ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.07.2018

м. Дніпро

Справа № 904/1955/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 37 997,09 штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів та вантажу у період з 25.01.18р. по 31.01.18р.

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання Кулебі Т. Ю.

Представники:

Позивача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

Відповідача – не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 37 997,09 штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів та вантажу у період з 25.01.18р. по 31.01.18р., мотивуючи порушенням Відповідачем терміну доставки вантажу.

Відповідач позов заперечує, посилаючись на те, що за накладною №40922569 власний порожній вагон №53524922 ( графа 20 накладної "Найменування вантажу") прийнято до перевезення 20.01.18р., з призначенням на станцію Інгулець. На станції відправлення Чорноморськ Порт Одеської залізниці у вагоні виявлено технічну несправність, про що виписано Повідомлення про ремонт або технічне обслуговування форми ВУ-23М від 20.01.18р. №1706. Після виконання ремонту виписано повідомлення про приймання вантажного вагону №53534922 з ремонту форми ВУ-36М від 23.01.18р. №167.Всього вагон перебував у ремонті 3 доби. Таким чином, затримка вагону №53524922 в процесі перевезення сталася з причин не залежних від залізниці. У цьому випадку термін доставки, відповідно до п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів, збільшується на термін, який трапився не з вини залізниці. Відповідно, задоволенню не підлягає штраф 1 144,47 грн. За залізничною накладною №53946844 приймання вантажу та частково перевезення вантажу відбувалося на території Донецької залізниці. Затримка в процесі перевезення виникла з незалежних від залізниці причин. Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України залізниця звільняється від сплати штрафу, якщо прострочення сталося внаслідок незалежних від неї причин. Таким чином, підстави для нарахування штрафу в сумі 698,48 грн. за визначеною накладною відсутні. Що стосується решти суми штрафу, враховуючи те, що збитки внаслідок прострочення в доставці вантажу відсутні, негативних наслідків від порушення зобов’язання немає, Відповідач просить зменшити розмір заявленого до стягнення штрафу на 30 %.

У відповіді на відзив, Позивач зазначає, що не згодний з твердженнями Відповідача, що прострочення у доставці вантажу за накладною №53946844 відбулося на шляху перевезення Донецькою залізницею, з незалежних від Відповідача причин, а саме через перебування станцій залізниці на території проведення АТО. Оскільки, Указом Президента України від 14.04.14р. № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.14р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України. Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.14р. № 1669-VІІ, за змістом ч. 1 ст. 1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.14р. №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.14р. № 1085-р, в який внесено зміни розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.02.15р. №128-р, затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено м. Донецьк. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" у редакції Закону України від 02.09.14р. також встановлено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини. Порядок, підстави та строк видачі Сертифікатів про настання форс-мажорних обставин встановлений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, податковим та/чи іншим зобов'язанням, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Вказаний Регламент ТПП є спеціальною нормою, яка регулює відповідні правовідносини, а тому учасники таких правовідносин повинні дотримуватись вимог, викладених у Регламенті ТПП. При цьому, Відповідачем не надано Сертифікату ТПП України, який би міг бути підставою для звільнення останнього від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо вчасної доставки вантажу. Також, Позивач не погоджується з твердженнями Відповідача, що за накладною №40922569, вагони затримувалися на станціях відправлення та на шляху прямування у зв'язку зі знаходженням на ремонті. Відповідно до п. 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата. Згідно з п.2.9. Правил у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції. Однак, у зазначеній накладній відсутні будь-які відомості щодо затримки вагонів за актами загальної форми чи інших причин, які б давали залізниці право на збільшення терміну доставки. У разі наявності причин, що дають право залізниці на збільшення терміну доставки, такі причини повинні зазначатися залізницею у графі 49 накладної. Відповідач не скористався своїм правом внести у спірні накладні дані щодо затримки на станції або будь-які інші відомості щодо причин, які б давали залізниці право на збільшення терміну доставки вантажу за спірною накладною.

У відповіді на відзив та поясненнях у справі, Позивач зазначає, що заперечує проти зменшення заявленого до стягнення штрафу, мотивуючи тим, що Відповідач не надав належних доказів щодо свого майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов’язань та причинних наслідків, винятковості випадку та невідповідності розміру штрафу.

Справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (без виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018р. Відповідач перевозив залізничні вагони, що перевозяться на своїх осях, не поіменованих в алфавіті (порожні власні напіввагони під навантаження) на адресу Позивача за накладними: №47962972, 47985585, 47985536, 47985544, 36023505, 36029569, 36029544, 36029635, 36047454, 36047652, 36047785, 36047686, 36047629, 36047462, 36047793, 36047611, 36047694, 36047645, 36047553, 36047744, 36053783, 36053825, 36053700, 40858250, 40858300, 40858243, 40858615, 40858409, 40860041, 40862898, 40880791, 40880809, 40880783, 40884249, 40884363, 10884314, 40884256, 40884355, 40884827, 40884777, 40889701, 40890436, 40890451, 40890345, 40890444, 40890386, 47935291, 47935366, 47935457, 47935325, 47935390, 47980115, 47980131, 47980123, 40922866, 40922825, 40922791, 40878233, 40878258, 40894008, 40922577, 45080678, 45080694, 45081171, 45080751, 45080710, 45080736, 45080702, 45080728, 45078573, 45078524, 45078599, 45078516, 45078581, 45081221, 53946844, 40702425, 40922569, 40973521, 45180189, 36044923, 36045144, 36044790, 36055705, 36055796, 36055820, 36055788, 36055903, 36055853, 36056026, 36055994, 36044956, 45028289, 45028297, 45028305, 45233392, 45235009, 45235017, 45239183.

