КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2018 р. Справа№ 910/1218/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Мельничуку О.С.,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства

«Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2018

(повний текст складено 02.05.2018)

у справі №910/1218/18 (суддя Васильченко Т.В.)

за позовом приватного акціонерного товариства

«Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 106232,57грн., -

встановив:

У лютому 2018 ПАТ«Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ПАТ«Українська залізниця» (відповідач) про стягнення 106232,57грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що на адресу позивача було здійснено відправлення вагонів за залізничними накладними, але під час слідування вагонів була виявлена нестача вантажу, про що складено відповідні комерційні акти. Позивач вважає, що саме залізниця не забезпечила збереження вантажу під час його перевезення, а тому просить стягнути з відповідача вартість втраченого вантажу в сумі 106232,57грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 у справі №910/1218/18 у задоволенні позову відмовлено. При прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов до висновку про те, що позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів дійсної вартості втраченого вантажу, а рахунок-фактура від №91825212 від 04.12.2017, на підставі якого позивач вирахував вартість втраченого вантажу, не є таким в розумінні ст.ст.76, 77, 79 ГПК України. Також суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження оплати позивачем вантажу, який перевозився.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ПАТ«Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 у справі №910/1218/18, в якій просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції не вірно застосовано ст.ст.920, 924 ЦК України, ст.314 ГК України, ст.ст.105, 130 Статуту залізниць України, згідно яких вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. При цьому, як стверджує позивач, вартість вантажу ним була сплачена, про що подані відповідні платіжні доручення та реєстри платіжних доручень.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2018 для розгляду апеляційної скарги ПАТ«Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 у справі №910/1218/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя АгриковаО.В., судді ЧорногузМ.Г., РуденкоМ.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №910/1218/18 та надано відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 18.06.2018.

Відзиву на подану апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Відповідно до частини 3 ст.263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2018 розгляд справи №910/1218/18 призначений на 12.07.2018.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2016 між ПАТ«Авдіївський коксохімічний завод» (постачальник) та ПАТ«Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (покупець) було укладено договір №245/108/16 Сб (договір поставки, а.с.29-31), за умовами якого постачальник зобов'язався передати, а покупець - прийняти та оплатити коксову продукцію на умовах, передбачених даним договором.

Також, між ПАТ«Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (вантажовласник) та ПАТ«Українська залізниця» (виконавець) було укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 (договір перевезення, а.с.25-27), предметом якого є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2, 2.3 договору перевезення вантажовласник зобов'язується пред'являти виконавцю у визначені терміни місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним, або прибувають на його адресу. Передача замовлень на перевезення вантажовідправниками та їх узгодження залізницею здійснюється через автоматизовану систему «МЕСПЛАН» (АС «МЕСПЛАН» з накладенням ЕЦП), у цьому випадку місячне замовлення у паперовому вигляді не надається.

Виконавець зобов'язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатку до цього договору.

10.03.2017 між сторонами спору було укладено додаткову угоду №6 (а.с.28), якою було продовжено термін дії договору до 31.12.2017 включно.

Частиною 1 ст.909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Матеріали справи свідчать, що 04.12.2017 ПАТ«Авдіївський коксохімічний завод» здійснено відправку коксу доменного (вологого) на адресу ПАТ«Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (вантажоодержувач) залізничним транспортом на станцію призначення Маріуполь-Сортувальний, що підтверджується залізничною накладною №53229951 (а.с.14-15).

Абзацом 1 ст.129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

На станції призначення було проведено перевірку кількості та маси вантажу та за результатами зважування виявлено не відповідність фактичної маси вантажу з масою, яка зазначена в накладній, про що складено відповідні комерційні акти.

Так, 06.12.2017 на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці був складений комерційний акт №485604/1090 (а.с.10), який свідчить про недостачу вантажу в вагоні №59195669 в кількості 2250кг, про що в накладній від 04.12.2017 №53229951 була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті №485604/1090 зазначено, що на підставі акта загальної форми від 05.12.2017 №12987 станції Волноваха Донецької залізниці здійснювалось комісійне переважування вказаного вагону.

За документом значиться: вантаж кокс доменний (вологий), насипний. Вага визначена відправником на вагонних вагах (150т): брутто - не вказано, тара з брусу - 27750кг, нетто - 53600кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 79100кг, тара з брусу - 27750кг, нетто - 51350кг, що менше документа на 2250кг. Навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 100мм, горбоподібне, над 1 та 2 конусом знята шапка. Маркування відсутнє, що відповідає попутному акту загальної форми №12987 від 05.12.2017 ст.Волноваха Донецької залізниці. Течі вантажу немає. Вагон прибув в технічному відношенні справний.

