ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2018м. ДніпроСправа № 904/843/18
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Гриценко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід", смт. Аули Криничанського району Дніпропетровської області

до Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради", м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в розмірі 3 008 844 грн. 24 коп. за договором на виробництво та надання послуг з централізованого водопостачання від 01.10.2012 № 2

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №б/н від 20.03.2018, представник;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №71 від 14.02.2018, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" звернулось до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради заборгованість за надані послуги в сумі 3 008 844 грн. 24 коп., з яких: 2 156 479 грн. 50 коп. - основний борг за період з липня 2015 по листопад 2015, 151 027 грн. 00 коп. - 3% річних, 701 337 грн. 74 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору на виробництво та надання послуг з централізованого водопостачання від 01.10.2012 № 2.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Ухвалою суду від 19.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 19.04.2018.

В засіданні 19.04.2018 оголошено перерву до 03.05.2018.

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 19.04.2018 та доповнення до відзиву від 25.04.2018., в яких підтвердив, що між сторонами укладено договір на виробництво та надання послуг з централізованого водопостачання від 01.10.2012 № 2, відповідно до умов якого за період з липня по листопад 2015 відповідач отримав від позивача питну воду в обсягах, зазначених позивачем. Проте, позивач не враховує проведені з боку відповідача суми оплат за період з 2015 року по 01.04.2018. Так, згідно акту звіряння взаємних розрахунків підприємство відповідача станом на 01.08.2015 мало перед позивачем заборгованість за 2014 рік в сумі 1724301,51 грн., та за період з січня 2015 по липень 2015 в сумі 2687038.5 грн. У серпні та в грудні 2015 відповідач здійснив оплату на загальну суму 3 920896,52 грн., чим повністю погасив заборгованість за 2014 рік, та за період січень-червень 2015, та 19223,01 грн. нарахувань за липень 2015. Отже заборгованість за липень 2015 станом на 18.12.2015 складала 490443,49 грн. В 2016 році з урахуванням приписів ст.ст. 520-523 ЦК України, між сторонами розрахунки проводились шляхом підписання угод про переведення боргу, та шляхом укладання угод про зарахування однорідних зустрічних вимог, на загальну суму 186057,73 грн. Окрім того у 2016 році підприємство відповідача отримало право на зарахування однорідних зустрічних вимог на загальну суму 58723.52 грн. за договорами про переведення боргу. Так, заборгованість за липень 2015 станом на 01.01.2017 складала 304385,76 грн. В 2017 році підприємство відповідача провела наступні оплати, а саме: у червні 2017 на суму 40000 грн.; у липні 2017 на суму 114500 грн., у серпні 2017 на суму 566000 грн. (так, платіжним дорученням № 1388 від 21.08.2017 на суму 500 000 грн. підприємство відповідача повністю оплатило нарахування за листопад 2015 (476740.18грн.) та частково розрахувалось за грудень 2015 (23259.82 грн.)); у вересні 2017 на суму 129 000 грн.; у жовтні 2017 на суму 123 000 грн.; у листопаді 2017 на суму 385 000 грн. (так, платіжним дорученням № 1700 від 17.11.2017 на суму 300 000, грн. підприємство відповідача повністю оплатила залишки нарахування за липень 2015); у грудні 2017 на суму 90 000 грн. (так, підприємство відповідача у 2017 повністю сплатило борг за липень 2015 в розмірі 509 666,5 грн., за серпень 2015 в розмірі 534942,72 грн., за листопад 2015 в розмірі 476740,18 грн., та частково сплатило нарахування за вересень 2015 року у розмірі 108201.52 грн.); у 2018 на суму 15000 грн. Отже, враховуючи вищенаведені оплати підприємство відповідача станом на 01.03.2018 має заборгованість перед позивачем з оплати послуг з централізованого водопостачання за вересень - жовтень 2015 на суму 874 040,72 грн., з яких - 397 300,54 грн. - залишок боргу за вересень 2015, та 476 740,18 грн. борг за жовтень 2015. Враховуючи вищенаведене, відповідач визнає заборгованість за послуги з централізованого водопостачання на суму 874 040,72 грн., з яких: 397 300,54 грн. залишок боргу за вересень 2015, та 476 740,18 грн. борг за жовтень 2015. Також відповідач визнає вимоги щодо сплати інфляційних втрат у розмірі 655 728,16 грн. та 3% річних у розмірі 141 620 грн. Просив суд у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання на суму 1 282 438,78 грн., в частині 45 609.58 грн. інфляційних втрат, та 3% річних в розмірі 9407 грн. відмовити.

