ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року Справа № 915/213/18

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника прокуратури: Григорян Е.Р. - посв.№035059 від 13.08.2015;

представника позивача: Орлової О.В. - дов.№630/10/01/08/18 від 23.04.2018;

представника відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Керівника Миколаївської місцевої прокуратури №2 (54050, м.Миколаїв, пр.Богоявленський, буд.314) в інтересах держави в особі Управління комунального майна Миколаївської міської ради (54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд.20),

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Веліксар Марини Петрівни (54037, АДРЕСА_1),

про: стягнення 25256,17 грн. заборгованості з орендної плати, 2666,16 грн. пені та зобов'язання відповідача звільнити і повернути Управлінню комунального майна Миколаївської міської ради нежитлове приміщення площею 40,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, -

в с т а н о в и в:

15.03.2018 Керівник Миколаївської місцевої прокуратури №2 звернувся до суду в інтересах держави в особі Управління комунального майна Миколаївської міської ради з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи - підприємця Веліксар Марини Петрівни 25256,17 грн. заборгованості з орендної плати, 2666,16 грн. пені та зобов'язати відповідача звільнити і повернути Управлінню комунального майна Миколаївської міської ради нежитлове приміщення площею 40,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування своїх вимог прокуратура у позовній заяві посилається на наступне.

Миколаївською місцевою прокуратурою №2 встановлені порушення законодавства при використанні комунального майна. Так, Управлінням з використання та розвитку комунального майна (наразі - Управління комунального майна) Миколаївської міської ради з ФОП Веліксар М.П. укладено Договір оренди нерухомого майна від 01.03.2013 №7265 (далі - Договір), за яким орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - нежитлове приміщення (будівля, споруда) площею 35,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 з метою використання приміщення магазину продовольчих товарів. Вказаний Договір укладено строком на 6 місяців до 01.09.2013 включно (п.10.1. Договору). Факт передачі майна підтверджується актом прийому-передачі майна від 01.03.2013. У подальшому 04.09.2013 між вищевказаними сторонами укладено Договір про внесення змін до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності, згідно з яким термін дії Договору №7265 від 01.03.2013 продовжено строком на 6 місяців, тобто до 01.03.2014. Аналогічні Договори про внесення змін з метою продовження терміну дії Договору оренди №7265 від 01.03.2013 укладалися: 25.03.2014, 20.01.2016 та 17.06.2016. Крім того, 21.06.2016 внесено зміни до Договору оренди майна №7265 від 01.03.2013, згідно з якими «Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення літ.А-5 (прим. з №69-1 по №69-3) загальною площею 40,4 кв.м., що розташовані за адресою АДРЕСА_2 та знаходяться на балансі КП «ДЄЗ «Пілот». Згідно вищевказаного договору про внесення змін, загальна площа орендованого комунального майна збільшена з 35,20 кв.м. до загальної площі 40,4 кв.м. Відповідно до п.10.5. Договору, у разі закінчення строку його дії, він продовжується шляхом укладення додаткової угоди за умови письмового звернення орендаря. Однак, орендар з письмовим зверненням про продовження строку оренди майна до орендодавця не звертався. Таким чином, Договір оренди №7265 припинив свою дію. Прокуратура зазначає, що всупереч ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526, 530, 629 ЦК України, п.п.3.4., 5.2. Договору та ч.3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» відповідач не виконує свій обов'язок щодо своєчасної та у повному обсязі сплати орендної плати, унаслідок чого утворилась заборгованість із орендної плати перед місцевим бюджетом в сумі 25256,17 грн. за період з 01.06.2016 по 31.12.2017. Крім того, на підставі п.3.6. Договору, відповідачу було нараховано пеню в розмірі 2666,16 грн. за період з 16.07.2017 по 16.01.2018. Отже, загальна сума, яку має сплатити ФОП Веліксар М.П. за вказаним договором складає 27922,33 грн. З метою спонукання ФОП Веліксар М.П. до виконання умов договору, своєчасної сплати орендних платежів та повернення майна Управлінням комунального майна міської ради 13.05.2017, 11.08.2017, відповідачу на його юридичну адресу направлено листи про сплату боргу. Однак, орендарем заборгованість не погашена. Посилаючись на ч.1 ст.785 ЦК України та ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та умов п.п.2.6., 2.7., 2.8. Договору, а також згідно інформації Управління комунального майна Миколаївської міської ради від 02.11.2017 та 16.01.2018 акт приймання-передачі щодо повернення комунального майна орендодавцю відсутній, тобто майно перебуває в його фактичному користуванні. Прокуратура вважає, у зв'язку із закінченням строку дії договору нежитлове приміщення площею 40,4 кв.м. по АДРЕСА_2 підлягає поверненню ФОП Веліксар М.П. Прокуратура зазначає, що Управління комунального майна є виконавчим органом Миколаївської міської ради та здійснює діяльність відповідно до Положення, затвердженого рішенням міської ради від 23.02.2017 №16/32, основним завданням якого є реалізація прав територіальної громади міста Миколаєва, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням об'єктами комунальної власності в межах, визначених чинним законодавством та цим Положенням. Управління комунального майна є правонаступником управління з використання та розвитку комунальної власності міської ради. Відповідно до покладених завдань Управління комунального майна міської ради виступає орендодавцем цілісних майнових комплексів підприємств, їхніх структурних підрозділів, нерухомого майна, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста, згідно з чинним законодавством, зокрема, проводить роботу щодо передачі в орендне користування об'єктів комунальної власності територіальної громади міста, здійснює контроль за використанням комунального майна. Згідно з п.14 ч.1 ст.69 Бюджетного кодексу України, кошти, отримані як орендна плата та нараховані за її неповноту та несвоєчасну сплату штрафні санкції зараховуються до місцевого бюджету. Несплата заборгованості за вказаним договором оренди завдає шкоду місцевому бюджету та унеможливлює виконання позивачем функцій з розпорядження майном територіальної громади міста Миколаєва. Не дивлячись на те, що Управління комунального майна міської ради уповноважене реалізовувати право територіальної громади щодо розпорядження комунальним майном, останнім протягом тривалого часу не вжито заходів до усунення порушень законодавства, зокрема, шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди.

