.2018 на суму 15 000,00 грн., чим спростовуються доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження витрат позивача на адвоката.

В силу ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Водночас відповідачем не доведено того, у на підставі яких критеріїв він вважає гонорар Адвокатського бюро «Сучкова та Партнери» неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг під час розгляду справи № 910/3813/18.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Позивачем було долучено до матеріалів справи копію платіжного доручення № 141 від 22.06.2018 на підтвердження понесених витрат на правову допомогу.

З урахуванням вищезазначеного, відповідно до положень статті 129 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 790, 65 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000, 00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 124, 129, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1. ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Свемон-Захід 1948" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Свемон-Захід 1948" (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, 6, приміщення 5; ) 3% річних в розмірі 14 687, 26 грн., інфляційні витрати в розмірі 50 540, 00 грн., пеню в розмірі 54 150, 00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000, 00 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 790, 65 грн. Видати наказ.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Свемон-Захід 1948" (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, 6, приміщення 5; ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 27 075, 00 грн., перерахований згідно платіжного доручення № 9 від 29.03.2018, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи. Підставою повернення судового збору є рішення, яке затверджено гербовою печаткою Господарського суду міста Києва.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Згідно з п. п. 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу..

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 18.07.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко