номер провадження справи 27/24/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2018 Справа № 908/431/18

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С., при секретарі судового засідання Шолоховій С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035 м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25, )

до відповідача: Комунального підприємства Міський футбольний клуб Металург (69006 м. Запоріжжя, вул. Валерія Лобановського, 21, )

про врегулювання розбіжностей

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1, дов. № 297 выд 28.02.2018 р.

представник відповідача: ОСОБА_2, договір-доручення б/н від 29.03.2018 р.

СУТЬ СПОРУ:

14.03.2018 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж до Комунального підприємства Міський футбольний клуб Металург про врегулювання розбіжностей, що виникли при укладанні договору про постачання електричної енергії, яка закуповується за державні кошти від 26.02.2018р. № 9186 шляхом викладення пункту 8.3.2 в редакції протоколу врегулювання розбіжностей від 27.02.2018р. до зазначеного договору: за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 9 цього Договору, Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії оперативно-господарську санкцію у розмірі двократної вартості різниці фактично спожитої та договірної величин.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2018 р., справу № 908/431/18 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 15.03.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/431/18, присвоєно справі номер провадження 27/24/18 та призначено підготовче засідання на 12.04.2018 р.

Справа № 908/431/18 розглядається за правилами загального позовного провадження.

12.04.2018 р. в підготовчому засіданні, на підставі ст. 183 ГПК України, судом оголошено перерву до 10.05.2018 р., про що винесено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 10.05.2018 р. відповідно до ст.177 ГПК України, строк підготовчого засідання продовжено на тридцять днів. На підставі ст. 183 ГПК України, підготовче засідання відкладено, засідання суду призначено на 07.06.2018 р.

Ухвалою суду від 07.06.2018 р., у звязку з виробничою необхідністю, а саме перебуванням судді Дроздової С.С. 07.06.2018 р. у відрядженні, суд призначив підготовче засідання на іншу дату, а саме на 14.06.2018 р.

У судовому засіданні 14.06.2018 р. сторони звернулись до суду з письмовою заявою в порядку ч. 6 ст. 183 ГПК України про розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання.

Заяву сторін в порядку ч. 6 ст. 183 ГПК України, судом прийнято.

Ухвалою суду від 14.06.2018 р. закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання. Оголошено перерву в судовому засіданні 05.07.2018 р.

У судовому засіданні 05.07.2018 р., відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 05.07.2018 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні 05.07.2018 р. підтримав позовні вимоги. Обґрунтовуючи позов ст.ст. 16, 526, 610, 629 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 7, 11, 13, 162, 164, 179 ГПК України, ст. ст. 20, 180, 181, 188 ГК України, ст. 56 ЗУ "Про ринок електричної енергії", Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ України від 31.07.1996 року № 28, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечив у повному обсязі, в підтвердження чого 30.03.2018 р. надав відзив на позовну заяву. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив відповідача (долучений до матеріалів справи). Вимоги позивача, законними та таким, що підлягають задоволенню.

В засіданні суду 05.07.2018 р. здійснено безпосереднє дослідження доказів, поданих учасниками спору (ст. 210 ГПК України).

У судовому засіданні 05.07.2018 р., на підставі статті 217 ГПК України суд закінчив зясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів ст. 218 ГПК України.

Заслухавши представників сторін, після судових дебатів, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення про задоволення позову, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз'яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

До Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулося з відповідною заявою Комунальне підприємство «Міський футбольний клуб «Металург» щодо укладення договору про постачання електричної енергії, яка закуповується за державні кошти.

Запорізькими міськими електричними мережами надано на розгляд споживачу проект договору про постачання електричної енергії, яка закуповується за державні кошти від 26.02.2018р. № 9186.

Зазначений проект договору є типовим договором та укладання його саме в такій формі передбачено постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року № 28 «Про затвердження Правил користування електричною енергією» (із змінами).

20.02.2018 р. за вх. № 1821 енергопостачальником було отримано супровідний лист від споживача разом з підписаним договором про постачання електричної енергії, яка закуповується за державні кошти від 26.02.2018 р. № 9186 та протокол розбіжностей щодо вилучення п. 8.3.2 з договору про постачання електричної енергії.

27.02.2018 р. позивачем було підготовлено та надано нарочно відповідачу під підпис протокол врегулювання розбіжностей щодо спірного пункту 8.3.2 договору про постачання електричної енергії, яка закуповується за державні кошти від 26.02.2018 р. № 9186.