Під час розгляду справи, прокурор та представник позивача підтримали доводи, викладені у позові та у додаткових поясненнях.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, відзив на позов не надав. Про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, шляхом надсилання ухвал суду від 02.04.2018, 23.04.2018, 24.05.2018 та 05.07.2018. В матеріалах справи містяться докази отримання зазначених вище ухвал відповідачем.

Згідно ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення про причини неявки.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача.

02.04.2018 ухвалою суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.04.2018.

Ухвалою суду від 23.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 24.05.2018.

24.05.2018 суд ухвалив відкласти судове засідання на 19.06.2018.

Ухвалою суду від 05.07.2018 призначено справу до судового розгляду справи по суті на 11.07.2018.

У судовому засіданні 11.07.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників прокуратури та позивача, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступні обставини.

01.03.2013 між Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, правонаступником, якого є Управління комунального майна Миколаївської міської ради (надалі - орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Веліксар Мариною Петрівною (надалі - орендар) укладено Договір оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності №7265 (надалі - Договір оренди), згідно п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - нежитлове приміщення (будівля, споруда) площею 35,20 кв.м, розміщене за адресою: АДРЕСА_2 будинку, вартість якого визначена згідно з висновками експерта і становить за (експертною оцінкою, залишковою вартістю) 49280,00 грн.

Майно передається в оренду з метою використання магазину продовольчих товарів.

У відповідності до п.2.1. Договору оренди, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Згідно п.2.2. Договору оренди передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно.

Відповідно до п.2.3. Договору оренди власником майна залишається територіальна громада м.Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Орендна плата, порядок розрахунку платежів по договору визначені сторонами в розділі 3. Договору оренди.

Пунктами 3.1, 3.2 Договору оренди, орендна плата визначається на підставі Положення про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, затвердженого рішенням міської ради від 20.10.2011 №10/15, і становить без ПДВ за перший місяць оренди 1031,81 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

У відповідності до п.3.3. Договору оренди, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

17.06.2016 між сторонами було укладено Договір про внесення змін до Договору оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності, пунктом 3.1 якого змінено розмір орендної плати Договору оренди №7265 від 01.03.2013 та визначено, що орендна плата визначається на підставі Положення про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, затвердженого рішенням міської ради від 20.10.2011 №10/15 (із змінами та доповненнями), і становить без ПДВ за березень 2016 року 1026,67 грн.

21.06.2016 було укладено аналогічний Договір про внесення змін до Договору оренди, яким визначено, що орендна плата за червень 2016 року становить 1178,33 грн. (без ПДВ).

