ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2018 місто Дніпро Справа № 904/10159/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Дон О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2018 (повне рішення оформлене 16.04.2018, суддя Панна С.П.) у справі №904/10159/17

за позовом Фізичної особи-підприємця Ліницької Людмили Семенівни, м. Харків

до Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича, м. Дніпро

про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець Ліницька Людмила Семенівна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просила стягнути з Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича 3% річних у розмірі 36 567,08 грн. та інфляційні витрати за користування грошовими коштами у розмірі 393 281,03 грн., витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2018 (повне рішення оформлене 16.04.2018, суддя Панна С.П.) у справі №904/10159/17 позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича на користь Фізичної особи-підприємця Ліницької Людмили Семенівни 3% річних у розмірі 35 788,53 грн., інфляційні втрати у розмірі 354 838,81 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 5 859,42 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що заборгованість за договором №18 від 14.05.2010 у сумі 374 400,00 грн., яка стягнута рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2013 у справі №904/3106/13 не сплачена відповідачем. 02.02.2018 року виконавче провадження з примусового виконання наказу №904/3106/13 від 26.06.2013 року про стягнення з Фізичної особи - підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича на користь Фізичної особи - підприємця Лінницької Людмили Семенівни 374 400 гривень основного боргу та 7 488 гривень витрат по сплаті судового збору поновлено та перебуває на виконанні у Південному відділі державної виконавчої служби міста Кам'янське. Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобов'язання, місцевий господарський суд дійшов до висновку про правомірність нарахування 3% річних та інфляційних втрат та, здійснивши перевірку розрахунку заявлених до стягнення сум, частково задовольнив позовні вимоги.

Місцевим господарським судом відхилені посилання відповідача на застосування позовної давності та, відповідно, відмову у задоволенні позову, з посиланням на правові висновки Верховного Суду України та постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14. Як зазначив місцевий господарський суд, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа - підприємець Гайчук Едуард Ігорович звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/10159/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог. Апелянт зазначає, що позивачем пропущена позовна давність, про застосування якої заявлено відповідачем під час розгляду справи. Оскільки позов поданий з пропуском позовної давності, поважності причин пропуску не наведено, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Апелянт вважає, що місцевим господарським судом в порушення норм процесуального права допущено до участі у справі у якості представника Фізичної особи - підприємця Ліницької Л.С. допущено особа, яка не мала права представляти інтереси позивача, оскільки діяла на підставі довіреності.

Апелянт звертає увагу апеляційного суду на недоліки в документах, що стосуються виконавчого провадження з примусового виконанні наказу у справі №904/3106/13.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.05.2018 колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Верхогляд Т.А., Коваль Л.А., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2018 у справі №904/10159/17.

24.05.2018 від представника Фізичної особи-підприємця Ліницької Людмили Семенівни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Позивач зазначає, що наявність рішення про стягнення заборгованості не припиняє зобов'язальних відносин та не звільняє боржника від сплати 3% річних та втрат від інфляції протягом всього періоду прострочення виконання зобов'язання (вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України). Також представник позивача вважає безпідставними посилання апелянта щодо неналежного представництва позивача, оскільки в матеріалах справи наявна належним чином оформлена довіреність.

Відзив на апеляційну скаргу підписаний представником Фізичної особи-підприємця Ліницької Людмили Семенівни Гонцовою Є.Д.

У судовому засіданні 18.07.2018 Гонцова Є.Д. надала ордер №682/000006 від 16.07.2018 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2697 від 05.08.2016.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2018 у справі №904/10159/17 призначений у судове засідання на 20.06.2018.

У зв'язку із відпусткою учасника члена колегії, судді Верхогляд Т.А., ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.06.2018 розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2018 у справі №904/10159/17 призначений у судове засідання на 04.07.2018.

Згідно розпорядження керівника апарату суду у зв'язку із перебуванням судді Коваль Л.А. у відпустці призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі №904/10159/17.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни колегії суддів для розгляду справи №904/10159/17 визначено колегію суддів у складі головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Верхогляд Т.А., Чередко А.Є.

Розгляд справи призначений у судове засідання на 04.07.2018 не відбувся, у зв'язку із відпусткою головуючого колегії, судді Пархоменко Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2018 у справі №904/10159/17 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Верхогляд Т.А., Чередко А.Є., розгляд апеляційної скарги призначений у судове засідання на 18.07.2018.

У судовому засіданні, яке відбулося 18.07.2018, представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив в її задоволенні відмовити.

У судовому засіданні 18.07.2018 оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2013 року у справі №904/3106/13, яке набрало законної сили 26.06.2013, стягнуто з Фізичної особи - підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича на користь Фізичної особи - підприємця Ліницької Людмили Семенівни 374 400 (триста сімдесят чотири тисячі чотириста) грн. 00 коп. основного боргу та 7 488 (сім тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 00 коп. витрати по сплаті судового збору.

