Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/118/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Василюк М.М., адвокат, договір №Ю-17/6 від 01.08.2017р про надання правової допомоги, ордер №56034 від 01.08.2017р,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест Агро" (с.Торчин, Коростишівський район, Житомирської області)

до Горбулівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області (с.Горбулів, Черняхівський район, Житомирська область)

про визнання договору оренди землі від 03.01.2017р укладеним та поновленим на новий строк - 1 рік з 12.02.2018р в редакції позивача додаткової угоди №1 та визнання укладеною додаткової угоди №1 від 12.02.2018р до договору оренди землі від 03.01.2017р,

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест Агро" звернулося до господарського суду з позовом до Горбулівської сільської ради про визнання договору оренди землі від 03.01.2017р між Горбулівською сільською радою Черняхівського району Житомирської області та ТОВ "Гор.Інвест Агро" укладеним та поновленим на новий строк - 1 (один) рік з 12.02.2018 року в редакції додаткової угоди №1 та визнання укладеною додаткової угоди №1 в редакції позивача від 12.02.2018 року до договору оренди землі від 03.01.2017р.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.02.2018р позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест Агро" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалами Господарського суду Житомирської області розгляд даної справи в підготовчому провадженні неодноразово відкладався, зокрема ухвалою господарського суду від 23.04.2018р продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів, розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 17.05.2018р.

В судовому засіданні 17.05.2018р оголошувалась перерва до 21.05.2018р.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 21.05.2018р закрито підготовче провадження та призначено справу №906/118/18 до судового розгляду по суті на 11.06.2018р.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 19.06.2018р у зв'язку з перебуванням судді на лікарняному, розгляд справи по суті було перепризначено на 10.07.2018р.

Представник позивача в судовому засіданні 11.06.2018р позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві від 19.02.2018р, відповіді на відзив відповідача від 10.04.2018р та просив позов задовольнити у повному обсязі. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що він звернувся з листом-повідомленням №321 від 01.12.2017р до відповідача з пропозицією продовжити договір оренди землі від 03.01.2017р на той самий термін та з проектом додаткової угоди №1, за понад 30 днів до закінчення строку дії договору. Відповідач у листі №307 від 01.12.2017р не надав інформації щодо площі оренди і такий спір щодо умов оренди був відсутній. Вказує, що лист не містить підстав для відмови в поновленні договору оренди землі від 03.01.2017р; відповідач не звертався до позивача з вимогою про повернення об'єкта оренди - 714га сільськогосподарських угід; як вважає позивач, будь-яких заперечень Горбулівською сільською радою Черняхівського району Житомирської області не висловлено, у зв'язку з чим договір можна визнати продовженим. Зазначив, що після спливу терміну оренди за договором оренди від 03.01.2017 року, позивач продовжує використовувати зазначені земельні ділянки, а також позивачем здійснено поліпшення об'єкта оренди. Факт використання земельних ділянок позивач підтверджує листами тракториста №5 від 11.01.2018р, №6 від 15.01.2018р, №7 від 18.01.2018р, №8 від 30.01.2018р. Вказує, що 12.02.2018р позивач повторно звертався до відповідача із пропозицією укласти додаткову угоду до договору оренди землі від 03.01.2017р на новий строк, але станом на час розгляду справи відповіді не отримав. Враховуючи відсутність заперечень відповідача, позивач вказує, що в силу приписів ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі є продовженим на тих же умовах та на той же строк.