Відповідно до п.3.4 Договору оренди, орендна плата перераховується орендодавцеві щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно п.3.5 Договору оренди розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі внесення змін та доповнень до Положення, істотної зміни стану об'єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 5.2 Договору оренди на орендаря покладено обов'язок своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Строк дії договору встановлено строком на 6 місяців, що діє з 01.03.2013 до 01.09.2013 включно (п.10.1. Договору оренди). Умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну його дії, у тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов'язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов'язань (п.10.2. Договору оренди). Зміни та доповнення до договору вчиняються в такій самій формі, що й договір оренди, та є його невід'ємною частиною (п.10.3. Договору оренди). Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвання за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

У відповідності до п.10.5. Договору оренди у разі закінчення строку дії договору, останній продовжується шляхом укладання додаткової угоди за умови письмового звернення орендаря відповідно до вимог Положення.

В подальшому 04.09.2013 між вищевказаними сторонами укладено Договір про внесення змін до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності, згідно з яким термін дії Договору оренди №7265 від 01.03.2013 (п.10.1.) було продовжено строком на 6 місяців, тобто з 01.09.2013 до 01.03.2014.

Аналогічні договори про внесення змін з метою продовження терміну дії Договору оренди №7265 від 01.03.2013 укладалися:

- 25.03.2014, згідно з яким продовжено термін дії Договору оренди строком на 1 рік до 01.03.2015;

- 20.01.2016, згідно з яким продовжено термін дії Договору оренди строком на 1 рік до 01.03.2016;

- 17.06.2016, згідно з яким продовжено термін дії Договору оренди строком на 1 рік до 17.06.2017.

Крім того, 21.06.2016 внесені зміни до п.1.1 Договору оренди №7265 від 01.03.2013, згідно з якими орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно (надалі - майно) - нежитлові приміщення літ.А-5 (прим. з №69-1 по №69-3) загальною площею 40,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та знаходяться на балансі КП «ДЄЗ «Пілот». Майно передається в оренду з метою використання під магазин промислових товарів, що були у використанні.

За вказаним вище Договором про внесення змін, загальна площа орендованого комунального майна збільшена з 35,20 кв.м. до загальної площі 40,4 кв.м.

Об'єкт оренди за договором передано орендарю на підставі акту приймання-передавання приміщення по Договору оренди №7265 від 01.03.2013 (т.1 а.с.16).

Договір оренди припиняється, зокрема, закінченням строку, на який його було укладено (п.10.7. Договору оренди).

10.05.2016 позивач направив на адресу відповідача лист №889/10/01/08/16 про необхідність погасити заборгованість з орендної плати, яка становила 9000,84 грн., в т.ч. ПДВ 1500,14 грн., на яку була нарахована пеня у сумі 738,07 грн., також повідомив про дострокове розірвання договору оренди, звільнення орендованого приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 площею 35,2 кв.м. та повернення його у належному стані орендодавцю.

Листом №951/10/01/08/17 від 13.05.2017 позивач повідомив відповідача, що останнім в порушення умов договору не здійснено своєчасну сплату орендної плати і заборгованість станом на 13.05.2017 складає 14339,41 грн., в т.ч. ПДВ 2389,90 грн., на яку була нарахована пеня у сумі 801,47 грн. Також позивач вдруге вимагав та повернути орендоване майно у належному стані орендодавцю.

11.08.2017 позивач своїм листом №1518/10/01/08/17 від 11.08.2017 повідомив відповідача, про необхідність сплати орендної плати, заборгованість з якої станом на 11.08.2017 складала 18938,55 грн., в т.ч. ПДВ 3156,42 грн., на яку була нарахована пеня 1208,13 грн., а також, в-третє, просить звільнити орендовані приміщення та повернути їх у належному стані орендодавцю.

В матеріалах справи містяться докази направлення вищезазначених листів позивачем на адресу відповідача (т.1 а.с.23, 25, 26, 28).

На підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законом України «Про оренду державного та комунального майна», а також умовами Договору оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності №7265 від 01.03.2013 із змінами та доповненнями.

Згідно ст.ст.11, 509 ЦК України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст.173-175 ГК України.

Як встановлено ч.1 ст.2, ч.3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч.1 ст.283, ч.3 ст.285 ГК України та ст.ст.759, 762 ЦК України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату.