06.12.2017 на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці був складений комерційний акт №485604/1091 (а.с.11), який свідчить про недостачу вантажу в вагоні №59195560 в кількості 2400кг, про що в накладній від 04.12.2017 №53229951 була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті №485604/1091 зазначено, що на підставі акта загальної форми від 05.12.2017 №12995 станції Волноваха Донецької залізниці здійснювалось комісійне переважування вказаного вагону.

За документом значиться: вантаж кокс доменний (вологий), насипний. Вага визначена відправником на вагонних вагах (150т): брутто - не вказано, тара з брусу - 27900кг, нетто - 55600кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 81100кг, тара з брусу - 27900кг, нетто - 53200кг, що менше документа на 2400кг. Навантаження у вагоні вище рівня бортів на 500-600мм., «капелюхопобідна». Поверхня вантажу маркована вапном однією поздовжньою смугую уздовж вагона. В другому конусі по ходу потяга наявна виїмка розміром 6000мм х 2800мм х 500-700мм в глибину вагона. В районі виїмки маркування порушено, що відповідає попутному акту загальної форми №12995 від 05.12.2017 станції Волноваха Донецької залізниці Течі вантажу немає. Вагон прибув в технічному відношенні справний.

06.12.2017 на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці був складений комерційний акт №485604/1092 (а.с.12), який свідчить про недостачу вантажу в вагоні №59177998 в кількості 2800кг, про що в накладній від 04.12.2017 №53229951 була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті №485604/1092 зазначено, що на підставі акта загальної форми від 05.12.2017 №12986 станції Волноваха Донецької залізниці здійснювалось комісійне переважування вказаного вагону.

За документами значиться: вантаж кокс доменний (вологий) насипний. Вага визначена відправником на вагонних вагах (150т): брутто - не вказано, тара з брусу - 28650кг, нетто - 59650кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 85500кг, тара з брусом - 28650кг, нетто - 56850кг, що менше документа на 2800кг. Навантаження в вагоні вище рівня бортів на 300-400мм «капелюхоподібне». Поверхня вантажу маркована вапном однією поздовжньою смугою уздовж вагону. Над 1-2 конусом по ходу потяга є виїмка розміром 3000-4000мм х 2 800мм х 600мм у глибину вагону. В районі виїмки маркування порушене, що відповідає попутному акту з/ф №12986 05.12.17 станції Волноваха Донецької залізниці. Течі вантажу немає. Вагон прибув у технічному відношенні справний.

06.12.2017 на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці був складений комерційний акт №485604/1093 (а.с.13), який свідчить про недостачу вантажу в вагоні №59192609 в кількості 6000кг, про що в накладній від 04.12.2017 №53229951 була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті №485604/1093 зазначено, що на підставі акта загальної форми від 05.12.2017 №12990 станції Волноваха Донецької залізниці здійснювалось комісійне переважування зазначеного вагону.

За документом значиться: вантаж кокс доменний (вологий) насипний. Вага визначена відправником на вагонних вагах (150т): брутто - не вказано, тара з брусу - 28850кг, нетто - 50650кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 73500кг, тара з брусу - 28850кг, нетто - 44650кг, що менше документа на 6000кг. Навантаження в вагоні нижче рівня бортів на 400-500мм. Поверхня вантажу по документах маркована поздовжньою смугою уздовж вагону вапном, фактично маркування відсутнє, завантаження нерівномірне, горбоподібне, по всьому вагону знятий капелюх, що відповідає попутному акту з/ф від 05.12.2017 №12990 станції Волноваха Донецької залізниці. Течі вантажу немає. Вагон прибув у технічному відношенні справний.

Відповідно до абзацу 2 ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів, зокрема у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Позивач, звертаючись до Господарського суду міста Києва з позовом у даній справі, зазначав, що у зв'язку з незбереженням прийнятого до перевезення вантажу залізницею, останньою йому заподіяно збитки в сумі 106232,57грн.

Згідно розрахунку позивача вартість 1 тонни вантажу в вагоні №59195669 відповідно до рахунку-фактури вантажовідправника №91825212 від 04.12.2017 (а.с.16) та сертифіката якості складає 11454,82грн. (в тому числі ПДВ), виходячи з розрахунку: 11007129,19грн. * 1,2 (загальна сума рахунку з урахуванням ПДВ): 1153,100т (загальна кількість вантажу згідно з рахунком) = 11454,82грн. (в тому числі ПДВ). Отже, вартість втраченого вантажу у вагоні №59195669 складає 13516,69грн.

Вартість 1 тонни вантажу у вагоні №59195560 відповідно до рахунку-фактури вантажовідправника №91825212 від 04.12.2017 та сертифіката якості складає 11474,58грн. (в тому числі ПДВ), виходячи з розрахунку: 1608353,91грн. * 1,2 (загальна сума рахунку з урахуванням ПДВ): 168,20т (загальна кількість вантажу згідно з рахунком) = 11474,58грн. (в тому числі ПДВ). Отже, вартість втраченого вантажу у вагоні №59195560 складає 14802,21грн.

