ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.07.2018 Справа № 905/1076/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Чернової О.В. при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Краматорськ Донецької області

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ Донецької області

про стягнення заборгованості у розмірі 301 064,28 грн., з яких 258 078,00 грн. - сума основного боргу, 31 033,78 грн. - пеня, 2 781,73 грн. - 3% річних, 9 170,77 грн. - інфляційні витрати, -

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, м. Краматорськ Донецької області звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ Донецької області про стягнення заборгованості у розмірі 301064,28 грн., з яких 258 078,00 грн. - сума основного боргу, 31033,78 грн. - пеня, 2781,73 грн. - 3% річних, 9 170,77 грн. - інфляційні витрати.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором поставки №1765 від 01.12.2017р., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 258 078,00 грн. та виникли підстави для нарахування пені, інфляційних витрат та 3% річних.

Нормативно Позивач обґрунтував свої вимоги посиланням на ст.ст. 610, 611, 629 Цивільного кодексу України, ст. 20,173,174 Господарського кодексу України, ст. 1, 2, 12, 49, 61, 64, 82 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1076/18 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 08.06.2018р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1076/18 за правилами загального позовного провадження.

02.07.2018р. від відповідача надійшов відзив №08/1022 від 23.06.2018р. на позовну заяву, в якому відповідач частково визнає позовні вимоги у розмірі 245 082,00грн., у зв'язку з частковою сплатою заборгованості у розмірі 12 996,00грн. та заперечив проти стягнення 3% річних, інфляційних нарахувань та пені пояснивши, що позивачем невірно розраховано 3% річних, інфляційні нарахування та пеня. З огляду на що зазначив, що відповідно до п. 6.4 Договору пеня складає 29 596,62грн., 3% річних - 2 688,61грн. та інфляційні нарахування - 8 344,51грн.

02.07.2018р. у підготовчому судовому засіданні суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 18.07.2018р.

Представник позивача у судове засідання не з'явився.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В С Т А Н О В И В :

01 грудня 2017р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Старокраматорський машинобудівний завод» (покупець) укладено договір поставки №1765 (далі - Договір).

За умовами п. 1.1 Договору постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором поставити двоокис вуглецю зріджений партіями від 7 до 12 тон, надалі продукція, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію.

Згідно п.1.2 Договору, найменування (асортимент), ціна, кількість, строк поставки, загальна вартість, походження цієї продукції вказується в специфікаціях, які додаються до договору і є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п.2.5 договору покупець здійснює оплату Постачальнику за продукцію протягом 10-ти календарних днів, починаючи з дати підписання Покупцем накладної на отримання продукції.

Поставка продукції здійснюється згідно «Інкотермс-2010» -DDP-м.Краматорськ, вул.Конрада Гампера, 2 протягом 8-ми календарних днів з дати отримання замовлення.

Відповідно до п.3.4 договору датой поставки вважається дата, фактичної передачі продукції.

За умовами п.3.5 договору разом з продукцією постачальник зобов'язаний надати покупцю: рахунок-фактуру; видаткову накладну; товарно-транспортну накладну; паспорт (сертифікат якості). У видатковій накладній має бути присутній напис кому належить вантаж, а також посилання на номер цього договору.

Пунктом 6.4 передбачено, що у випадку прострочення терміну оплати покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2018р.

01 грудня 2017 року позивачем та відповідачем підписано Специфікацію №1 до Договору поставки №1765 від 01.12.2017р., у якій погоджено поставку товару на суму 285 000,00 грн. за період з 01.12.2017р. по 31.03.2018р. та визначено найменування, кількість, ціну товару, умови поставки та оплати товару.

01 лютого 2018 року позивачем та відповідачем підписано Специфікацію №2 до Договору поставки №1765 від 01.12.2017р., у якій погоджено поставку товару на суму 330 000,00 грн. за період з 01.02.2018р. по 30.04.2018р. та визначено найменування, кількість, ціну товару, умови поставки та оплати товару.