Тобто, згідно зазначених вище норм укладений між Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Веліксар Мариною Петрівною Договір оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності №7265 від 01.03.2013 із змінами та доповненнями є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами.

У відповідності до ч.1 ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п.5.2. Договору оренди та ч.3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ч.1 ст.286 ГК України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності. При цьому, приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення орендних платежів щомісячно не пізніше 12-го числа місяця наступного за звітним відповідно до п.3.4. Договору оренди.

У відповідності до ст.202 ГК України та ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не надано доказів належного виконання умов договору оренди. Внаслідок невиконання грошових зобов'язань за Договором оренди №7265 від 01.03.2013 утворилась та має місце заборгованість з орендної плати в сумі 25256,17 грн.

Невиконання грошових зобов'язань кваліфікується судом як порушення зобов'язання у розумінні ст.610 ЦК України, а сам відповідач вважається таким, що прострочив виконання відповідних грошових зобов'язань у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

Відповідачем розрахунок заборгованості не заперечений та не спростований, доказів погашення заборгованості з орендної плати суду не надано.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення основного боргу з орендної плати в сумі 25256,17 грн. слід задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до п.3) ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, що узгоджується із ч.1 ст.550 ЦК України.

Так, за змістом п.3.6. Договору оренди, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації й стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахування індексації, за кожен день прострочення, включаючи дату та час зарахування відповідної суми на розрахунковий рахунок орендодавця.

На підставі зазначеного пункту Договору оренди позивачем було нараховано пеню в розмірі 2666,16 грн. за період з 16.07.2017 по 16.01.2018.

При розгляді позовних вимог в частині стягнення пені, судом встановлено наступне.

За приписами ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають, оскільки Договір оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності №7265 від 01.03.2013, є таким, що припинив свою дію з 17.06.2017. В свою чергу, станом на дату подання позивачем позову, втратив чинність і п.3.6. Договору оренди щодо нарахування пені. Оскільки ст.547 ЦК України вимагає наявності письмового правочину, укладеного між сторонами, щодо стягнення неустойки, то відсутність такого письмового правочину щодо нарахування пені виключає можливість її стягнення судом після припинення дії Договору.

Згідно ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У відповідності до ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до умов п.п.2.6., 2.7., 2.8. Договору оренди, у разі його припинення або розірвання цього договору майно повертається орендарем орендодавцю (балансоутримувачу) вартістю та у стані, не гіршому ніж отримувалось. Майно вважається поверненим орендодавцю (балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов'язок по складанню акта приймання-передавання покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

В матеріалах справи акт приймання-передавання щодо повернення відповідачем комунального майна орендодавцю відсутній, тобто майно перебуває в його фактичному користуванні.

Згідно інформації Управління комунального майна Миколаївської міської ради №55/10.01-07/18 від 16.01.2018 акт приймання-передавання щодо повернення комунального майна орендодавцю підписано не було (т.1 а.с.34).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про зобов'язання відповідача звільнити орендоване приміщення і повернути його Управлінню комунального майна Миколаївської міської ради нежитлове приміщення площею 40,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2, підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст.73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов'язань за Договором оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності №7265 від 01.03.2013 належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 210, 220, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Веліксар Марини Петрівни (54037, АДРЕСА_1; ідент.код НОМЕР_1) на користь Управління комунального майна Миколаївської міської ради (54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд.20; ідент.код 22440076) 25256,17 грн. орендної плати.

3. Фізичній особі-підприємцю Веліксар Марині Петрівні (54037, АДРЕСА_1; ідент.код НОМЕР_1) звільнити та повернути Управлінню комунального майна Миколаївської міської ради (54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд.20; ідент.код 22440076) об'єкт оренди - нежитлові приміщення літ.А-5 (приміщення №№69-1, 69-2, 69-3) загальною площею 40,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, шляхом підписання акту приймання-передавання.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Веліксар Марини Петрівни (54037, АДРЕСА_1; ідент.код НОМЕР_1) на користь Прокуратури Миколаївської області (54030, м.Миколаїв, вул.Спаська, буд.28, р/р 0340, Банк ДКСУ м.Києва, МФО 820172, ідент.код 02910048) 3355,73 грн. судового збору.

5. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 23.07.2018 року.

Суддя М.В. Мавродієва