ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2018м. ДніпроСправа № 904/1796/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САМАРЬ-АВТОШЛЯХСЕРВІС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ПЛЮС"

про стягнення 78296,08 грн.

Суддя Манько Г.В.

За участю секретаря судового засідання Федьковської О.В.

Представники:

Від позивача ОСОБА_2 НОМЕР_1 керівник.

Від відповідача не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "САМАРЬ-АВТОШЛЯХСЕРВІС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ПЛЮС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САМАРЬ-АВТОШЛЯХСЕРВІС" загальну суму заборгованості за Договором поставки № 16 від 20.09.2016 року у розмірі 78296 грн. 08 коп., до якої включаються сума основного боргу - 50 750,00 грн., пеня у сумі 17926,17 грн.; інфляційні збитки - 7 688,63 грн., 3% річних - 1 931,28 грн.; та судовий збір у сумі 1 762 грн.

Позивач наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що наданими у справі доказами у повному обсязі підтверджені позовні вимоги. Зазначив, що усі докази, що є підставою позовних вимог надав до господарського суду.

Відповідач в судове засідання не з'явився, витребувані судом документи не надав, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. З заявами та клопотаннями до суду не звертався.

У судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача , господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Самарь-Автошляхсервіс" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Плюс» (постачальник) 20.09.2016 укладено договір поставки №16 (далі Договір).

За умовами п. 1.1 Договору постачальник приймає на себе зобов'язання передати Покупцю у власність товари, а Покупець зобов'язується - сплатити і прийняти вказаний товар.

Згідно п. 1.5 Договору відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997.

Пунктом 3.2 Договору визначено, що загальна сума договору складається з загальної вартості товару за всіма видатковими накладними.

Згідно п. 4.1 Договору Умови оплати:100% попередня оплата протягом одного банківського дня з моменту оформлення Постачальником рахунку.

Пунктом 4.4 Договору поставки визначено, що після оплати товару на протязі 5-ти робочих днів Постачальник зобов'язаний передати Покупцю, а Покупець зобов'язаний отримати від Постачальника довірчі документи (талони пластикові, паперові або паливні екретч-картки) на придбану кількість ПММ, як підтвердження здійснення оплати Товару.

Умовами п. 4.5 Договору передбачено, що Постачальник зобов'язується видати довірчі документи представнику Покупця, за умови надання представником довіреності на отримання товару, що скріплена підписом та печаткою (за умови її наявності у сторони) Покупця, та видаткову накладну на товар.

В п. 5.1 Договору зазначено, строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки).

Відповідно до п.5.3 Договору умови постачання Товару - само вивезення. Покупець зобов'язується отримати Товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.

Згідно п. 7.2 Договору види порушень та санкції за них, установлені Договором. За невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом оплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ під суми невиконаного стороною зобов'язання за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 10.1 Договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Умовами п. 10.2 Договору передбачено, що даний договір укладений терміном на 1 рік. У випадку, якщо жодна із сторін письмово не виявила, бажання припинити його дію, даний договір вважається пролонгованим на наступний рік і на тих же умовах.

Цей договір може бути розірваний достроково за ініціативою однієї із сторін за умови письмового повідомлення іншої сторони за відсутності заборгованості. Договір вважається розірваним з моменту отримання письмового повідомлення. У випадку отримання письмового повідомлення про розірвання договору укладення додаткової угоди про розірвання не потребує.

12 січня 2017р. позивачем відповідачу було перераховано 50 750 грн. платіжним дорученням № 323.

До матеріалів справи долучено копію листа позивача, який направлено на адресу відповідача про поставку товару або повернення грошових коштів.

Матеріали справи не містять доказів отримання позивачем товару за Договором на загальну суму 50 750 грн.

На час розгляду справ відповідачем не було поставлено на адресу позивача бензин та дизпаливо.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Приписами ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Застосування частини другої статті 625 ЦК України щодо стягнення з відповідача суми індексу інфляції та трьох процентів річних є помилковим, оскільки стягнення з суми попередньої оплати, перерахованої за договором не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 ЦК України.

За такі дії відповідач несе відповідальність, передбачену частиною третьою статті 693 Цивільного кодексу України, коли на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього кодексу.

Вказане є підставою у відмові у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

У відповідності до умов п. 10.2 Договору та наявних у справі доказів, на теперішній час Договір є діючим.

Протягом часу розгляду справи позивачем не надано належних доказів надання на адресу відповідача довіреності на отримання товару, що передбачено п. 4.5 Договору.

Вказане є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені.

Позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 50750 грн.

Згідно вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволених позовних.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 гарант плюс" (49051, м. Дніпро, просп. Слобожанський, 40а, ідентифікаційний код 39726851) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Самарь-Автошляхсервіс" (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, буд. 51, ідентифікаційний код 37029952) 50 750 грн., судовий збір в сумі 1142 грн. 09 коп.

В решті суми позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України .

Повне рішення складено 24.07.2018

Суддя Г.В.Манько