На виконання умов договору поставки №1765 від 01.12.2017р. позивачем здійснено поставку товару на загальну суму 358 626,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №3 від 04.12.2017р., №7 від 21.12.2017р., №3 від 05.01.2018р., №11 від 18.01.2018р., №17 від 26.01.2018р., №22 від 31.01.2018р., №15 від 21.02.2018р., №23 від 31.01.2018р., №7 від 13.02.2018р., №9 від 15.02.2018р. та товарно-транспортними накладними №12/03 від 04.12.2017р., №12/07 від 21.12.2017р., №01/03 від 05.01.2018р., №01/11 від 18.01.2018р., №01/17 від 26.01.2018р., №01/22 від 31.01.2018р., №02/15 від 21.02.2018р., №01/23 від 31.01.2018р., №02/07 від 13.02.2018р., №02/09 від 15.0.2018р., підписаними відповідачем без заперечень, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Як зазначив позивач у позовній заяві відповідачем із затримкою сплачена сума заборгованості у розмірі 100 548,00грн.

У зв`язку з неналежним виконанням покупцем своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати заборгованості ФОП ОСОБА_1 направила на адресу відповідача претензію №1 від 15.05.2018р., в якій просить погасити в строк до 28.05.2018р. прострочену заборгованість у сумі 258 078,00грн., яка отримана відповідачем 21.05.2018р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачем здійснено часткову оплату за поставку товару розмірі 12996,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №152 від 11.06.2018р.

Посилаючись на порушення відповідачами грошових зобов'язань за договором постачання №1765 від 01.12.2017р., внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 258 078,00 грн. та виникли підстави для нарахування пені, інфляційних витрат та 3% річних.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у примусовому спонуканні до виконання прострочених грошових зобов'язань за договором поставки.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм §1,3 Глави 54 ЦК України та статті 264 ГК України.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст. 264 ГК).

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, укладений між Позивачем та Відповідачем договір поставки №1765 від 01.12.2017р. є належною підставою для виникнення у останнього зобов'язань, визначених його умовами, з оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи зі змісту наданих до матеріалів справи видаткових накладних за договором поставки №1765 від 01.12.2017р., які підтверджують факт поставки товару, Позивач свої зобов'язання за договором №1765 від 01.12.2017р. виконав належним чином.

Таким чином, Відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов'язку зі сплати товару протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання покупцем накладної на отримання товару відповідно до умов договору поставки №1765 від 01.12.2017р.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, Відповідачем частково сплачено на користь Позивача суму основного боргу у розмірі 12 996,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №152 від 11.06.2018р.

З огляду на зазначене, у зв'язку з частковою оплатою відповідачем суми основного боргу у розмірі 12 996,00грн., позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 245 082,00грн.

Враховуючи, що заборгованість, яка існує в межах даної справи в сумі 12 996,00 грн. погашена Відповідачем, що вбачається з наданого останнім платіжного доручення, суд дійшов висновку про відсутність на момент розгляду справи предмету спору в цій частині.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки сплата боргу з боку Відповідача відбулася в перебігу розгляду справи, таке усунення існування предмету спору у зв'язку із його врегулюванням сторонами зумовлює закриття провадження у справі в частині погашених вимог відповідно до п. п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином провадження у справі в частині заборгованості з поставки продукції у розмірі 12 996,00 грн. підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі - сплата неустойки, що узгоджується із ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов'язань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до 6.4 Договору у разі несплати або несвоєчасної оплати поставки у строки, зазначені в пункті 2.5. Договору, Покупець, крім суми заборгованості, сплачує на користь Продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день затримки.

На підставі наявного прострочення грошового зобов'язання Позивачем нараховано Відповідачу 29712,52 грн. пені за період з 14.12.2017р. по 31.05.2018р. з урахуванням приписів п.6.2 Договору, які просить стягнути з Відповідача з урахуванням облікової ставки НБУ за спірний період.

Враховуючи, що домовленість сторін про застосування пені у разі прострочення оплати послуг за договором поставки №1765 від 01.12.2017р., вимоги ст. 547 Цивільного кодексу України стосовно форми правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання, видом якого у розумінні ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України є неустойка, у розглядуваному випадку дотримані.

