ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 рокуСправа № 912/1026/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засідання Солдатової К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/1026/18

за позовом: Фізичної особи-підприємця Вінніченка Владислава Сергійовича, 84500, АДРЕСА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Енерджі", 25006, м. Кропивницький, вул. Чміленка, буд. 63, кв. 8

про стягнення 663 105,85 грн

Представники:

від позивача - Ангелін І.І., договір № б/н від 19.02.18, адвокат;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фізична особа-підприємець Вінніченко Владислав Сергійович звернувся до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Енерджі" про:

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Енерджі" вартості непоставленого товару згідно з додатком №1 від 19.10.2017 до договору купівлі-продажу №62 від 19.10.2017 на суму 534 600,00 грн, пені за прострочення терміну передачі товару на суму 38 505,85 грн, всього на суму 573 105,85 грн;

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Енерджі" вартості непоставленого товару згідно з додатком №1 від 16.01.2018 до договору купівлі-продажу №62 від 19.10.2017 на суму 90 000,00 грн, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №62 від 19.10.2017, що полягає у недопоставці оплаченого позивачем за вищевказаним Договором товару.

Ухвалою господарського суду від 25.04.2018 подану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/1026/18; ухвалено розглядати справу №912/1026/18 за правилами загального позовного провадження.

Разом з позовною заявою Фізичною особою-підприємцем Вінніченко Владиславом Сергійовичем подано заяву про забезпечення позову б/н від 05.04.2018, яка містить вимоги наступного змісту:

- вжити заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Енерджі" та знаходяться на поточних рахунках в банках в межах суми 813 938,74 грн, яка складається з: ціни позову, а саме 663 105,85 грн, витрат по сплаті судового збору в розмірі 9 946,60 грн, витрат на правову допомогу в розмірі 86 425,00 грн.

В обґрунтування поданої заяви позивач вказує на наявність підстав вважати, що відповідач, порушивши взяті на себе зобов'язання за укладеним між сторонами договором купівлі-продажу №62 від 19.10.2017, враховуючи при цьому значний розмір ціни позову, намагатиметься зняти кошти з розрахункових рахунків, що з врахуванням відсутності будь-якого нерухомого майна в останнього згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна унеможливить виконання рішення суду за даним позовом у разі його задоволення.

Ухвалою від 25.04.2018 господарський суд відмовив у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Вінніченка Владислава Сергійовича.

24.05.2018 господарський суд розпочав підготовче засідання.

Ухвалою від 24.05.2018 господарський суд відклав підготовче засідання у справі №912/1026/18 до 06.06.2018 на 14:00 год, зобов'язав позивача надати суду: додаткові письмові пояснення стосовно настання строку поставки з огляду на умови додаткових угод від 19.10.2017 та від 16.01.2018 щодо 100% передплати.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою від 06.06.2018 господарський суд закрив підготовче провадження у справі №912/1026/18; справу №912/1026/18 призначив до судового розгляду по суті на 22.06.2018 о 15 год. 00 хв.

07.06.2018 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог б/н від 04.06.2018, відповідно до якої останній просить уточнити позовні вимоги, а саме:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Енерджі" попередню оплату товару згідно з додатком №1 від 19.10.2017 до договору купівлі-продажу №62 від 19.10.2017 на суму 534 600,00 грн, пеню за прострочення терміну передачі товару на суму 38 505,85 грн., всього на суму 573 105,85 грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Енерджі" попередню оплату товару згідно з додатком №1 від 16.01.2018 до договору купівлі-продажу №62 від 19.10.2017 на суму 90 000,00 грн, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

До заява позивачем додано докази направлення її на адресу відповідача.

Вказана заява не розцінюється господарським судом як заява у розумінні ст. 46 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що відповідно до змісту заяви позовні вимоги не змінювались (предмет та підстави позову) та позивач фактично уточнив правову природу суми заявленої до стягнення, остання приймається господарським судом та позовні вимоги розглядаються з урахуванням поданих уточнень.

Ухвалою від 20.06.2018 повідомлено сторін, що судове засідання 22.06.2018 не відбудеться у зв'язку з перебуванням судді Тимошевської В.В. у щорічній відпустці, згідно наказу; судовий розгляд справи №912/1026/18 по суті призначено на 05.07.2018 о 12:15 год.

