ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2018м. ДніпроСправа № 904/2485/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г.

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ", м. Дніпро

до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Дніпропетровська область, м. Слобожанське

про стягнення 29 262,81 грн. за договором розподілу природного газу № 42ABDg8727-17 від 27.10.2017

Без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОГАЗ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про стягнення заборгованості у сумі 29 262,81 грн., з яких: 25 051,73 грн. - основний борг, 707,96 грн. - інфляційні втрати, 292,38 грн. - 3% річних, 3 210,74 грн. - пеня.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням з боку відповідача взятих на себе зобов'язань за договором розподілу природного газу № 42ABDg8727-17 від 27.10.2017.

Розглянувши поданий позов, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частин 3-4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За змістом приписів частин 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно положень ч.1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Виходячи із вказаних вище положень Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги ціну позову (29 262,81 грн.), яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто поданий позов відноситься до малозначних справ, а також незначну складність характеру спірних правовідносин та обсяг необхідних доказів, що не потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд поданої позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 11.06.2018 відкрито провадження у справі № 904/2485/18. Справу № 904/2485/18 розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

27.06.2018 представник відповідача подав до канцелярії суду відзив на позов, в якому визнав позовні вимоги позивача та просив суд повернути з державного бюджету останньому 50% судового збору.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2017 між Публічним акціонерним товариством "ДНІПРОГАЗ" (далі - позивач, оператор ГРМ) та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі - відповідач, споживач) було укладено договір розподілу природного газу № 42ABDg8727-17 (далі - договір).

За цим договором оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1 договору).

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Обов'язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об'єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ (п.2.2. договору).

27.10.2017 між сторонами було підписано заява-приєднання № 42ABDg8727-17.

На виконання умов договору, позивач у грудні 2017 року поставив, а відповідач прийняв природний газ на суму 25 051,73 грн., що підтверджується актом наданих послуг з розподілу природного газу, підписаним обома сторонами (арк. с. 16).

Згідно п. 6.4. договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Ціна газу становить 559,44 грн. за 1000 куб. м. з ПДВ.

Відповідно до п. 7.4. договору споживач зобов'язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Проте, відповідач не оплатив вартості поставленого газу, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 25 051,73 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Як визначено у ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Відповідно до п. 8.2. договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивач заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 3 210,74 грн.

Розрахунок пені, як вбачається з матеріалів справи, позивачем правомірно нараховано відповідачу, у відповідності до умов договору, що є підставою для задоволення даних вимог.

За порушення відповідачем виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано три відсотки річних за період з 10.01.2018 по 31.05.2018 у розмірі 292,38 грн. та інфляційні втрати за період з 01.02.2018 по 31.05.2018 у розмірі 707,96 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з рахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками три відсотки річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат, задовольняє дану вимогу повністю.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Загальні питання повернення сплачених сум судового збору врегульовано статтею 7 Закону України "Про судовий збір" в редакції Закону №484-VIII від 22.05.2015р., яка набрала чинності 01.09.2015р.

Так, відповідно до частини 4 статті 7 Закону України "Про судовий збір" У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 5 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає за можливе, позивачу повернути сплачений судовий збір з Державного бюджету України у розмірі 50% за подання позовної заяви у сумі 881,00 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення № 3678 від 04.06.2018 у розмірі 1 762,00 грн.

Виходячи з викладеного, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (52005, Дніпропетровська область, смт. Слобожанське, вул. Теплична, буд. 5; ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ" (49029, м. Дніпро, вул. О. Кониського, 5; ) - 25 051,73 грн. - основного боргу, 3 210,74 грн. - пені, 292,38 грн. - 3% річних, 707,96 грн. - інфляційних втрат та 881,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.07.2018

Суддя ОСОБА_1