Представник відповідача в судове засіданні 11.06.2018р не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином (а.с.173-174). У запереченнях №65 від 27.03.2018р на позов (а.с.59-62), відповідач просить у позові відмовити, посилаючись на те, що відповідачем було повідомлено позивача листом №307 від 01.12.2017р про припинення договору, у зв'язку з витребуванням у власність значної кількості земельних ділянок спадкоємцями, а також запропоновано звернутись до сільської ради з метою перегляду площ земель для подальшого укладення договору. У зв'язку з цим, вважає, що не може бути досягнуто згоди щодо істотної умови договору - площі земельної ділянки. Зазначає, що позивачем не в повному обсязі була внесена орендна плата по договору оренди землі від 03.01.2017р. Також вказує на те, що з листів тракториста, на які позивач вказує в позові, вбачається, що останній мав здійснювати дискування на полях №16 та №18, які позивачу не передавались. Посилаючись на наведене, відповідач вважає, що пролонгація договору є неможливою, оскільки настала обставина припинення дії договору.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, 22.12.2016р Горбулівською сільською радою прийнято рішення "Про заключення договорів оренди на земельні ділянки власники, яких померли" (а.с. 14).

Пунктом 3 рішення 12 сесії Горбулівської сільської ради "Про заключення договорів оренди на земельні ділянки власники, яких померли", вирішено керуючись Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо правової долі земельних ділянок, власники яких померли" (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2016, №44, ст.747 заключити договір оренди та передати ТОВ "Гор.Інвест Агро" земельні ділянки на збереження з метою подальшого обробітку та недопущення погіршення їх стану до витребування пайовиками, земельні ділянки, які не знаходяться в оренді, в кількості 200 паїв (на полях 1,3,4,5,6,7,8,9,13,14,15,17,19,20,22,23,24,25,26,27,28,29) загальною площею 714,45 га терміном на 1 рік з оплатою 6% грошової оцінки землі на рахунок сільської ради.

В подальшому, 03.01.2017р між Горбулівською сільською радою (орендодавець/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест Агро" (орендар/позивач) підписано договір оренди землі (далі-договір) (а.с.87-88).

Згідно п.1 договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Горбулівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області.

Відповідно до п.2 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 714 га.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації та на коефіцієнт 1,756 становить 445,38грн за га (пункт 6 договору).

У пункті 9 договору сторони погодили, що договір укладено на один рік. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (на аналогічний строк).

В пункті 10 договору сторони дійшли згоди, що орендна плата вноситься орендарем в розмірі 318000,00 гривень, а саме виходячи з розрахунку 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, за повний рік в грошовій формі, шляхом видачі грошових коштів, орендодавцю через касу орендаря.

Відповідно до пункту 17 договору, земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно пункту 18 договору, цільове призначення земельної ділянки: землі сільськогосподарського призначення.

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (46 пункт договору).

03.01.2017р між сторонами підписано акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду, відповідно до п.1 якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення терміном на один рік, або до моменту появи спадкоємця (а.с.89).

Відповідно до п.2 акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 03.01.2017р, цільове призначення земельних ділянок: переданих орендареві для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельні ділянки розташовані на території Горбулівської сільської ради, поза межами населеного пункту.

Акт прийому-передачі земельних ділянок є невід'ємною частиною договору оренди землі від 03.01.2017 року, акт складено в двох примірниках.

01.12.2017р позивач звернувся до Черняхівської РДА Житомирської області, Горбулівської сільської ради та Головного управління Держгеокадастру у Черняхівському районі Житомирської області з листом-повідомленням №321 від 01.12.2017р, в якому, посилаючись на повне виконання умов договору оренди, відсутність заборгованості з орендної плати, просив поновити договір оренди земельних ділянок (а.с.22).

01.12.2017р відповідач надіслав позивачу лист відповідь за №307 від 01.12.2017р, в якому зазначив, що після закінчення терміну договір втрачає свою силу, у зв'язку з обов'язковим його переглядом, так як протягом року спадкоємці звернулись та переоформили значну кількість земельних часток. Також в даному листі було запропоновано заявнику звернутись до сесії сільської ради з пропозицією перегляду щодо можливості укладення договору оренди на 2018 рік на площі, які будуть вільними та визнаними як відумерла спадщина для їх збереження та використання за цільовим призначенням до набуття права власності спадкоємцями (а.с.24).

