ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"09" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/904/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Мирончак А.Л. по довіреності;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу №916/904/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"; (вул. Тверська, 5, Київ, Південна Частина Києва, Київ, 03680) в особі, якою є Регіональна філія "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ( вул. Привокзальна, 22, Донецька область, м. Лиман, 84404) до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" (вул. Чапаєва, 50, Визирка, Комінтернівський район, Одеська область, 67543) про стягнення 97720 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі, якою є Регіональна філія "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" про стягнення 97720 грн. штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст.118,122 Статуту залізниць України та п.5.5 Правил оформлення перевізних документів, а також на відомості, які зазначені відправником у залізничної накладної №41461757 щодо маси вантажу та обставини, що встановлені у комерційному акті №482803/373, який складений 12.11.2017р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.05.2018 р. відкрито провадження у справі №916/904/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі, якою є Регіональна філія "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач не погодившись з позовом вказавши у відзиві на позов на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог, оскільки на його думку позивачем не доведено неможливості втрати вантажу під час перевезення. Також, на думку відповідача, комерційним актом, яким позивач ґрунтує свої позовні вимоги, - не встановлено факту внесення неправдивих відомостей до залізничної накладної, а встановлено тільки невідповідність між масою вантажу, зазначені у цій накладній та фактичною масою вантажу в натурі.

Крім того, як вважає відповідач, ним не могли бути внесені невірні відомості до накладної через технічну неможливість внесення інших відомостей ваги вантажу, ніж була встановлена при зважуванні цього вантажу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.06.2018року оголошено перерву до 09.07.2018року.

21.06.2018року позивач надав відповідь на відзив відповідно якої з доводами відповідача викладеними у відзиві не погоджується .

04.07.2018року позивач надав клопотання про розгляд справи без його участі.

29.01.2018року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 21.02.2018року.

В судовому засіданні, яке відбулось 09.07.2018року, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд встановив:

09.11.2017р. згідно із накладною №41461757 зі станції Чорноморська Одеської залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці було відправлено вагони № №56067861, 60457769 з вантажем - вугілля кам'яне. Відповідно до накладної №41461757 відправником вантажу є Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „ТРАНСІНВЕСТСЕРВІС".

11.11.2017р. на станції Авдіївка Донецької залізниці на підставі заявки вантажодержувача було здійснено комерційне переважування зазначеного вагону та складено комерційний акт.

Позивач свої вимоги обґрунтовує посилаючись на те, що Комерційним актом №482803/373 від 12.11.2017р. засвідчено, що під час контрольного зважування на вагах вантажоодержувача вагон №56067861 відправлених за накладною №41461757 було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній - масою на 1200 кг. Під час контрольного зважування на вагах вантажоодержувача вагон №60457769 відправлених за накладною №41461757 було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній - масою на 1150 кг. Маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці (підтверджується графою 23, 24 перевізних документів), завантаження проводилося вантажовідправником. Зазначені відмітки є в перевізних документах.

Посилаючись на вимоги ст.ст 118, 122 Статуту залізниць України, згідно яких за неправильно зазначену у накладних масу вантажу Відповідачу нараховано штрафи у розмірі п'ятикратної плати за всю відстань перевезення, а саме: провізна плата по накладній №41461757 за кожний вагон складає 9772,00 грн. - позивач просить стягнути з відповідача 97720 грн. штрафу.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частинами 2 та 3 ст.908 ЦК України встановлено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до ст.6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частиною 1 ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Як вбачається зі змісту ст.118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

З цього приводу суд зазначає наступне:

Для застосування цього виду відповідальності залізниця має довести, що вантаж не було частково втрачено під час перевезення (п.13 Інформаційного листа ВГСУ від 02.02.2010р. №01-08/71 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів законодавства про відповідальність за порушення у галузі залізничного транспорту (за матеріалами узагальнення судової практики у справах, розглянутих господарськими судами України)".

Так п.а) ч.2 ст.129 Статуту залізниць України встановлено, що комерційний акт засвідчує лише невідповідність найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Так, пунктом 7 Правил приймання вантажів до перевезення передбачено, що маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах.

У відповідності до п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства.

Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України. затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року №442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за №1716/22028, та інших нормативно-правових актів.

Тому, зважування, завантажених вагонів, для встановлення маси вантажу здійснюється співробітниками Відповідача на повірених та зареєстрованих 100 тонних вагонних вагах 23104ВВ-100ЄЕ/2СД.

