ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2018 р. Справа № 916/895/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання Аганіні В.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 за довіреністю №21/р8-18-003 від 02.01.2018р.,

розглянувши справу №916/895/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул.Б.Хмельницького, 6) до Товариства з обмеженою відповідальністю Одесагаз-Постачання (65003, м. Одеса, вул.Одарія,1) про стягнення 110229,65грн.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, вирішені судом заяви, клопотання сторін, вчинені судом процесуальні дії у справі:

1. Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що 28.10.2016р. між ним та відповідачем було укладено договір №16-483-РО купівлі-продажу природного газу, відповідно до умов якого позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 2791045,40грн., а відповідач мав в свою чергу здійснити його стовідсоткову оплату протягом місяця, в якому він постачався, та повну оплату здійснити до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Однак, відповідачем оплату проведено несвоєчасно, що стало підставою для нарахування позивачем пені в сумі 57605,88грн., 13574,53грн.три проценти річних, 39049,24грн. суми втрат від інфляції.

2. Відповідач подав відзив на позов від 31.05.2018р. за вх.№10819/18, де визнає факт отримання від позивача газу за договором №16-483-РО від 28.10.2016р., але зазначає, що газ набувався для постачання релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності). Вказує, що здійснив у повному обсязі але не зовсім із дотриманням строків оплати розрахунки за отриманий від позивача газ наступним чином: за отриманий у жовтні 2016р. 17.11.2016р.; за отриманий у листопаді 2016р. 28.12.2016р., за отриманий у грудні 2016р. 26.01.2018р.; за отриманий у січні 2017р. 27.02.2017р.; за отриманий у лютому та березні 2017р. 07.09.2017р. Відповідач не вбачає своєї вини у тому, що оплату проведено несвоєчасно, так як йому несвоєчасно та не у повному обсязі проведено оплату за газ з боку контрагентів релігійних організацій м.Одеси та Одеської області. Посилаючись на положення ст.233 ГК України, ненадання позивачем доказів заподіяння йому збитків з боку відповідача внаслідок прострочення, а також те, що ТОВ «Одесагаз-Постачання» у спірних відносинах фактично виступало посередником в ланці отримання релігійними організаціями природного газу, оскільки здійснювало господарську діяльність не добровільно, як передбачено ч.1 ст.42 ГК України, а у відповідності до покладених на нього спеціальних обовязків Постановою КМУ №758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) від 01.10.2015р., відповідач просить суд задовольнити позов позивача частково, зменшивши розмір пені до 5760,59грн., що обумовлене, на думку відповідача, також наступним. На даний час відповідач знаходиться в скрутному фінансовому становищі через несвоєчасну та неповну оплату населенням за спожитий природний газ, яка на даний час складає грн., а також через неналежне виконання державою в особі Управлінь соціального захисту населення м. Одеси та Одеської області обовязків щодо компенсації населенню пільг та субсидій за спожитий природний газ на суму 227223432,58грн. станом на 01.05.2018р., існування заборгованості релігійних організацій станом на 30.04.2018р. в сумі 106242грн.

3. Позивач у відповіді на відзив від 15.06.20018р. за вх.№12001/18 вказує, що ним нараховано на заборгованість відповідача пеню згідно умов договору №16-483-РО у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Позивач просить суд при розгляді судом клопотання відповідача про зменшення розміру пені врахувати майновий стан усіх сторін зобовязання, ступінь виконання зобовязання боржником, не лише майнові, а й інші інтереси сторін. Позивач вказує, що є державним підприємством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. За договором №16-483-РО постачався імпортований природний газ, який позивач закуповує за зовнішньоекономічними контрактами, якими встановлені чіткі строки розрахунків за поставлений газ, а також жорсткі санкції за порушення цих строків, аж до припинення постачання природного газу на територію України. Позивач відмічає, що бюджетом України та фінансовим планом НАК «Нафтогаз України» не передбачено фінансові можливості для кредитування споживачів природного газу.

4. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.05.2018р. відкрито провадження у справі №916/895/18, ухвалено розглядати справу №916/895/18 за правилами Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017р.) в порядку спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи по суті на „20 червня 2018 р. о 10год.00хв.

5. Ухвалою суду від 20.06.2018р. розгляд справи відкладено на 17.07.2018р. о 10год.30хв.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

6. 28.10.2016р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець) та ТОВ «Одесагаз-Постачання» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №16-483-РО, відповідно до умов якого продавець зобовязується передати покупцеві у 2016-2017 р.р. природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності). За цим договором може бути переданий природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України) (п.п.1.1., 1.2. договору).

7. Відповідно до п.2.1. договору купівлі-продажу природного газу №16-483-РО від 28.10.2016р. продавець передає покупцеві з 01.10.2016р. по 31.03.2017р. (включно) природний газ обсягом до 725000куб.м.

8. Приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформляється актом приймання-передачі (п.3.2. договору №16-483-РО від 28.10.2016р.).