12.02.2018р позивач повторно звернувся до голови Горбулівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області з листом №139, в якому просив укласти додаткову угоду №1 від 12.02.2018р до договору оренди землі від 03.01.2017р з поновленням на новий строк - 1 (один) рік з 12.02.2018р. Додатком до даного листа вказано додаткову угоду №1 від 12.02.2018 до договору оренди землі від 03.01.2017р, укладеного між Горбулівською сільською радою та ТОВ "Гор.Інвест Агро" (а.с.25-27).

Як вбачається із встановлених судом фактичних обставин справи, спір у справі виник внаслідок невирішення у добровільному порядку між сторонами питання щодо поновлення на новий строк договору оренди земельної ділянки.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст.12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальної громади на території сіл, селищ, міст належить до повноважень сільських, селищних, міських рад та здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини щодо оренди землі, є Закон України "Про оренду землі".

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним Кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною, ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно ст.792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватися у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" визначає правові підстави поновлення договору оренди землі та фактично об'єднує два випадки пролонгації такого договору.

Так, частинами першою та п'ятою статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Отже, для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Судом встановлено, що у відповідь на звернення позивача від 01.12.2017р №321, відповідач листом від 01.12.2017р повідомив позивача про те, що договір оренди часток (паїв) відумерлої спадщини від 03.01.2017р після закінчення терміну дії втрачає свою дію, у зв'язку із переоформленням спадкоємцями значної кількості земельних часток. Зі змісту листа вбачається, що позивачу запропоновано звернутись до сесії з пропозицією розгляду питання щодо можливості заключення договорів оренди на площі, які будуть вільними.

Таким чином, додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення не була укладена сторонами у місячний строк, у зв'язку з чим договір оренди землі між сторонами не поновлений, а припинив свою дію відповідно до положень статті 31 Закону України "Про оренду землі".

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Поновлення договору відбувається на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Поновлення договору у передбачений нормами ч.ч.6-10 ст.33 Закону України "Про оренду землі" спосіб вимагає не тільки встановлення судом юридично значимих умов, що свідчать про продовження орендних правовідносин (як-то користування земельною ділянкою поза межами строку договору без заперечення орендодавця протягом наступного місяця), а й необхідності укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних прав і обов'язків.

Однак, як з'ясовано судом, сторонами договору не було дотримано вимог ст.33 Закону України "Про оренду землі" щодо укладання додаткової угоди.

Як уже зазначалось, позивач 12.02.2018р звертався до відповідача з листом №139, в якому просив укласти додаткову угоду №1 від 12.02.2018р до договору оренди землі від 03.01.2017р з поновленням на новий строк - 1 (один) рік з 12.02.2018р, з доданою до листа вказаною додатковою угодою (а.с.25-27).

Відповідач відповіді на вказаний лист позивача не надав. Водночас, судом приймається до уваги, що відповідач не погодився на продовження договору оренди землі від 03.01.2017р, що вбачається з листа Горбулівської сільської ради №307 від 01.12.2017р, а тому безпідставними є доводи позивача про відсутність заперечень відповідача про продовження дії договору оренди землі.

Під час розгляду справи, представник відповідача пояснював про неможливість, у даному випадку, поновлення договору оренди землі, оскільки в оренду передавались земельні ділянки (паї) до витребування їх правонаступниками. Вказував, що протягом 2017-2018 років спадкоємцями оформлялось право власності на земельні ділянки в порядку спадкування, на підтвердження чого відповідач надав рішення Черняхівського районного суду у справах: №293/97/18 від 22.02.2018р, №293/528/17 від 26.06.2017р, №293/524/17 від 26.06.2017р, №293/526/17 від 26.06.2017р, №293/1365/17 від 31.01.2018 (а.с.103-107). Посилався на те, що площа земельних ділянок, яка вказана в договорі, не є сталою і не може забезпечити постійну площу орендованих земельних ділянок в розмірі 741 га, в кількості 200 паїв, оскільки такі ділянки надаються в оренду до витребування їх правонаступниками. У зв'язку з цим, позивачу і було запропоновано звернутись до сесії сільської ради з пропозицією перегляду щодо можливості укладення договору оренди на 2018 рік на площі, які будуть вільними та визнаними як відумерла спадщина для їх збереження та використання за цільовим призначенням до оформлення права власності спадкоємцями.