02.05.2018 позивач надав до суду відповідь на відзив від 02.05.2018 № 435/1-3/1, в якій зазначив, що заперечення відповідача ґрунтуються на некоректних та помилкових даних, поданий відзив містить неправдиву інформацію щодо проведення фінансових розрахунків між сторонами. Так, стан заборгованості відповідача підтверджений документально та повністю визнається відповідачем, що підтверджується, зокрема, актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.03.2018, тому твердження представника відповідача про повне погашення заборгованості за спірний період є недоведеними та необґрунтованими.

Ухвалою господарського суду від 03.05.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву в засіданні до 07.06.2018.

Ухвалою господарського суду від 05.06.2018 підготовче засідання призначене на 12.06.2018, у зв'язку з перебуванням судді Рудь І.А. у відрядженні .

Ухвалою господарського суду від 12.06.2018 закрито підготовче провадження; справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 05.07.2018.

Ухвалою господарського суду від 26.06.2018 розгляд справи по суті призначено у судовому засіданні на 09.07.2018, у звязку із перебуванням суді ОСОБА_3 у відрядженні з 04.07.2018 по 06.07.2018.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, аналогічних тим, що викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судових засіданнях просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю з мотивів, аналогічних викладеним у відзиві на позовну заяву.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2012 між Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" (виробник) та Комунальним підприємством "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради (споживач) укладено договір на виробництво та надання послуг з централізованого водопостачання № 2 (далі - договір), відповідно до умов якого виробник зобов'язується надати споживачу послуги з централізованого водопостачання (далі - послуги) Показники якості води повинні відповідати вимогам Державних санітарних норм та правил «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною» ДСанПіНу 2.2.4-171-10, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 12.05.2010р. № 400, до межі розподілу балансової належності мереж між виробником та споживачем, які є невід'ємною частиною договору, а споживач зобов'язується прийняти та своєчасно оплатити дані послуги за встановленими цінами та кількістю у строки і на умовах, передбачених дійсним договором (п. 1.1. договору).

Облік обсягу реалізованої питної води здійснюється за допомогою засобів обліку, що знаходяться на балансі споживача (п. 2.3. договору).

Зняття показів засобів обліку здійснюється щомісяця, представником виробника у присутності представника споживача або самим споживачем згідно графіку зняття показів. Результати замірів оформлюються двостороннім Актом до 30-31 числа облікового місяця (п. 2.8. договору).

Плановий обсяг реалізації питної води визначається виробником виходячи з технічних потужностей в межах лімітів споживання питної води споживачем, затверджених у встановленому законом порядку (п. 3.1. договору).

Обсяг реалізації питної води встановлюється у межах, наведених у поквартальному графіку реалізації питної води (п. 3.2. договору).

Режим надання послуг безперебійно (п. 3.4. договору).

Ціна послуги встановлюється відповідно до норм чинного законодавства України (п. 4.1. договору).

У разі зміни цін/тарифів на послуги з централізованого водопостачання згідно цього договору виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживача з посиланням на рішення відповідних органів (п. 4.2. договору).

Розрахунок за спожиту питну воду в розмірі вартості спожитого обсягу питної води щомісячно здійснюватися споживачем самостійно, у вигляді попередньої оплати грошовими коштами на поточний рахунок виробника до 10 числа розрахункового (поточного) місяця. У разі, коли попередня оплата перевищуватиме фактичне споживання, різниця буде зарахована за вибором виробника в рахунок майбутніх платежів (при відсутності заборгованості минулих періодів), або в погашення заборгованості минулих періодів (п. 5.1. договору).

Кінцевий розрахунок за фактично спожиту питну воду повинен бути здійснений споживачем у повному розмірі до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виробника (п. 5.2. договору).

Підтвердження взаємних розрахунків за спожиту питну воду оформлюється Актом звірки взаємних розрахунків. Акт повинен мати підписи обох сторін, скріплені печатками (п. 5.3. договору).

Виробник зобов'язаний забезпечити виробництво та реалізацію питної води відповідно до умов даного договору (п. 6.3. договору).

Споживач має право за умови відсутності заборгованості по розрахунках перед виробником одержувати вчасно та відповідної якості питну воду (п. 6.4. договору).

Споживач зобов'язаний: з метою забезпечення стабільної роботи та виконання взятих сторонами договірних зобов'язань дотримуватись обсягів водоспоживання, зазначених в даному договорі, отримувати у виробника технічні умови на їх коригування в разі збільшення обсягів; в разі несвоєчасної сплати вартості спожитої питної води добровільно, на підставі рахунків виробника, сплачувати пеню у встановленому договором порядку (п. 6.5. договору).

Термін дії договору з « 01» жовтня 2012р. до « 31» грудня 2013р. Якщо за місяць до закінчення дії договору жодна зі сторін не виявила наміру розірвати його дію, договір вважається пролонгованим на тих же умовах на такий же термін (п. 10.2. договору).