05.07.2018 господарський суд відкрив судове засідання по розгляду справи по суті.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог б/н від 04.06.2018

Господарський суд приймає заяву позивача про уточнення позовних вимог від 04.06.2018 та здійснює подальший розгляд справи з її урахуванням.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Енерджі" (далі - продавець, відповідач) та Фізичною особою Вінніченко В.С. (далі - покупець, позивач) укладений договір купівлі-продажу №62 (далі - Договір, а.с. 9-10).

Відповідно до п.1.1. Договору продавець поставляє, а покупець приймає мінеральні добрива (надалі - товар). Кількість, ціна, строки та умови поставки кожної партії товару визначаються в додатках до даного договору, які є невід'ємною його частиною.

Повна вартість договору визначається на підставі цін, погоджених сторонами в додатках до цього договору. Строки поставки обумовлюються окремо на кожну партію товару в додатках до даного договору. (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору покупець здійснює оплату вартості товару шляхом прямого банківського переказу грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок продавця, на підставі виставлених рахунків продавця, в строки та на умовах згідно Додатків до даного договору.

Згідно з пунктом 5.1. Договору ціна однієї метричної тони мінеральних добрив (включаючи упаковку, в разі її наявності) та загальна вартість товару вказана в додатках до даного договору.

Відвантаження товару в рамках договору здійснюється згідно умов, обумовлених в додатках до даного договору (п.6.1. договору).

Даний Договір набирає юридичної сили з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2017, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання (п.10.1 договору).

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками.

19.10.2017 сторони підписали Додаток №1 до договору №62 від 19.10.2017 (а.с. 11).

Відповідно до Додатку №1 від 19.10.2017 продавець зобов'язався передати покупцю товар - селітру аміачну, у кількості 134 тони, вартістю 8100 грн за 1 тону з ПДВ, загальною вартістю 1085400,00 грн, в т.ч. ПДВ.

Пунктом 2 Додатку №1 сторони погодили, що строк відвантаження товару - протягом 24 календарних днів з моменту надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Умови оплати - передплата в розмірі 100% (п.3 додатку №1).

Додаток № 1 підписаний повноважними представниками сторін.

19.10.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Енерджі" відповідно до додатку №1 до договору від №62 від 19.10.2017, виставило фізичній особі-підприємцю Вінніченко В.С. рахунок на оплату № 104 на суму 1085400,00 грн (а.с. 12).

Листом від 26.10.2017 №8 відповідач повідомив позивача про те, що товар ним поставляється у відповідних контейнерах. Місткість одного контейнера дорівнює 66 тон, що у вартісному відношенні становить 534600,00 грн (виходячи з розрахунку обумовленого в додатку №1 від 19.10.2017 до Договору №62, а саме 1 тонна - 8100 грн). Відповідач може здійснити поставку двох контейнерів на 132 тонни, вартістю 1069200,00 грн (а.с. 112).

Таким чином, сторонами було погоджено, що вартість поставленого товару становитиме 1069200,00 грн.

На виконання умов договору, та урахуванням листа відповідача № 8 від 26.10.2017, позивачем було здійснено попередню оплату вартості товару за договором на суму 1069200,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №500 від 20.10.2017 на суму 55000,00 грн, №501 від 20.10.2017 на суму 140000,00 грн, №503 від 24.10.2017 на суму 100000,00 грн, №507 від 30.10.2017 на суму 180000,00 грн, №509 від 31.10.2017 на суму 165000,00 грн, №514 від 31.10.2017 на суму 70000,00 грн, №515 від 01.11.2017 на суму 170000,00 грн, №517 від 01.11.2017 на суму 70000,00 грн, №539 від 22.12.2017 на суму 119200,00 грн (а.с.13-21).

Відповідачем було поставлено товар на загальну суму 534600,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №95 від 08.12.2017 (а.с. 22).

Станом на дату виникнення зобов'язання по постачанню товару відповідач не здійснив поставку товару на суму 534600,00 грн.