Слід також зазначити, що в додатковій угоді №1 від 12.02.2018р відсутня інформація про нормативно-грошову оцінку землі на момент укладення додаткової угоди, виходячи з якої має розраховуватись орендна плата, яка, в свою чергу, є істотною умовою договору оренди.

На підтвердження користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди позивач надав листи тракториста №5 від 11.01.2018р, №6 від 15.01.2018р, №7 від 18.01.2018р, №8 від 30.01.2018р (а.с.28-31). Дослідивши вказані листи судом встановлено, що в них міститься інформація про проведення робіт з дискування на полях №№16,18. Однак, як вбачається з рішення Горбулівської сільської ради від 22.12.2016р, серед земельних ділянок в кількості 200 паїв (на полях 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 13, 14, 15, 17, 19, 20, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29), які вирішено передати позивачу, відсутні поля №№16,18, що спростовує доводи позивача про факт користування земельною ділянкою. Інших доказів користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди позивач не надав.

Поряд з цим, судом враховується, що згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як роз'яснено у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Частиною 2 статті 180 ГК України також передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 8 статті 181 ГПК України передбачено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Згідно з вимогами ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки).

Норма ч.1 ст.79-1 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Проте, договір оренди землі від 03.01.2017р між Горбулівською сільською радою Черняхівського району Житомирської області та ТОВ "Гор.Інвест Агро" не містить істотних умов договору оренди землі, передбачених ст.15 Закону України "Про оренду землі", а саме: кадастрових номерів та матеріалів щодо місця розташування земельних ділянок, в ньому лише зазначено, що в оренду передається земельна ділянка площею 714 га (п.2 договору).

В розділі "Прикінцеві положення" договору вказано, що невід'ємними частинами договору є: копія державного акту на право власності на земельну ділянку (орендодавця), в якому вказано план земельної ділянки; копія паспорта (орендодавця); копія ідентифікаційного номера (орендодавця). Копії державного акта на право власності на земельну ділянку (орендодавця), план земельної ділянки, сторонами до матеріалів справи не надано.

До матеріалів справи сторонами додано лише акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 03.01.2017р, який є невід'ємною частиною договору оренди. В акті також зазначена тільки загальна площа земельних ділянок - 714га та те, що земельні ділянки розташовані на території Горбулівської сільської ради, за межами населеного пункту, однак кадастрові номери, план розташування земельних ділянок, які є предметом договору акт прийому-передачі земельної ділянки, які договір, не містять.

В рішенні Горбулівської сільської ради від 22.12.2016р, на підставі якого, як вказували сторони, укладався договір оренди землі від 03.01.2017р, зазначено про передачу ТОВ "Гор.Інвест.Агро" земельних ділянок які не знаходяться в оренді в кількості 200 паїв (на полях 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 13, 14, 15, 17, 19, 20, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29), власники яких померли до витребування правонаступниками. Однак, ідентифікувати вказані паї, за поданими до справи документами, не видається можливим.

З набранням 01.01.2016р чинності нової редакції Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що право оренди на нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки, надані в оренду органами державної влади, здійснюється органами місцевого самоврядування в порядку, визначеному статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" без державної реєстрації права власності на такі земельні ділянки в Державному реєстрі прав. Тобто, передбачено обов'язковість реєстрації права оренди на нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки. З метою реалізації положень наведеного Закону є необхідним формування кожного паю в окрему земельну ділянку як об'єкта цивільних прав у відповідності до положень ст.79-1 Земельного кодексу України, тобто з визначенням її площі, меж в натурі (на місцевості) та внесенням інформації про неї до Державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номеру.