Як встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2013 року у справі №904/3106/13 14.05.2010 року між Фізичною особою-підприємцем Ліницькою Людмилою Семенівною (продавець) та Фізичною особою-підприємцем Гайчуком Едуардом Ігоровичем (покупець) був укладений договір №18, відповідно до пункту 1.1 договору Продавець зобов'язується поставляти товар ТМ "Garden" за замовленням, погодженим покупцем, в асортименті, кількості та по цінам, вказаних у видатковій накладній, яка є невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 10.2 договору передбачено, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до моменту виконання, але в будь-якому випадку до 31.12.2010 року. Якщо жодна із сторін по закінченню строку діючого договору не заявить про розірвання даного договору, тоді він вважається пролонгованим на наступний календарний рік.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що покупець зобов'язаний прийняти товар, поставлений йому згідно з пунктом 1.1, сплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до пункту 2.2 та 2.2.1 договору Покупець приймає на себе зобов'язання прийняти товар згідно специфікації або накладної.

Оплата за товар здійснюється Покупцем у національній грошовій одиниці України кожний місяць, за реалізований товар (пункт 2.2.2 договору).

На виконання умов договору, Фізична особа-підприємець Ліницька Людмила Семенівна здійснила поставку Фізичній особі-підприємцю Гайчуку Едуарду Ігоровичу партії товару відповідно до видаткової накладної № НФ-0001399 від 14.05.2010 на суму 374 400 грн.

Під час розгляду справи №904/3106/13 встановлено, що на адресу Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича 21.02.2013 направлена грошова вимога, з вимогою терміново розглянути дану грошову вимогу та у термін 7 (семи) календарних днів з дня пред'явлення цієї вимоги оплатити заборгованість за товар у розмірі 374 400 грн.

Заборгованість за поставлений на підставі договору №18 від 14.05.2010 згідно видаткової накладної № НФ-0001399 від 14.05.2010 у сумі 374 400 грн. Фізичною особою-підприємцем Гайчуком Едуардом Ігоровичем не здійснена своєчасно, у зв'язку з чим стягнута за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2013 у справі № 904/3106/13.

26.06.2013 Господарським судом Дніпропетровської області на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2013 був виданий наказ №904/3106/13 (а.с. 10).

01.07.2014 постановою державного виконавця Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2013 (а.с. 64).

Відповідно до листа Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від 05.09.2017 року №04/13.16-14/12594 за даними автоматизованої системи виконавчого провадження в відповідному відділі перебуває відкрите виконавче провадження з примусового виконання наказу №904/3106/13 від 26.06.2013 року про стягнення грошових коштів з ФОП Гайчук Е.І. на користь ФОП Ліницької Л.С. в сумі 374 400,00 грн., основного боргу та 7 488,00 грн. витрат по сплаті судового збору, але в матеріалах виконавчого провадження був відсутній оригінал виконавчого документу, у зв'язку з чим державним виконавцем неодноразово направлялися подання до Господарського суду Дніпропетровської області про видачу дублікату.

На даний час, у відділі вже знаходиться дублікат наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2013 (а.с. 9).

02.02.2018 постановою державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області скасовано постанову про повернення виконавчого документа (наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2013 у справі №904/3106/13) стягувачеві від 07.09.2017 (а.с. 62).

Відповідно до листа Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від 02.02.2018 №03/13.16-32/1511, 02.02.2018 виконавче провадження з примусового виконання наказу № 904/3106/13 від 26.06.2013 про стягнення грошових коштів з ФОП Гайчук Е.І. на користь ФОП Ліницької Л.С. в сумі 374 400,00 грн., основного боргу та 7 488,00 грн. витрат по сплаті судового збору була винесена постанова про поновлення виконавчого провадження № 43886613.

На даний час, державним виконавцем направлено заяву до Господарського суду Дніпропетровської області про надання роз'яснень стосовно виконання наказу №904/3106/13 від 26.06.2013 (а.с. 42-43).

Місцевим господарським судом встановлено, що станом на 05.09.2017 року сума заборгованості не стягнута з Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича.

Причиною виникнення спору у справі №904/10159/17 є неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 18 від 14.05.2010 в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару у сумі 374 400,00 грн., яка стягнута рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2013.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення за період з 27.09.2014 по 04.12.2017 3% річних у сумі 36 567,08 грн. та інфляційні втрати у сумі 393 281,03 грн. При цьому, 3% річних та інфляційні втрати нараховані на суму 381 888,00 грн. (374 400,00 грн. - заборгованість + 7 488,00 грн. - судовий збір).

12.01.2018 Фізичною особою-підприємцем Гайчуком Едуардом Ігоровичем поданий до Господарського суду Дніпропетровської області відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 27-31).

За змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 № 3-1522rc16.

Разом із тим, главою 19 Цивільного кодексу України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 Цивільного кодексу України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 Цивільного кодексу України, зокрема відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов'язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов'язання до моменту його усунення.

Так, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (статтею 599 Цивільного кодексу України), а тому законодавець визначає обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв'язку з чим таке зобов'язання є триваючим.