Проте, перевіривши розрахунок, пені суд дійшов висновку, що він є арифметично невірним з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи розрахунок пені здійснений позивачем за періоди з 14.12.2017р. по 12.02.2018р., з 31.12.2017р. по 12.02.2018р., з 15.01.2018р. по 28.05.2018р., з 28.01.2018р. по 28.05.2018р., з 05.02.2018р. по 28.05.2018р., з 10.02.2018р. по 28.05.2018р., з 23.02.2018р. по 28.05.2018р., з 25.02.2018р. по 28.05.2018р., з 03.03.2018р. по 28.05.2018р., тобто позивачем невірно визначений початок періоду нарахування пені з урахуванням умов договору щодо оплати виконанизх робіт протягом 10-ти календарних днів, починаючи з дати підписання накладної на отримання продукції.

За висновками суду, належним періодами нарахування пені є періоди з 15.12.2017р. по 12.02.2018р., з 01.01.2018р. по 12.02.2018р., з 16.01.2018р. по 28.05.2018р., з 29.01.2018р. по 28.05.2018р., з 05.02.2018р. по 28.05.2018р., з 10.02.2018р. по 28.05.2018р., з 24.02.2018р. по 28.05.2018р., з 26.02.2018р. по 28.05.2018р., з 03.03.2018р. по 28.05.2018р.

Судом здійснено перерахунок пені з урахуванням приписів чинного законодавства і встановлено, що її розмір за визначений період становить 29 596,62 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 9170,77 грн. та 3% річних у розмірі 2781,73 грн., суд зазначає наступне:

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних і інфляційної індексації за весь період прострочення.

Перевіривши арифметичний розрахунок позовних вимог щодо інфляційної індексації за період з грудня 2017р. по квітень 2018р., суд дійшов висновку, що її розмір є арифметично невірним, оскільки індекс інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, що кореспондується з приписами абз. 3 п.3.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Таким чином, Позивачем неправомірно нараховано індекс інфляції за договором поставки №1765 від 01.12.2017р. за грудень 2017р., з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в сумі 6 548,06 грн.

Перевіривши розрахунок позивача щодо 3% річних за періоди 14.12.2017р. по 12.02.2018р., з 31.12.2017р. по 12.02.2018р., з 15.01.2018р. по 28.05.2018р., з 28.01.2018р. по 28.05.2018р., з 05.02.2018р. по 28.05.2018р., з 10.02.2018р. по 28.05.2018р., з 23.02.2018р. по 28.05.2018р., з 25.02.2018р. по 28.05.2018р., з 03.03.2018р. по 28.05.2018р., суд дійшов висновку, що його розмір є арифметично невірним через допущення помилки, а саме не вірно визначено початок періоду нарахування. Вірним періодом нарахування 3% річних вважаєються періоди з 15.12.2017р. по 12.02.2018р., з 01.01.2018р. по 12.02.2018р., з 16.01.2018р. по 28.05.2018р., з 29.01.2018р. по 28.05.2018р., з 05.02.2018р. по 28.05.2018р., з 10.02.2018р. по 28.05.2018р., з 24.02.2018р. по 28.05.2018р., з 26.02.2018р. по 28.05.2018р., з 03.03.2018р. по 28.05.2018р. з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в сумі 2 688,61 грн.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 231, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Краматорськ Донецької області до Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод», м. Краматорськ Донецької області про стягнення заборгованості у розмірі 301064,28 грн., з яких 258078,00 грн. - сума основного боргу, 31033,78 грн. - пеня, 2781,73 грн. - 3% річних, 9 170,77 грн. - інфляційні витрати задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод», м. Краматорськ Донецької області (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, 2, ідентифікаційний код 05763642) на користь Фізичної особи - підприємеця ОСОБА_1 (84305, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованості у розмірі 284 041,78 грн., з яких 245 082,00 грн. - сума основного боргу, 29 596,62грн. - пеня, 2 688,61 грн. - 3% річних, 6 548,06 грн. - інфляційні витрати, витрати по сплаті судового збору в розмірі 4258,55 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Закрити провадження в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 12 996,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання поновного судового рішення через Господарський суд Донецької області, в порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 18.07.2018 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/