Відповідно до п. 2.8. договору зняття показів засобів обліку здійснюється щомісяця, представником виробника у присутності представника споживача або самим споживачем згідно графіку зняття показів. Результати замірів оформлюються двостороннім Актом до 30-31 числа облікового місяця.

Позивач зазначає, що за період з 01.07.2015 по 30.11.2015 позивач передав а відповідач прийняв питну воду в обсязі 1 106 824 м3, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками Актами прийому-передачі:

- від 31.07.2015, відповідно до якого в період з 01.07.2015 по 31.07.2015 позивач передав а відповідач прийняв питну воду в обсязі 225 916 м3 (т. 1 а.с. 22,69);

- від 31.08.2015, відповідно до якого в період з 01.08.2015 по 31.08.2015 позивач передав а відповідач прийняв питну воду в обсязі 237 120 м3 (т. 1 а.с. 25,68);

- від 30.09.2015, відповідно до якого в період з 01.09.2015 по 30.08.2015 позивач передав а відповідач прийняв питну воду в обсязі 230 719 м3 (т. 1 а.с. 28,67);

- від 31.10.2015, відповідно до якого в період з 01.10.2015 по 31.10.2015 позивач передав а відповідач прийняв питну воду в обсязі 201 748 м3 (т. 1 а.с. 31,65);

- від 30.11.2015р., відповідно до якого в період з 01.11.2015р. по 30.11.2015р. позивач передав а відповідач прийняв питну воду в обсязі 211 321 м3 (т. 1 а.с. 34,66).

Позивач стверджує, що свої зобовязання за договором виконав належним чином за період з липня 2015 по листопад 2015 включно надав відповідачу послуги з централізованого водопостачання у загальній кількості 1 106 824 м3 на суму 2 496 994 грн. 95 коп., на підтвердження чого надав підписані сторонами та скріплені їх печатками Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- № ОУ-361 про надання послуг з централізованого водопостачання за липень 2015 року у кількості 225 916 м3 на суму 509 666 грн. 50 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 24,74);

- № ОУ-435 про надання послуг з централізованого водопостачання за серпень 2015 року у кількості 237 120 м3 на суму 534 942 грн. 72 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 27,73);

- № ОУ-504 про надання послуг з централізованого водопостачання за вересень 2015 року у кількості 230 719 м3 на суму 520 502 грн. 06 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 30,72);

- № ОУ-586 про надання послуг з централізованого водопостачання за жовтень 2015 року у кількості 201 748 м3 на суму 455 143 грн. 49 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 32,71);

- № ОУ-683 про надання послуг з централізованого водопостачання за листопад 2015 року у кількості 211 321 м3 на суму 476 740 грн. 18 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 36,70).

Згідно із п. 5.3. договору підтвердження взаємних розрахунків за спожиту питну воду оформлюється Актом звірки взаємних розрахунків. Акт повинен мати підписи обох сторін, скріплені печатками.

Позивач виставив відповідачу рахунки-фактури:

- № СФ-0000366 від 31.07.2015 на оплату послуг з централізованого водопостачання за липень 2015 року у кількості 225 916 м3 на суму 509 666 грн. 50 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 23,75);

- № СФ-0000365 від 31.08.2015 на оплату послуг з централізованого водопостачання за серпень 2015 року у кількості 237 120 м3 на суму 534 942 грн. 72 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 26,76);

- № СФ-0000431 від 30.09.2015 на оплату послуг з централізованого водопостачання за вересень 2015 року у кількості 230 719 м3 на суму 520 502 грн. 06 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 29,77);

- № СФ-0000513 від 31.10.2015 на оплату послуг з централізованого водопостачання за жовтень 2015 року у кількості 201 748 м3 на суму 455 143 грн. 49 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 33,78);

- № СФ-0000611 від 30.11.2015 на оплату послуг з централізованого водопостачання за листопад 2015 року у кількості 211 321 м3 на суму 476 740 грн. 18 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 35,79);

Позивач зазначає, що 21.08.2017 в порядку виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 відповідачем проведено взаємозалік з позивачем на загальну суму 500 000 грн. 00 коп., яким погашено заборгованість за покупну воду за наступний період: 480 135 грн. 46 коп. за грудень 2015 та 19 864 грн. 54 коп. за листопад 2015. За листопад 2015 заборгованість відповідача становила 476 740 грн. 18 коп. за грудень 2015 48 0135 грн. 46 коп. Таким чином, заборгованість відповідача за грудень 2015 погашена повністю, а заборгованість за листопад 2015 року скоротилась на 19 864 грн. 54 коп. і становить 456 875 грн. 64 коп. На підтвердження вказаного позивач надав копію спільного протокольного рішення (т. 2 а.с. 126).

В порушення умов п. 5.2. договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку із чим у нього виникла заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з липня 2015 по листопад 2015 включно у загальному розмірі 2 156 479 грн. 50 коп.