16.01.2018 сторонами укладено додаток №1 до Договору купівлі-продажу №62 від 19.10.2017 (а.с. 23), відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Енерджі" зобов'язалося поставити Фізичній особі-підприємцю Вінніченко В.С. товар - мінеральні добрива NPK (16:16:16) у кількості 64 тонни, вартістю 9250,02 грн за тону, загальною вартістю 592001,28 грн з ПДВ.

Пунктом 2 Додатку №1 сторони погодили, що строк відвантаження товару - протягом 24 календарних днів з моменту надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Умови оплати - передплата в розмірі 100% (п.3 додатку №1).

Додаток № 1 підписаний повноважними представниками сторін.

Відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату №10 від 16.01.2018 на суму 592001,28 грн (а.с. 24).

Відповідач листом від 18.01.2018 №1 повідомив позивача, що він в змозі поставити товар кількістю 31 тону, що у вартісному відношенні становить 286750,62 грн (виходячи з розрахунку, обумовленого в додатку №1 від 16.01.2018 до Договору №62, а саме: 1 тонна - 9250,02 грн). (а.с. 113).

На виконання умов договору, позивачем було здійснено попередню оплату вартості товару за договором на суму 290000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №553 від 16.01.2018 на суму 90000,00 грн, №554 від 18.01.2018 на суму 100000,00 грн, №555 від 18.01.2018 на суму 100000,00 грн (а.с.25-27).

За твердженням позивача, 22.01.2018, останній, враховуючи очевидне прострочення поставки товару за попередньою поставкою, звернувся до відповідача з листом №22/01 про повернення сплачених грошових коштів згідно рахунку №10 від 16.01.2018 (а.с. 28).

Відповідачем було повернуто позивачу 200000,00 грн, що підтверджується банківськими виписками по клієнту ФОП Вінніченко В.С. за період з 01.02.2018 по 01.02.2018, з 13.02.2018 по 13.02.2018 (а.с. 29-31) та платіжним дорученням №103 від 16.03.2018 (а.с. 114).

Грошові кошти у сумі 90000,00 грн на момент подання позову відповідачем не повернуті.

Оскільки грошові кошти не були повернуті, позивач був вимушений звернутись до господарського суду Кіровоградської області за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

При вирішенні спору господарський суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі, коли у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до приписів частини першої та другої статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На час розгляду справи відповідач свої зобов'язання в частині поставки товару не виконав, попередню оплату в повному обсязі не повернув, будь-яких заперечень стосовно суми позову не надав.

Оскільки, сторонами не надано до матеріалів справи доказів виконання відповідачем зобов'язань за договором щодо поставки товару у строки визначені договором та доказів повернення попередньої оплати товару згідно з Додатком №1 від 19.10.2017 на суму 534600,00 грн та згідно Додатку №1 від 16.01.2018 на суму 90000,00 грн, господарський суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 534600,00 грн та 90000,00 грн, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 38505,85 грн за прострочення терміну передачу товару господарський суд зазначає наступне.

Згідно ст. 199 Господарського кодексу України, виконання господарського зобов'язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Так, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 38505,85 грн за період з 15.01.2018 по 05.04.2018 за порушення строків поставки товару, обумовлену сторонами договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Таким чином, ці види штрафної договірної відповідальності мають подвійну правову природу, які одночасно з тим, що стимулюють сторони дотримуватися умов договору, як спосіб забезпечення, ще й повинні мати компенсаційний характер санкції за порушення господарсько-правових зобов'язань. Норми господарського права не визначають, який саме характер (майновий чи грошовий) носить зобов'язання, при порушенні строків виконання якого до боржника застосовуються штрафні санкції.

Згідно ч.2 ст.4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим кодексом. Тому в даному випадку слід керуватися нормами господарського права та частини 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, що передбачають можливість застосування такого виду як пеня за прострочку виконання не грошового договірного зобов'язання в розмірі, обумовленому сторонами в договорі згідно норм ст. 627 Цивільного кодексу України, яка передбачає свободу договору.

Постановами Верховного Суду України від 27.09.2005, 22.11.2010, № 14/80-09-2056 та від 20.12.2010 № 06/113-38 встановлено, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, можливо, оскільки суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов'язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань і пеня застосовуюється за порушення будь-яких господарських зобов'язань, а не тільки за невиконання грошового зобов'язання.

