КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2018 р. Справа№ 910/689/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Котенко О.О.

за участю представників:

від позивача: Гросман О.М.

від відповідача: Янчик М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" ПАТ "Українська залізниця"

на рішення господарського суду міста Києва

від 23.04.2018

у справі №910/689/18 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ІСРЗ"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" ПАТ "Українська залізниця"

про стягнення 388322,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ІСРЗ" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" про стягнення 38322,44 грн., з яких 67900,00 грн. - 3% річних, 320422,44 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за неналежне виконання грошового зобов'язання за період з 10.02.2016 по 23.11.2017 (включно); факт заборгованості встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 11.05.2017 у справі №910/24194/16.

27.03.2018 у відповідачі на відзив на позовну заяву позивачем уточнено період за який нараховано 3% річних та інфляційні втрати - з 23.02.2016 по 23.11.2017 (включно).

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.04.2018 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" ПАТ "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "ІСРЗ" 67900 (шістдесят сім тисяч дев'ятсот) грн. - 3% річних, 320422 (триста двадцять тисяч чотириста двадцять дві) грн. 44 коп. - інфляційних втрат, 5824 (п'ять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 83 коп. - судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" ПАТ "Українська залізниця" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 23.04.2018 у справі №910/689/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм процесуального та матеріального права. При цьому скаржник вказує на те, що при розрахунку суми позову позивачем невірно визначено початок перебігу виникнення заборгованості, посилаючись на те, що грошове зобов'язання між відповідачем та позивачем виникло лише після винесення рішення господарським судом міста Києва від 11.05.2017 у справі №910/24194/16. Також скаржник вважає, що стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості по сплаті причального збору не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні), тоді як ставки причального збору встановлені у доларах США.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" ПАТ "Українська залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 23.04.2018 у справі №910/689/18; призначено справу до розгляду.

11.06.2018 через канцелярію суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити її без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 оголошено в судовому засіданні перерву до 10.07.2018. Запропоновано Приватному акціонерному товариству "ІСРЗ" надати суду письмові пояснення щодо розрахунку інфляційних втрат з урахуванням положень Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 №316 (які були застосовані при розрахунку причального збору), відповідно до яких ставка причального збору для суден у закордонному плаванні визначена в валюті США - доларах США; надати суду детальний та обґрунтований розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих окремо на заборгованість по сплаті причального збору, на заборгованість за спожиту електроенергію, на заборгованість за використання електромереж заводу.

09.07.2018 через канцелярію суду позивачем надано письмові пояснення щодо розрахунку інфляційних втрат з урахуванням положень Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 №316 (які були застосовані при розрахунку причального збору); надано детальний та обґрунтований розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих окремо на заборгованість по сплаті причального збору, на заборгованість за спожиту електроенергію, на заборгованість за використання електромереж заводу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення господарського суду міста Києва від 11.05.2017 у справі №910/24194/16, починаючи з 07.05.2014 Приватному акціонерному товариству "ІСРЗ" належить право користування державним майном, зокрема, причалом № 9 на пірсі № 2 в м. Іллічівськ, згідно з умовами договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеного між Регіональним відділенням Фонду держаного майна України по Одеській області та Публічним акціонерним товариством "ІСРЗ", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "ІСРЗ", 07.05.2014.

Судно т/х "Герої Шипки" здійснив рейс з порту "Поті" (Грузія) та прибув у Іллічівський морський торговельний порт 03.03.2015 з ошвартовкою до причалу № 26, що підтверджується генеральною декларацією.

05.03.2015 вказаний теплоход перешвартований до причалу Приватного акціонерного товариства "ІСРЗ" № 9.

Станом на 05.03.2015 т/х "Герої Шипки" належав Товариству з обмеженою відповідальністю "Судноплавна компанія "УКРФЕРРІ".

Згідно із актом приймання-передачі від 11.08.2015, підписаним Товариством "Судноплавна компанія "УКРФЕРРІ", Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт", Міністерством інфраструктури України та Фондом державного майна України, передано на баланс Державному підприємству "Іллічівський морський торговельний порт" цілісний майновий комплекс ДП "Судноплавна компанія "УКРФЕРРІ", у тому числі т/х "Герої Шипки".

Наказом Міністерства інфраструктури України від 04.11.2015 №447 було визначено Державному підприємству "Іллічівський морський торговельний порт" безоплатно передати з балансу, а Державному підприємству "Український державний центр транспортного сервісу "Ліски" прийняти на баланс т/х "Герої Шипки" 1978 р.п., інв. № 22169.