Вартість 1 тонни вантажу у вагоні №59177998 відповідно до рахунку-фактури вантажовідправника №91825212 від 04.12.2017 та сертифіката якості складає 12890,76грн. (в тому числі ПДВ), виходячи з розрахунку: 3739931,78грн. * 1,2 (загальна сума рахунку з урахуванням ПДВ): 348,15т (загальна кількість вантажу згідно з рахунком) = 12890,76грн. (в тому числі ПДВ). Отже, вартість втраченого вантажу у вагоні №59177998 складає 20754,12грн.

Вартість 1 тонни вантажу у вагоні №59192609 відповідно до рахунку-фактури вантажовідправника №91825212 від 04.12.2017 та сертифіката якості складає 11454,82грн. (в тому числі ПДВ), виходячи з розрахунку: 11007129,19грн. * 1,2 (загальна сума рахунку з урахуванням ПДВ): 1153,100т (загальна кількість вантажу згідно з рахунком) = 11454,82грн. (в тому числі ПДВ). Отже, вартість втраченого вантажу у вагоні №59192609 складає 57159,55грн.

Таким чином, враховуючи нестачу у вагоні №59195669 в кількості 2250кг вартістю 13516,69грн., у вагоні №59195560 в кількості 2400кг вартістю 14802,21грн., у вагоні №59177998 в кількості 2800кг вартістю 20754,12грн. та у вагоні №59192609 в кількості 6000кг вартістю 57159,55грн., загальна вартість втраченого вантажу становить 106232,57грн.

За змістом ст.920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч.2 ст.924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст.314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Абзацом 1 ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Частиною 1 ст.623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з частиною 1 ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 ст.22, ст.611, частина 1 ст.623 ЦК України). Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; завдання шкоди у результаті такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Частиною 2 ст.623 ЦК України передбачено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до ст.ст.76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, розмір шкоди, завданої внаслідок втрати вантажу, складається з вартості вантажу, який оплачений позивачем, але фактично ним не отриманий.

Відповідно до абз.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Позивач здійснює розрахунок розміру збитків на підставі рахунку-фактури вантажовідправника №91825212 від 04.12.2017 на суму 86008127,00грн. (а.с.16), тобто з дотриманням вимог абз.1 ст.115 Статуту залізниць України.

Згідно платіжного доручення від 12.01.2018 № (а.с.21) вказаний рахунок-фактура оплачений позивачем на суму 60000000,00грн. (рахунок-фактура №91825212 від 04.12.2017 вказаний в реквізитах призначення платежу).

Також, позивачем надане платіжне доручення № від 15.01.2018 на суму 268342826,47грн. (а.с.23) та наданий реєстр до вказаного платіжного доручення (а.с.24), згідно яких 26008127,00грн. позивачем сплачено саме на підставі рахунку-фактури №91825212 від 04.12.2017.

Отже, враховуючи факт оплати відповідачем 86008127,00гн. (60000000,00грн. + 26008127,00грн.) двома платежами саме на підставі рахунку-фактури №91825212 від 04.12.2017 на таку ж суму, колегія суддів дійшла до висновку про оплату позивачем вантажу згідно залізничної накладної №53229951 в повному обсязі згідно укладено договору поставки №245/108/16 Сб від 01.02.2016, про що подано належні та достатні докази.

Відтак, на переконання колегії суддів, позивачем належним, допустимими та достатніми доказами доведено факт втрати вантажу позивача (договір поставки, залізнична накладна та комерційні акти), дійсну вартість вантажу (рахунок-фактура вантажовідправника) та розмір фактично заподіяної шкоди (вартість оплаченого позивачем вантажу, але фактично ним не отриманого) в сумі 106232,57грн., внаслідок чого колегія суддів вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, відповідачем не доведено, що втрата вантажу позивача сталася не з його вини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з п.3 ч1. ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок щодо наявності повної оплати придбаного товару, рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 у справі №910/1218/18 підлягає скасуванню як таке, що прийняте без врахування всіх обставин справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обставини, на які посилається скаржник, є підставою для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 у справі №910/1218/18.

Згідно з пп. б), в) п.4 ч.1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з, зокрема, резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції та переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 281 - 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

постановив:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 у справі №910/1218/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 у справі №910/1218/18 скасувати.

3. Прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) на користь приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, м.Маріуполь, Донецька обл., вул.Левченка, 1, ) 106232,57грн. вартості втраченого вантажу, 1762,00грн. судового збору за подання позову та 2643,00грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Господарському суду міста Києва видати наказ.

6. Справу №910/1218/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк, передбачені ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.07.2018.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

М.А. Руденко