Пунктом 8.2. Договору сторони передбачили, що продавець несе відповідальність за цим Договором у формі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми здійсненої попередньої оплати в разі прострочення терміну передачі товару.

Виходячи з того, що сторони умовами договору передбачили застосування у разі порушення терміну поставки продукції пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми здійсненої попередньої оплати; спірні правовідносини є господарськими, а відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські санкції, зокрема пеня, застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов'язань, а не тільки за невиконання грошового зобов'язання, суд вважає наявними правові підстави для стягнення з відповідача передбаченої пунктом 8.2 Договору пені.

Однак, господарський суд вважає, що позивачем неправильно визначено початок періоду прострочення (а.с.38).

Як зазначено в пункті 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Пунктом 2 Додатку №1 від 19.10.2017 сторони погодили, що строк відвантаження товару - протягом 24 календарних днів з моменту надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Отже, обов'язок відповідача поставити товар (з огляду на умови Договору та Додатку до нього) виникає не пізніше 15.01.2018, а отже датою з якої має нараховуватись пеня є 16.01.2018.

На підставі викладеного, за розрахунком господарського суду пеня, яка підлягає стягненню за період з 16.01.2018 по 05.04.2018 на суму боргу 534600,00 грн становить 38081,09 грн.

Підстави для задоволення позову про стягнення пені іншій частині відсутні за наведених вище обставин.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Вінніченка В.С. підлягають частковому задоволенню на суму 662681,09 грн, з яких: попередня оплата товару згідно з додатком №1 від 19.10.2017 до договору купівлі-продажу №62 від 19.10.2017 на суму 534 600,00 грн, пеня в розмірі 38 081,09 грн та попередня оплата товару згідно з додатком №1 від 16.01.2018 до договору купівлі-продажу №62 від 19.10.2017 на суму 90 000,00 грн. У задоволенні позовних вимог в іншій частині господарський суд відмовляє.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, Фізична особа-підприємець Вінніченко Владислав Сергійович просить відшкодувати судові витрати в розмірі 86425,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2018 між Адвокатським бюро "Ангелін та Партнери" (надалі - Бюро) та Фізичною особою-підприємцем Вінніченко Владиславом Сергійовичем (надалі - Клієнт) укладено Договір про надання правничої допомоги по господарській справі (а.с. 40).

Відповідно до пункту 1.1. Договору Бюро надає Клієнту наступну правову допомогу по спору Клієнта з контрагентом:

1.1.1. Представництво інтересів Клієнта в судових органах України, Контрагентом та будь-якими третіми особами по справі про стягнення суми боргу, неустойки, штрафу, 3% річних, інфляційної складової та інших коштів за неналежне виконання Контрагентом умов договору купівлі-продажу №62 від 19.10.2017 за претензією та (або) позовом до Контрагента.

1.1.2. Надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, що стосуються договору купівлі-продажу №62 від 19.10.2017 між Клієнтом та Контрагентом в частині стягнення суми боргу, нарахування санкцій, 3% річних, інфляційної складової тощо за неналежне виконання умов цього договору Контрагентом.

1.1.3. Складання заяв, скарг, звернень, запитів, процесуальних та інших документів правового характеру по даному спору.

1.1.4. Представництво інтересів Клієнта в усіх органах державної влади та місцевого самоврядування, перед юридичними та фізичними особами по даному спору.

1.1.5. Представництво інтересів Клієнта в господарських судах будь-якої інстанції у разі звернення Клієнта до суду.

1.1.6. Складання відзивів, заперечень, пояснень, заяв та клопотань, складання апеляційних, касаційних скарг по господарській справі у разі звернення Клієнта до суду.

1.1.7. Надання будь-якої іншої правової допомоги по даному спору.

Згідно пункту 1.3. Договору Клієнт бере на себе зобов'язання своєчасно оплачувати правову допомогу Бюро на умовах, передбачених нижче.

Вартість правової допомоги визначається сторонами на підставі додаткової угоди до цього договору (п. 2.1. Договору).