24.11.2015 на виконання вказаного наказу між Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" та Державним підприємством "Український державний центр транспортного сервісу "Ліски" підписано акт приймання-передачі майна.

У зв'язку зі створенням Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Державне підприємство "Український державний центр транспортного сервісу "Ліски" було реорганізовано у Філію "Центр транспортного сервісу "Ліски" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з 01.12.2015.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.05.2017 у справі №910/24194/16 задоволено позов Приватного акціонерного товариства "ІСРЗ" про стягнення з ПАТ "Українська залізниця" заборгованості по оплаті причального збору, за спожиту електроенергію, по оплаті використання електромереж, нараховані за користування причалом у період з 25.11.2015 по 26.01.2016; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" на користь Приватного акціонерного товариства "ІСРЗ" 846760 грн. 63 коп. заборгованості по оплаті причального збору, 91021 грн. 73 коп. заборгованості за спожиту електроенергію, 327341 грн. 94 коп. заборгованості по оплаті використання електромереж.

Отже, рішенням господарського суду міста Києва від 11.05.2017 у справі №910/24194/16 встановлено фактичні обставини, що підтверджують наявність заборгованості відповідача перед позивачем та встановлено обов'язок відповідача по сплаті грошового зобов'язання в розмірі 1265124,30 грн. за період з 25.11.2015 по 26.01.2016.

У відповідності до приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегією суддів встановлено, що в межах виконавчого провадження №55149487 відповідач 24.11.2017 виконав свої зобов'язання та сплатив на користь позивача 1284101,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4144 від 24.11.2017 на суму 1412811,27 грн. (призначення платежу: 1284101,16 грн. - борг, 128410,11 грн. - виконавчий збір, 300 грн. - витрати виконавчого провадження).

Предметом позову у даній справі є стягнення на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційні втрати, нарахованих за період з 23.02.2016 по 23.11.2017 за невиконання грошового зобов'язання щодо оплати причального збору, за спожиту електроенергію, по оплаті використання електромереж; факт заборгованості грошового зобов'язання встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 11.05.2017 у справі №910/24194/16.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18).

Враховуючи те, що відповідач порушив грошове зобов'язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до положень статті 625 ЦК України.

Судом апеляційної інстанції перевірено правильність наданого позивачем розрахунку 3% річних (нарахованих за період з 23.02.2016 по 23.11.2017) та інфляційних втрат (нарахованих за період з 23.02.2016 по 23.11.2017) та встановлено, що останні відповідають вимогам чинного законодавства.

З огляду на викладене, враховуючи факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, позивач набув права на підставі ст. 625 ЦК України вимагати від відповідача сплати на його користь інфляційних втрат, а також трьох процентів річних від простроченої суми, а тому колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення 67900,00 грн. 3 % річних, 320422,44 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Твердження скаржника про те, що при розрахунку суми позову позивачем невірно визначено початок перебігу виникнення заборгованості, посилаючись на те, що грошове зобов'язання між відповідачем та позивачем виникло лише після винесення рішення господарським судом міста Києва від 11.05.2017 у справі №910/24194/16 є безпідставним з огляду на наступне.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач визнає та матеріалами справи підтверджується, що датою отримання ним актів та рахунків, на підставі яких стягнута сума основної заборгованості є 15.02.2016.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ч. 1 ст. 253 ЦК України).

Отже, строк (термін) виконання грошового зобов'язання (оплата причального збору, оплата спожитої електроенергії, оплата використання електромереж), згідно ст. ст. 253, 530 ЦК України становить 7 днів з дати отримання листа №84300-32 від 10.02.2015 з актами та рахунками на оплату (тобто відповідач повинен був виконати зобов'язання не пізніше 22.02.2016), а датою початку періоду нарахування 3% річних та інфляційної складової (в разі невиконання грошового зобов'язання) на суму боргу є 23.02.2016.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про неможливість стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості по сплаті причального збору, посилаючись на те, що індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні), тоді як ставки причального збору встановлені у доларах США; при цьому колегія суддів зазначає, що оскільки грошове зобов'язання між сторонами по оплаті причального збору визначене саме у гривні, застосування до правовідносин між сторонами статті 625 ЦК України є правомірним.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування, зміни чи визнання нечинним оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" ПАТ "Українська залізниця" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 23.04.2018 у справі №910/689/18 - без змін.

Матеріали справи №910/689/18 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко

повний текст постанови складено 16.07.2018