Зазначенні вагонні ваги взяті на облік залізницею, про що свідчить виданий технічний паспорт у відповідності до п.2.3 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року N 442.

До того ж, у відповідності до ст.28 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, випускаються з серійного виробництва, ремонту та у продаж, видаються напрокат, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці. А засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно- правовим актом ЦОВМ.

При цьому, статтею 1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" встановлено, що задовільна повірка засобів вимірювальної техніки - встановлення придатності засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, до застосування на підставі результатів контролю їх метрологічних характеристик.

На виконання зазначеного, Відповідачем проводилась своєчасна повірка засобів вимірювальної техніки: 100 тонних вагонних ваг 23104ВВ-100Е/2СД, що засвідчується проставлянням підпису повірника та повіреного клейма у паспорті на вагонні ваги про придатність до застосування, зазначених вагонних ваг.

Отже, з наведеного вбачається, що Відповідач у відповідності до встановлених законодавством вимог здійснював зважування завантажених вагонів на придатних вагонних вагах, а тому допустити внесення неправдивих даних щодо маси ватажу в залізничній накладній є неможливим.

Так, у відповідності до роздруківки від 09.11.2017 року о 20 год 38 хв. 18 с. з програмного комплексу ПО-У.01, встановленого на вагах, складеної ваговим оператором ОСОБА_3, при зважуванні на вагових вагах 23104ВВ- 100Е/2СД вагону №56067861 та №60457769 з вантажем, було встановлено, що маса вантажу складає 68,60 т. та 69,60т. відповідно.

Тим самим, Відповідач у залізничній накладній №414617576 вказав саме ту масу вантажу, яка зазначена в роздруківці: 68,60 тон. на вагон №56067861 та 69,60 на вагон №60457769.

Окрім того, відповідно до Договору №3/07 від 03.01.2007 року TOB „ВЕС-СЕРВІС" в 2017 році надавало Відповідачу (TOB „ТІС") комплекс послуг з технічного обслуговування вагонних електромеханічних ваг, в тому числі ваг 23104ВВ-100Е/2СД.

Відповідно до Довідки, наданої TOB „ВЕС-СЕРВІС" від 08.06.2018р. №107, ваги 23104ВВ-100Е/2СД на 2017 рік були повністю повірені та здійснювали роботу в справному стані.

З наведеного суд робить висновок, що відповідач не міг зазначити в залізничній накладній невірну масу вантажу, оскільки він не мав можливості змінювати значення маси вантажу, отриманні ним при зважуванні вагонів на повірених вагах 23104ВВ-100Е/2СД. Більш того, як раз у випадку зазначенні іншої маси вантажу, ніж була визначена на вищевказаних вагах, з боку відповідача було б допущено порушення правил перевезення.

При цьому, Позивач у своєму позові зазначає, що комерційний акт складений у випадках передбачених ст.129 Статуту залізниць України, є безумовною підставою для стягнення з відповідача штрафу у розмірі передбаченого ст. 118 Статуту залізниць України при неправильному зазначені у залізничній накладній маси вантажу.

Між тим, відповідно до ст.129 Статуту залізниць України комерційні акти засвідчують лише обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення.

Так, п.а) ч.2 ст.129 Статуту залізниць України встановлено, що комерційний акт засвідчує лише невідповідність найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

При цьому, як видно з наведеного, комерційний акт не встановлює факт внесення неправдивих значень щодо маси вантажу в залізничній накладній, а лише вказує на невідповідність між масою вантажу, зазначеною в залізничній накладній та масою вантажу в натурі.

Отже, комерційний акт не можна приймати як доказ заздалегідь встановленої сили, що вказує на факт невірного зазначення маси вантажу в залізничній накладній.

Дійсно, у комерційному акті №482803/373 від 12.11.2017р. не міститься відомостей про втрату вантажу, оскільки в цьому акті зазначено про прибуття вантажу у справному вагоні, із зачиненими люками, за відсутності течі вантажу, без виїмок та поглиблень з маркуванням вапняним розчином, - але ці обставини не спростовують відсутності факту неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, а також вимоги ст. 74 ГПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем позовних вимог, а відтак і відмову у задоволенні позову.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволені позову Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"; (вул. Тверська, 5, Київ, Південна Частина Києва, Київ, 03680) в особі, якою є Регіональна філія "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ( вул. Привокзальна, 22, Донецька область, м. Лиман, 84404) до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" (вул. Чапаєва, 50, Визирка, Комінтернівський район, Одеська область, 67543) про стягнення 97720 грн. - відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Повне рішення складено 16 липня 2018 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов