УХВАЛА

про відмову у задоволенні подання

02.07.2018Справа № 910/9572/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши

подання Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тропік"

до Фізичної особи-підприємця Алуана Саида Ю А

про стягнення 222 156,00 грн.

без повідомлення сторін

від органу ДВС: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшло подання від державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві (далі - Дніпровський РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві) про тимчасове обмеження боржника - Алуан Саид Ю А за наказом № 910/9572/17 від 18.08.2017 р., у праві виїзду за межі України.

Подання обгрунтоване тим, що боржником не виконано рішення суду у даній справі, заходи державного виконавця щодо розшуку майна боржника на момент подачі подання виявились безрезультатними, а тому, на думку державного виконавця, боржник фактично ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

У поданні державний виконавець просить суд тимчасово обмежити Алуана Саида Ю А у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього наказом господарського суду міста Києва від 18.08.2017 р. № 910/9572/17 щодо стягнення заборгованості у сумі 225 488,34 грн.

Згідно ч. 4 ст. 337 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Враховуючи норми ч. 4 ст. 337 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає подання Дніпровського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Розглянувши подання державного виконавця, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 31.07.2017 року у справі № 910/9572/17, яке набрало законної сили, позов ТОВ "Тропік" про стягнення заборгованості у сумі 222 156,00 грн. було задоволено, стягнуто з ФОП Алуана Саида Ю А основну заборгованість у сумі 201 960, 00 грн., штраф у сумі 20 196, 00 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 3 332, 34 грн.

На виконання вказаного рішення 18.08.2017 р. господарський суд міста Києва видав відповідний наказ. Цей наказ був пред'явлений стягувачем до виконання Дніпровському РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, у зв'язку із чим органом Державної виконавчої служби постановою від 27.09.2017 р. було відкрито виконавче провадження № 54779604.

Як вбачається з наявних матеріалів, 27.09.2017 р. постановою державного виконавця Дніпровського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у ВП № 54779604 був накладений арешт на майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням витрат державного виконавця.

27.09.2017 р. з метою здійснення виконавчих дій державним виконавцем були направлені запити до Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України з метою отримання інформації про номери рахунків, відкриті боржником, а токож про отримані боржником доходи. За результатами отриманих відповідей органом ДВС, інформація у вказаних органах щодо боржника відсутня.

Також 14.05.2018 р. державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника. Відповідно до повідомлень, отриманих виконавцем від ПАТ «Альфа Банк», ПАТ «УкрСибБанк», ПАТ «РайффайзенБанкАваль», рахунки, відкриті фізичною особою Алуан Саид Ю А в зазначених банківських установах відсутні, а на рахунку, відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк», коштів у боржника для погашення заборгованості недостатньо.

Крім того, державний виконавець встановив, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, за боржником будь-яке нерухоме майно не зареєстровано, також за ним не зареєстровано транспортних засобів (відповідно до інформації Регіонального сервісного центру), про що свідчать Інформаційні довідки.

13.10.2017 р. за результатами виходу державного виконавця за адресою місця реєстрації боржника (м. Київ, Дніпровська набережна, 13, кв. 50) встановлено, що за вказаною адресою майна, за рахунок якого можливо звернути стягнення, на момент перевірки не виявлено, а боржника не розшукано, про що складено відповідний акт державного виконавця від 03.10.2017 р. До матеріалів справи також долучено рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14.11.2016 р. у справі № 755/13425/16-ц, яким було визнано Алуан Саид Ю А таким, що втратив право на користування квартирою № 50, Дніпровська набережна, 13 у місті Києві.

Ураховуючи відсутність майна та грошових коштів у боржника, на які можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості перед стягувачем - ТОВ "Тропік", державний виконавець Дніпровського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника - Алуан Саид Ю А.

Розглянувши вказане подання, суд вирішив у його задоволенні відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Отже, зазначеними нормами діючого законодавства передбачена можливість тимчасового обмеження виїзду за кордон боржника лише у разі ухилення боржником від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Як роз'яснив Верховний Суд України у листі від 01.02.2013 р. "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням», яке варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Водночас, у даному випадку в матеріалах подання державного виконавця відсутні докази свідомого ухилення боржника - Алуан Саид Ю А від виконання наказу від 18.08.2017 р. № 910/9572/17. Крім того, державним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів, що свідчать про обізнаність боржника щодо наявності виконавчого провадження та строків його добровільного виконання, а також належних доказів того, що боржник є уродженцем Палестини, не має місця реєстрації та перебуває в Україні на підставі посвідки на постійне місце проживання.

Отже, відсутність майна чи достатньої суми грошових коштів, а також самого боржника за місцем реєстрації не свідчить про вчинення свідомих дій боржником, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

Відповідно до вищевказаного листа Верховоного Суду України, однією з підстав для відмови у задоволенні подання є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

За змістом ч. 2 ст. 337 Господарського процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Крім того, суд враховує, що свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При чому, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб (ч. 3).

У справі "Гочев проти Болгарії" від 26.11.2009 р., Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

Отже, враховуючи, що наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, а у матеріалах справи відсутні докази того, що боржник вчиняє свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, суд приходить до висновку, що подання Дніпровського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві про тимчасове обмеження боржника - Алуан Саид Ю А у праві виїзду за межі України є необгрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 234, 337 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - Алуан Саид Ю А.

Вступна та резолютивна частина ухвали постановлені в нарадчій кімнаті 2 липня 2018 року.

Повний текст ухвали складений 9 липня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Головіна К.І.