Разом з тим, умови договору оренди земельної ділянки від 03.01.2017р, як і запропонована позивачем редакція додаткової угоди, фактично не визначають об'єкта оренди, оскільки містять лише загальну площу всіх земельних часток без індивідуального визначення земельної ділянки (земельних ділянок) як об'єкта цивільних прав. Розроблення технічної документації щодо земельних ділянок, які надавалась в оренду позивачеві за договором та в подальшому залишилися невитребуваними правонаступниками померлих власників паїв, з матеріалів справи також не вбачається.

За таких обставин, договір оренди земельної ділянки від 03.01.2017р є неукладеним, оскільки не містить такої істотної умови договору оренди як об'єкт оренди.

Встановивши вказані обставини, суд водночас, приймає до уваги роз'яснення щодо застосування положень законодавства, наведені у пункті 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.03.2011 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", а саме про наступне: "....не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. ... господарським судам необхідно враховувати таке. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.»

З даного приводу суд зауважує, що, незважаючи на фактичне виконання сторонами умов договору оренди земельної ділянки від 03.01.2017р, суд визначає даний договір як неукладений, з огляду, в т.ч. на предмет спору у даній справі про визнання даного договору оренди землі від 03.01.2017р укладеним та поновленим на новий строк - 1 рік з 12.02.2018р, в редакції позивача додаткової угоди №1 та визнання укладеною додаткової угоди №1 від 12.02.2018р до договору оренди землі від 03.01.2017р. На переконання суду, у даному спорі факт відсутності у договорі істотної умови, зокрема, визначеного об'єкта оренди за договором оренди земельної ділянки, має переважне значення для правильного вирішення спору, аніж факт виконання сторонами деяких умов даного договору, навіть у разі припинення його дії, для встановлення певних юридичних наслідків.

Слід зазначити, що об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 4 статті 334 Цивільного кодексу України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з частиною 5 статті 6 Закону України "Про оренду землі" на момент виникнення спірних правовідносин, право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

За приписами ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Частина 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачає, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державній реєстрації прав підлягає і таке речове право, похідне від права власності, як право оренди земельної ділянки.

При цьому, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Проте, як встановлено судом та вище зазначалось, об'єкт за договором оренди земельної ділянки від 03.01.2017р не був визначений шляхом державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, що, в свою чергу, унеможливило державну реєстрацію права оренди землі за даним договором, а, відповідно, і передачу відповідачем права оренди землі, і набуття позивачем такого права.

Тож, за наведених обставин, посилання позивача на наявність у нього та порушення його переважного права оренди землі, внаслідок непоновлення та непродовження дії договору оренди земельної ділянки від 03.01.2017р, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

За таких обставин, доводи позивача не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, оскільки, як встановлено судом, сторонами не було врегульовано питання поновлення договору ні в порядку п.п.1-5 ст.33 Закону України "Про оренду землі", ні за п.6 цієї ж статті, при цьому, під час вирішення спору судом встановлено факт неукладеності договору оренди землі від 03.01.2017р у зв'язку з відсутністю в ньому істотних умов договору оренди землі, врегулювати спір в судовому порядку за визначеним предметом позову - шляхом визнання вказаного договору оренди землі поновленим на новий строк (в редакції позивача додаткової угоди №1), суд не вбачає за можливе. З огляду на встановлені судом обставини справи, передбачених законом підстав для визнання укладеною додаткової угоди №1 від 12.02.2018р до договору оренди землі від 03.01.2017р про поновлення дії договору оренди землі також не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.ст.76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відтак, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у нього правомірного та законного права на визнання договору оренди землі від 03.01.2017р укладеним та поновленим на новий строк - 1 рік з 12.02.2018р в редакції позивача додаткової угоди №1 та визнання укладеною додаткової угоди №1 від 12.02.2018р до договору оренди землі від 03.01.2017р. За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

Керуючись статтями123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 16.07.18

Суддя Кравець С.Г.

Віддрукувати:

1 - до справи,

2,3 - сторонам (рек. з пов.)