9. Згідно п.5.1. договору №16-483-РО від 28.10.2016р. ціна за 1000куб.м. природного газу, який передається за цим договором, без урахування податку на додану вартість у розмірі 20%, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, торгової націнки постачальника газу із спеціальними обовязками (включно) становить 24835333грн. за 1000куб.м. природного газу, крім того податок на додану вартість у розмірі 20%.

10. Як передбачено п.6.1. договору №16-483-РО від 28.10.2016р. оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

11. За умовами п.7.2. договору №16-483-РО від 28.10.2016р. у разі невиконання покупцем пункту 6.1. цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення.

12. Відповідно до п.11.1. договору №16-483-РО від 28.10.2016р. він поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.10.2016р., і діє в частині продажу природного газу до 31.03.2017р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

13. У додатковій угоді №1 від 30.11.2016р. сторонами договору №16-483-РО від 28.10.2016р. визначено обсяги постачання газу у період з 01.10.2016р. по 31.03.2017р.

14. На підтвердження фактичного отримання відповідачем газу позивач подав акти приймання-передачі природного газу від 31.10.2016р., від 30.11.2016р., від 31.12.2016р., від 31.01.2017р., від 28.02.2017р., від 31.03.2017р.

15. В підтвердження проведених оплат по договору №16-483-РО від 28.10.2016р. відповідач подав виписку по рахунку у ПАТ «АБ «Укргазбанк» за період з 17.11.2016р. по 07.09.2017р.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

16. Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

17. Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

18. Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

19. Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

20. Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

21. Таким чином, судом встановлено, що у період з жовтня 2016р. по лютий 2017р. позивач за договором №16-483-РО від 28.10.2016р. поставив відповідачу природний газ на загальну суму 2791045,40грн., за який відповідач розрахувався, але несвоєчасно, у звязку з чим позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню в розмірі 57605,88грн.

22. За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

23. У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

24. Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

25. Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

26. Як передбачено ст.ст.1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

27. Судом перевірено зроблений позивачем розрахунок пені та встановлено, що пеню розраховано вірно.

28. Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені до 5760,59грн., викладене у відзиві на позов від 31.05.2018р. за вх.№10819/18, суд зазначає про наступне.

29. Частина 2 ст.218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

30. Частиною 4 ст.13 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

31. Згідно з ч.1 ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

32. В обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені відповідач подав балансові довідки №2298 від 17.05.2017р., №5175 від 15.09.2017р., відповідно до яких заборгованість релігійних організацій м. Одеси та Одеської області за спожитий природний газ станом на 30.04.2017р. становила 1279080,50грн., станом на 31.08.2017р. 147528,80грн., а станом на 30.04.2018р. 106242грн. Відповідно до балансової довідки відповідача №2696 від 25.05.2018р. станом на 30.04.2018р. заборгованість населення м. Одеси та Одеської області за спожитий природний газ становить грн. Як вбачається із довідки ПАТ «Одесагаз-Постачання» №2414 від 14.05.2018р., станом на 01.05.2018р. наявна заборгованість по пільгах та субсидіях, наданих населенню, які фінансуються з загального фонду Державного бюджету України в сумі 227223432,58грн.

33. Так, у п.1.10. Постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» ВГСУ надано розяснення, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

34. З огляду на те, що як позивач, так і відповідач, є рівними учасниками ринку з надання послуг у сфері газопостачання, несуть однакові ризики несвоєчасної оплати поставленого для них газу, з врахуванням неподання відповідачем жодного доказу винятковості обставин, що спричинили несвоєчасну оплату за поставлений йому позивачем газ, суд не вбачає підстав для можливості зменшити розмір заявленої до стягнення пені, у звязку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в сумі 57605,88грн.

35. Крім того, позивач через несвоєчасність виконання відповідачем зобовязань з оплати отриманого товару нарахував до стягнення з останнього 13574,53грн. три проценти річних, 39049,24грн. суми втрат від інфляції.

36. У відповідності до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

37. Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

38. Перевіривши розрахунок трьох процентів річних та втрат від інфляції, суд встановив їх вірність, у звязку з чим підлягають судом задоволенню у повній мірі позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 13574,53грн.три проценти річних, 39049,24грн. суми втрат від інфляції.

39. У попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат позивач визначив, зокрема, сплату ним судового збору у розмірі 1762грн.

40. Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

41. За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 1762грн., які підлягають відшкодуванню платнику внаслідок задоволення його вимог за рахунок відповідача в сумі 1762грн.

Керуючись ст.ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» (65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 57605 (пятдесят сім тисяч шістсот пять) грн. 88 коп. пені, 13574 (тринадцять тисяч пятсот сімдесят чотири) грн. 53 коп. три проценти річних, 39049 (тридцять девять тисяч сорок девять) грн. 24 коп. інфляційних втрат, 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. покладаються на відповідача.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20 липня 2018 р.

Суддя І.А. Малярчук