Під час вказаного перевезення, Відповідач прострочив терміни доставки, визначені ст. 41 Статуту залізниць України (далі Статут) та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Посилаючись на прострочку Відповідачем термінів доставки вантажу, на підставі ст. 41 Статуту, Позивач нарахував Відповідачеві штраф у розмірі 37 997,09 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт", визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування...є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Частиною 1 ст. 307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Аналогічні положення містить ст. 908 ЦК України.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч. 3 ст. 909 ЦК України).

Відповідно до підпункту 8 п. 6 розділу 1 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (п. 2 Статуту). На підставі Статуту Мінтрансом затверджені Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (п.5 Статуту).

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, а також ст. 23 Статуту встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно з п. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п. 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 Правил визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Пунктом 2.1 Правил визначено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Згідно з п. 2.4 Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з п. 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9. Правил).

Відповідно до п. 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Пунктом 116 Статуту встановлено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем зі станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позов заперечує з наведених вище підстав та просить зменшити розмір стягуваного штрафу на 30%.

Відповідач наполягає, що прострочення у доставці вантажу за накладною №40922569 сталося з причин не залежних від залізниці, а з причин затримки на станціях відправлення та на шляху прямування у зв'язку зі знаходженням в ремонті, за залізничною накладною №53946844 прострочення відбулося на шляху перевезення Донецької залізниці, проте, з незалежних від залізниці причин, а саме через перебування станції залізниці на території проведення АТО.

Як вбачається з матеріалів справи за залізничною накладною №40922569, на станції відправлення Чорноморськ Порт Одеської залізниці у вагоні №53524922 виявлено технічну несправність, про що виписано Повідомлення про ремонт або технічне обслуговування форми ВУ-23М від 20.01.18р. №1706. Після виконання ремонту виписано повідомлення про приймання вантажного вагону №53534922 з ремонту форми ВУ-36М від 23.01.18р. №167. Всього вагон перебував у ремонті 3 доби. Отже, з урахуванням п.2.9 Правил розрахунків термінів доставки вантажів щодо збільшення терміну доставки на термін затримки, доставка за накладною №40922569 відбулася вчасно, тому, за даною накладною, з урахуванням ст. 116 Статуту, штраф не сплачується.

Як вбачається з накладної №53946844 відправлення вантажу за цією накладною відбувалося зі станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці.

За твердженням Відповідача станція Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці входить до переліку населених пунктів, що розташовані на території АТО.

Однак, як встановлено судом, станція Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці не знаходиться в переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, чи в переліку населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, згідно з додатком 1 та додатком 2 до Розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.14р. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" у редакції Закону України від 02.09.14р. встановлено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини. Порядок, підстави та строк видачі Сертифікатів про настання форс-мажорних обставин встановлений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, податковим та/чи іншим зобов'язанням, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Вказаний Регламент ТПП є спеціальною нормою, яка регулює відповідні правовідносини, а тому учасники таких правовідносин повинні дотримуватись вимог, викладених у Регламенті ТПП. При цьому, Відповідач не надав Сертифікат ТПП України, який би міг стати підставою для звільнення останнього від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо вчасної доставки вантажу.

Щодо зменшення суми штрафу, слід зазначити, що ст. 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Отже, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності суд, з урахуванням усіх конкретних обставин справи, має право при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір.

Як свідчить аналіз вищевикладених правових норм чинного законодавства, при вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій, суд, крім розміру збитків, повинен також враховувати: ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, тобто суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Більш того, суд також може зменшити розмір штрафних санкцій у разі наявності інших обставин, які мають істотне значення, однак, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов'язком суду, а є його правом і виключно у виняткових випадках.

Тож, зважаючи на обставини справи, суд не вбачає їх винятковими, більш того, саме Статутом залізниць України (ст. 116) визначений порядок накладення на відповідача штрафу у розмірах встановлених цією статтею. Зменшення суми штрафу вказаною статтею не передбачено.

Відповідно до статті 116 Статуту залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, лише якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Враховуючи викладене, та те, що Відповідач в обґрунтування своїх вимог та заперечень не надав суду належних доказів щодо свого майнового стану, поважності причин неналежного виконання зобов'язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу.

Згідно зі ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, до стягнення належать: 36 852,62 грн. - штрафу, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 37 997,09 штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів та вантажу у період з 25.01.18р. по 31.01.18р. – задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5 (код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108 (код 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", 50102, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47 (код 00190905) 36 852,62 грн. - штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів та вантажу, 1 708,93 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.07.2018

Суддя С.Г. Юзіков