Пунктом 8.3.2 зазначеного договору врегульоване наступне: «За перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 9 цього договору, Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії оперативно-господарську санкцію у розмірі двократної вартості різниці фактично спожитої та договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150кВт і більше та середньомісячним споживанням 5000 кВт.год. і більше».

Порядок укладання договорів визначений ст.ст. 179-187 Господарського кодексу України та ст.ст. 638-650 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Згідно із ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 ст. 641 Цивільного кодексу України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

За приписами ч. 2 ст. 181 Цивільного кодексу України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Відповідно до ч. 1 ст. 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору, сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірника протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

В силу норм ч. 5 ст. 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, у цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Отже, загальний порядок укладення господарського договору складається з чотирьох етапів: 1) проекту договору; 2) протоколу розбіжностей; 3) безпосереднього врегулювання розбіжностей; 4) розгляду переддоговірного спору.

За змістом ч. 1 ст. 649 Цивільного кодексу України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

Так, за результатом неузгодження між позивачем та відповідачем позиції щодо підписання договору постачання електричної енергії, яка закуповується за державні кошти № 9186 від 26.023.2018 р., щодо викладення пункту 8.3.2 в редакції протоколу врегулювання розбіжностей від 27.02.2018р. до зазначеного договору, а саме: за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 9 цього Договору, Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії оперативно-господарську санкцію у розмірі двократної вартості різниці фактично спожитої та договірної величин, позивач звернувся до суду.

Згідно зі ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону, і в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду, якщо це передбачене угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

При цьому проект договору, протокол розбіжностей та протокол узгодження розбіжностей є доказами щодо вжиття заходів досудового врегулювання господарського спору, вони є свідченням існування спору, котрий виник при укладанні договору.

Частиною 4 статті 179 ГК України передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Як встановлено судом, непогодженими у сторін залишився пункту 8.3.2 в редакції протоколу врегулювання розбіжностей від 27.02.2018р. до зазначеного договору, а саме: за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 9 цього Договору, Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії оперативно-господарську санкцію у розмірі двократної вартості різниці фактично спожитої та договірної величин.

Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулюються Законом України "Про електроенергетику" та Правилами користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ №28 від 31.07.1996 року (у редакції постанови № 910 від 17.10.2005 року (надалі - Правила).

Відповідно до п. 1.3, п. 1.6 Правил, постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом. Договір про постачання електричної енергії на основі типового договору (додаток 3) укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), об'єкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

Отже, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Пунктами 5.5, 5.6, 5.7 Правил визначено, що договір про постачання електричної енергії містить такі умови, що є істотними та обов'язковими для цього виду домовленостей: 1) найменування постачальника електричної енергії та споживача; 2) місце і дату укладення Договору про постачання електричної енергії; 3) договірні величини споживання електричної енергії, договірні величини споживання електричної потужності (помісячно); 4) величини дозволеної та приєднаної потужності; 5) клас напруги споживача за точкою продажу, порядок застосування тарифів на електричну енергію, що використовується на потреби струмоприймачів різних тарифних груп тощо; 6) режим роботи електроустановки споживача. У разі укладення одного договору про постачання електричної енергії за двома або більше об'єктами споживача значення величин дозволеної та приєднаної потужності, режим роботи електроустановок споживача визначаються за кожним з об'єктів споживача; 7) значення показників якості електричної енергії (ПЯЕ); 8) узгоджений рівень надійності електропостачання (за категорією надійності); 9) порядок обліку перетікання реактивної електричної енергії, порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (у разі приєднання електроустановок споживача безпосередньо до мереж постачальника електричної енергії за регульованим тарифом); 10) режими постачання, розрахунковий облік споживання електричної енергії та величини потужності, контролю показників якості електричної енергії, порядок розрахунків за спожиту електричну енергію; 11) порядок погодження, встановлення, перегляду та коригування договірних величин; 12) заходи з підтримання стійкості енергосистеми, порядок введення обмежень та відключень при дефіциті енергії та потужності в енергосистемі; 13) відповідальність сторін за невиконання умов договору та підстави її застосування; 14) зобов'язання сторін у разі порушення договірних величин; 15) порядок зняття показів розрахункових засобів обліку, порядок надання та підтвердження інформації щодо даних розрахункового обліку електричної енергії, порядок та строки проведення розрахунків; 16) строк дії договору; 17) умови та порядок розірвання договору; 18) місцезнаходження, банківські реквізити сторін.

Частини 1, 2 ст. 277 Господарського кодексу України передбачають, що абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Правилами можуть бути передбачені типові договори постачання окремих видів енергії.