Відповідно до п. 7.6. договору у разі прострочення платежу за спожиту питну воду, споживач на вимогу виробника, зобовязується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також 3 % річних від простроченої суми.

Із посиланням на п. 7.6. договору та положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних в сумі 151 027 грн. 00 коп. за загальний період з 11.08.2015 по 16.02.2018 та інфляційні втрати за загальний період з серпня 2015 по січень 2018 у розмірі 701 337 грн. 74 коп.

Заборгованість відповідача підтверджується: договором з додатками, копіями Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунків-фактур, спільного протокольного рішення, двостороннім актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.03.2018, обґрунтованим розрахунком суми позову тощо.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору про надання послуг є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Доказів припинення укладеного між сторонами договору на виробництво та надання послуг з централізованого водопостачання від 01.10.2012 № 2 або зміни його умов матеріали справи не містять, отже на момент розгляду справи договір є чинним і в силу положень ст. 629 Цивільного кодексу України обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи заборгованість відповідача за надані позивачем послуги з централізованого водопостачання за період з липня 2015 по листопад 2015 становить 2 156 479 грн. 50 коп., та підтверджується копіями актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунків-фактур, спільним протокольним рішенням на суму 500 000 грн., двостороннім актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.03.2018 тощо.

Вивчивши надані відповідачем на підтвердження заперечень платіжні доручення, угоди про зарахування однорідних зустрічних вимог, договори про переведення боргу тощо, судом встановлено, що перелічені документи стосуються розрахунків між сторонами у період, що не відноситься до спірного періоду, та, відповідно, предмету доказування. Наведене підтверджується відомостями, що містяться у платіжних дорученнях у графі «Призначення платежу», змістом вказаних договорів й угод. Внесена відповідачем часткова оплата за липень та листопад 2015 врахована позивачем, про що свідчить розрахунок основного боргу.

Крім того, твердження відповідача, викладені у відзиві та доповненні до відзиву суперечать змісту актів звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 01.01.2018 (т.1, а.с. 16, ), станом на 01.03.2018 (т.2, а.с. 125), листа відповідача від 18.04.2018 № 121 із розрахунком заборгованості (т. 2, а.с. 120-121).

З урахуванням умов п. 5.2 договору строк оплати наданих позивачем послуг є таким, що настав:

- за актом № ОУ-361 про надання послуг з централізованого водопостачання за липень 2015 11.08.2015;

- за актом № ОУ-435 про надання послуг з централізованого водопостачання за серпень 2015 11.09.2015;

- за актом № ОУ-504 про надання послуг з централізованого водопостачання за вересень 2015 11.10.2015;

- за актом № ОУ-586 про надання послуг з централізованого водопостачання за жовтень 2015 11.11.2015;

- за актом № ОУ-683 про надання послуг з централізованого водопостачання за листопад 2015 11.12.2015.

Таким чином, відповідач наявність заборгованості перед позивачем за послуги водопостачання за період з липня по листопад 2015 року в сумі 2 156 479 грн. 50 коп. належними доказами не спростував, у звязку із чим, за встановлених судом обставин, вимоги позивача в цій частині є доведеними та підлягають задоволенню.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, щ о порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 3% річних судом встановлено, що в межах заявлених періодів нарахування 3% річних до стягнення з відповідача підлягає сума 150 983 грн. 70 коп. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

При перевірці наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат судом встановлено, що при розрахунку позивачем не враховано приписи абз. 3 п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013, відповідно до яких розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом виконано розрахунок інфляційних, відповідно до якого загальний розмір інфляційних втрат становить 669 139 грн. 40 коп. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобовязання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору про надання послуг та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 156 479 грн. 50 коп. основного боргу за період з липня 2015 по листопад 2015 року, 150 983 грн. 70 коп. - 3% річних, 669 139 грн. 40 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Заперечення відповідача судом відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами справи, не впливають та не спростовують вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради (51600, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, м. Верхньодніпровськ, вул. Котляревського, буд. 4, ідентифікаційний номер 02128201) на користь Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" (52300, Дніпропетровська область, Криничанський район, смт. Аули, комплекс будівель та споруд № 2, Аульська селищна рада, ідентифікаційний номер 34621490) 2 156 479 грн. 50 коп. (два мільйони сто п'ятдесят шість тисяч чотириста сімдесят дев'ять грн. 50 коп.) основного боргу, 150 983 грн. 70 коп. (сто п'ятдесят тисяч дев'ятсот вісімдесят три грн. 70 коп.) 3% річних, 669 139 грн. 40 коп. (шістсот шістдесят дев'ять тисяч сто тридцять дев'ять грн. 40 коп.) інфляційних втрат, 44 649 грн. 04 коп. (сорок чотири тисячі шістсот сорок дев'ять грн. 04 коп.) витрат по сплаті судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 13.07.2018