Зважаючи на викладене, доводи апелянта про сплив позовної давності за вимогами про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних у зв'язку зі спливом строку за вимогою про стягнення основного боргу помилковий, оскільки інфляційні та річні не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 Цивільного кодексу України.

Місцевим господарським судом встановлено та не спростовано відповідачем, що заборгованість за договором №18 від 14.05.2010 згідно видаткової накладної № НФ-0001399 від 14.05.2010 у сумі 374 400 грн. не погашена відповідачем у період і після прийняття рішення Господарським судом Дніпропетровської області від 13.06.2013 у справі №904/3106/13.

Враховуючи правову природу нарахувань за статтею 625 Цивільного кодексу України як триваючого правопорушення, яке припиняється лише в момент повного виконання основного зобов'язання, тому встановлений статтею 257 Цивільного кодексу України строк позовної давності щодо таких нарахувань обраховується за останні три роки, які передували зверненню кредитора з позовом, якщо основне зобов'язання боржником не виконано.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2018 у справі №908/1394/17.

Оскільки позивач звернувся з позовом до суду 07.12.2017, що підтверджується відміткою про отримання позовної заяви (а.с. 3), з урахуванням заявленого періоду стягнення (з 27.09.2014 по 04.12.2017), позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню частково за період з 07.12.2014 по 04.12.2017.

Таким чином, апеляційний господарський суд частково погоджується із доводами апелянта щодо застосування позовної давності за період з 29.07.2014 по 06.12.2014 та відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за вказаний період.

При цьому, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити, що стягнутий за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2010 у справі №3106/13 судовий збір у сумі 7 488,00 грн. є судовими витратами, а не грошовим зобов'язанням за невиконання якого можуть бути здійснені нарахування на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

За викладеного є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення за період з 07.12.2014 по 04.12.2017 3% річних у сумі 33 598,52 грн. та інфляційних у сумі 324 122,12 грн., які нараховуються на суму боргу - 374 400,00 грн.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта щодо неналежного представника позивача під час розгляду справи місцевим господарським судом з таких підстав.

Згідно з підпунктом 11 пункту 161 Перехідних положень Конституції України, представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції здійснюється виключно прокурорами або адвокатами у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Оскільки справа розглядалась місцевим господарським судом у період з 07.12.2017 по 05.04.2018 представник позивача Гонцова Є.Д., яка діяла на підставі довіреності від 15.03.2017 була належним представником Фізичної особи-підприємця Ліницької Людмили Семенівни.

Крім того, Гонцовою Є.Д. надано ордер №682/000006 від 16.07.2018 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2697 від 05.08.2016.

Щодо посилань апелянта на дослідження документів, що стосуються виконавчого провадження №43886613, апеляційний господарський суд зазначає, що предметом розгляду у справі №904/10159/17 є нарахування 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість, яка стягнута за рішенням господарського суду у справі №904/3106/13, тому дослідження питання щодо фактичного виконання вказаного рішення входить до предмету доказування у справі №904/10159/13. Щодо несвоєчасності внесення деяких постанов державним виконавцем до реєстру, то необхідно зазначити, що вказані питання можуть бути предметом розгляду відповідної скарги під час виконання рішення господарського суду у справі №904/3106/13.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного апеляційний господарський суд частково погоджується із доводами апелянта та частково задовольняє апеляційну скаргу.

За викладеного апеляційний господарський суд вважає правомірними позовні вимоги про стягнення за період з 07.12.2014 по 04.12.2017 3% річних у сумі 33 598,52 грн. та інфляційних у сумі 324 122,12 грн., в решті позовних вимог позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню частково у стягненні 3% річних у сумі 2 190,01 грн. та інфляційних втрат у сумі 30 716,69 грн., а також судового збору у сумі 493,61 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно, судовий збір за подання позовної заяви, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 5 365,81 грн. (пропорційно розміру задоволених вимог); судовий збір за подання апеляційної скарги, який підлягає стягненню з позивача на користь відповідача (апелянта) складає 740,42 грн.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2018 у справі №904/10159/17 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2018 у справі №904/10159/17 скасувати в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича на користь Фізичної особи-підприємця Ліницької Людмили Семенівни 3% річних у розмірі 2 190,01 грн., інфляційних втрати у розмірі 33 598,52 грн., витрат по сплаті судового збору у сумі 493,61 грн.

Прийняти нове рішення в цій частині про відмову у стягненні з Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича на користь Фізичної особи-підприємця Ліницької Людмили Семенівни 3% річних у розмірі 2 190,01 грн., інфляційних втрати у розмірі 33 598,52 грн., витрат по сплаті судового збору у сумі 493,61 грн.

Викласти другий абзац резолютивної частини рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2018 у справі №904/10159/17 в наступній редакції:

"Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича на користь Фізичної особи-підприємця Ліницької Людмили Семенівни 3% річних у розмірі 33 598,52 грн., інфляційні втрати у розмірі 324 122,12 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 5 365,81 грн., про що видати наказ".

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ліницької Людмили Семенівни на користь Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 740,42 грн., про що видати наказ.

Видачу наказів відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 19.07.2018

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя А.Є. Чередко