Клієнт оплачує Бюро правову допомогу протягом трьох робочих днів з дати отримання рахунку у письмовому вигляді або засобами електронної пошти шляхом перерахування зазначеної суми на поточних рахунок Бюро або внесення в касу Бюро. Оплата рахунку Клієнтом свідчить про його згоду з обсягом та вартістю правової допомоги, що має бути надана (пункт 2.2. Договору).

Відповідно до пункту 3.1. Договору особами, які безпосередньо надають правову допомогу Клієнту є: адвокат Ангелін Іван Ігорович, адвокат Крикун Олена Олексіївна.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань та використання всіх національних засобів судового захисту по справі (пункт 4.1. Договору)

Договір підписаний повноважними представниками сторін.

Додатковою угодою від 19.02.2018 до договору про надання правової допомоги по господарській справі сторони погодили, що вартість правової допомоги складає:

1.1. Правова допомога, яка включає: первинний аналіз наданих документів, аналіз взаємовідносин Клієнта з Контрагентом, розроблення позиції Клієнта, підготовка, надсилання запитів до третіх осіб, підготовка документів, необхідних для доказування позиції Клієнта, складання позову, розрахунку пені, 3% річних, інфляційної складової, складання інших необхідних документів, супроводження Клієнта під час подання ним позову до суду першої інстанції, представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції з усіма правами, наданими Клієнту ГПК України.

Вартість:17115,00 грн.

1.2. Транспортні витрати на участь у судових засіданнях по даній справі.

Вартість: 100,00 грн.

1.3. Винагорода, яка складає 10 відсотків від суми, стягнутої з Контрагента на користь Клієнта. Право на винагороду виникає у Бюро у разі, якщо грошові кошти на поточних рахунок Клієнта надходитимуть від Контрагента після відкриття господарським судом першої інстанції провадження по господарській справі.

Додаткова угода підписана повноважними представниками сторін.

Отже, на підтвердження надання позивачу адвокатських послуг надано до суду договір про надання юридичних послуг б/н від 19.02.2018, платіжне доручення №572 від 19.02.2018 на суму 17115,00 грн (а.с.40-41, 45).

Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження факту надання адвокатських послуг у справі № 912/1026/18.

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", котра зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 126 Господарського процесуального кодексу України та у статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов'язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно статті 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04, п. 269).

Аналогічний висновок міститься в Постанові ВГСУ № 914/434/17 від 22.11.2017.

Отже, оцінивши заявлені до стягнення витрати, з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, суд встановив, що справа не потребувала значних затрат часу, відповідачем не заперечувалися позовні вимоги, підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, а також взявши до уваги суму позову та суму задоволених позовних вимог, суд вважає справедливим призначити позивачеві 17115,00 грн компенсації витрат на правову допомогу адвоката.

Заявлені позивачем суми транспортних витрат суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки належного обґрунтування їх необхідного розміру матеріали справи не містять. До того ж явка в засідання суду судом обов'язковою не визнавалась, а також, відповідно до ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, позивач мав право заявити клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Вказані витрати суд не розцінює як необхідні для виконання обов'язків за договором № б/н про надання правової допомоги від 19.02.2018.

Разом з цим, враховуючи факт часткового задоволення позову, наявні підстави, передбачені нормою п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, для покладення на сторін витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача 17104,04 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Енерджі" (25006, м. Кропивницький, вул. Чміленка, буд. 63, кв. 8, ідентифікаційний код 40308037) на користь Фізичної особи-підприємця Вінніченко Владислава Сергійовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1) попередню оплату товару згідно з додатком №1 від 19.10.2017 до договору купівлі-продажу №62 від 19.10.2017 на суму 534 600,00 грн, пеню в розмірі 38 081,09 грн та попередню оплату товару згідно з додатком №1 від 16.01.2018 до договору купівлі-продажу №62 від 19.10.2017 на суму 90 000,00 грн, а також 9940,22 грн судового збору та 17104,04 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Фізичній особі-підприємцю Вінніченко Владиславу Сергійовичу за адресою: АДРЕСА_1 та Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Енерджі" за адресою: 25006, м. Кропивницький, вул. Чміленка, буд. 63, кв. 8.

Повне рішення складено 13.07.2018.

Суддя В.В.Тимошевська