Згідно п. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні. Виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» та п.п. 1.3, 5.1 ПКЕЕ споживання електричної енергії можливо лише на підставі договору з постачальником електричної енергії.

Частиною 6 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів (суб'єктів господарювання або негосподарюючих суб'єктів - юридичних осіб) електроенергією зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг).

Статтею 275 Господарського кодексу України встановлено, що відпуск електроенергії без оформлення договору енергопостачання не допускається, суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів електроенергією, зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції. Виробники і постачальники енергії, що займають монопольне становище, зокрема суб'єкти природних монополій, зобов'язані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії. Розбіжності, що виникають при укладенні такого договору, врегульовуються відповідно до вимог цього Кодексу.

Отже, відповідачу не надано права відмови в укладенні договору на постачання електроенергії, а всі розбіжності повинні узгоджуватись відповідно до вимог статті 188 Господарського кодексу України та статті 11 Господарського процесуального кодексу України.

НКРЕ відповідно до покладених на неї завдань та наданих повноважень, зокрема, розробляла і затверджувала обов'язкові до виконання норми і Правила (в т.ч. користування електричною енергією) та типові форми господарських договорів.

Згідно з абзацом четвертим частини четвертої статті 179 ГК України сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. При цьому слід враховувати, що укладення договору спрямоване на набуття, зміну або припинення прав та обов'язків. Тому викладення умов договору у спосіб, відмінний від застосованого у типовому договорі (приміром, викладення умов договору іншими словами), не є відступом від змісту типового договору (аналогічна правова позиція викладена в постанові вищого господарського суду України від 14 січня 2015 року у справі № 925/1478/13).

Відповідно до п. 4.2.2 типового договору про постачання електричної енергії згідно додатку № 3 до ПКЕЕ визначена відповідальність споживача перед Енергопостачальником у вигляді оплати двократної вартості різниці фактично спожитої та договірної величин за перевищення договірної величини споживання електричної енергії та потужності.

При цьому, визначення перевищення договірної величини споживання електричної енергії передбачено в розділі 6 ПКЕЕ (п. 6.14-6.18) «Розрахунки за користування електричною енергією». Зазначене у ПКЕЕ є нормативно-правовим актом спеціальної дії та є обов'язковими для постачальника електричної енергії та споживача.

Отже, умова договору щодо застосування оперативно-господарської санкції у розмірі двократної вартості різниці фактично спожитої та договірної величин за перевищення договірних величин споживання електричної енергії ґрунтується на вимогах чинного законодавства у сфері електроенергетики України.

Крім того, для забезпечення електропостачання об'єктів за адресами: вул. ОСОБА_3 (ТП-573), вул. Валерія Лобановського (ТП-1320), вул. Центральна, 9, вул. Ленська, 2, 02.06.2006р. між ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі ЗМЕМ та КП "МФК "Металург" було укладено договір про постачання електричної енергії № 9186, який оформлено на основі типового, де сторони вже передбачили умови щодо порядку визначення, узгодження договірних величин споживання електричної енергії та потужності, а також відповідальність за перевищення договірних величин відповідно до змісту типового договору.

Отже, умова договору щодо застосування оперативно-господарської санкції у розмірі двократної вартості різниці фактично спожитої та договірної величин за перевищення договірних величин споживання електричної енергії ґрунтується вимогах чинного законодавства у сфері електроенергетики України.

Частиною 4 ст. 11 ГПК України внормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні по справі № 914/2236/17, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду по справі № 910/13407/17 від 13.03.2018р.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про врегулювання переддоговірного спору в редакції позивача підлягають задоволенню з визначених вище підстав.

В порядку ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 1 762 грн. 00 коп. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж, м. Запоріжжя до Комунального підприємства Міський футбольний клуб Металург, м. Запоріжжя задовольнити.

Врегулювати розбіжності, що виникли при укладанні договору про постачання електричної енергії, яка закуповується за державні кошти від 26.02.2018 р. № 9186 шляхом викладення пункту 8.3.2 в редакції протоколу врегулювання розбіжностей від 27.02.2018р. до зазначеного договору: за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 9 цього Договору, Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії оперативно-господарську санкцію у розмірі двократної вартості різниці фактично спожитої та договірної величин.

Стягнути з Комунального підприємства Міський футбольний клуб Металург (69006 м. Запоріжжя, вул. Валерія Лобановського, 21, ) на користь Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035 м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25, ) 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 13 липня 2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова