РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.07.2018Справа № 905/565/18
За позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 11 411,48 грн.,

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Комісарова А.В. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" звернувся до Господарського суду Донецької області із вказаною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 11 411,48 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.03.2018 справу передано за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Судом встановлено, що позовна заява відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, підстави для залишення її без руху, повернення або відмови у відкритті провадження у справі, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 порушено провадження у справі № 905/565/18. Розгляд справи призначено на 19.06.2018.

19.06.2018 через загальний відділ діловодства суду відповідач подав відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що на підтвердження завданих збитків позивачем не надано належних доказів. У зв'язку з чим відповідач просив суд відмовити в позові повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 відкладено розгляд справи на 12.07.2018.

Відповідно до ст. 120 Господарського процесуального кодексу України судом вчинені дії для належного повідомлення позивача про розгляд справи.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи були надіслані за адресою місцезнаходження позивача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме:87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд. 1.

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В судове засідання 12.07.2018 представник позивача не з'явився, про причини неявки в судове засідання 12.07.2018 суд не повідомив, жодних заяв про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника позивача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2017 по залізничній накладній №49375819 Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" здійснило відправлення групи з двох вагонів, зокрема, вагон з коксом доменним № 56954639, №56339476, зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці одержувачу Приватному акціонерному товариству "Авдіївський коксохімічний завод".

При надходженні вагонів на станцію Сартана Донецької залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах № 56954639, №56339476 не відповідає масі, вказаній у накладній, про що складено Комерційні акти № 484809/278 від 08.04.2017, №484809/279 від 08.04.2017.

У розділі Д Комерційного акту № 484809/278 від 08.04.2017 зазначено, на основі акту з/ф № 11072 від 07.04.2017 ст. Волноваха Дон. з.д. було здійснено комісійне переважування вагону № 56954639, який прибув по відправці, вказаній на лицьовій стороні акту, вантаж кокс, з розчепленням на справних 150 т. госповірених 09.09.16 в/вагах вантажоотримувача. По документу значиться брутто - не вказано, тара 22200 кг, нетто 64200 кг, фактично виявилось брутто 64200 кг, тара 22200 кг з док, нетто 42000 кг, що менше документа на 1550 кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. Навантаження шапкою, вище бортів 40-50 см. Вантаж маркований поздовжньою смугою по довжині вагону, вапном. По ходу поїзду над 4-7 люками виїмка довжиною 600 см, на всю ширину вагону, вглиб 60-80см, в районі виїмок маркування відсутнє. Технічно справний. Течі вантажу немає. Вагон без дверей, люки зачинені. З моменту прибуття і до ком. переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки і ком. агентів ст. Сартана. Ком. переважування здійснювали ваговик і ст.пр.сд.к-та Азовсталь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ДСЗ ст. Сартана ОСОБА_2 і ком/агент ст. Сартана ОСОБА_3 Зав. вантажним двором по штатному розкладу не числиться.

У розділі Д Комерційного акту № 484809/279 від 08.04.2017 зазначено, на основі акту з/ф № 11072 від 07.04.2017 ст. Волноваха Дон. з.д. було здійснено комісійне переважування вагону № 56339476, який прибув по відправці, вказаній на лицьовій стороні акту, вантаж кокс, з розчепленням на справних 150 т. госповірених 09.09.16 в/вагах вантажоотримувача. По документу значиться брутто - не вказано, тара 23300 кг, нетто 43900 кг, фактично виявилось брутто 65850 кг, тара 23300 кг з док, нетто 42550 кг, що менше документа на 1350 кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. Навантаження шапкою, вище бортів 40-50 см. Вантаж маркований поздовжньою смугою по довжині вагону, вапном. По ходу поїзду над 4-7 люками виїмка довжиною 600 см, на всю ширину вагону, вглиб 60-80см, в районі виїмок маркування відсутнє. Технічно справний. Течі вантажу немає. Вагон без дверей, люки зачинені. З моменту прибуття і до ком. переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки і ком. агентів ст. Сартана. Ком. переважування здійснювали ваговик і ст.пр.сд.к-та Азовсталь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ДСЗ ст. Сартана ОСОБА_2 і ком/агент ст. Сартана ОСОБА_3 Зав. вантажним двором по штатному розкладу не числиться.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що у зв'язку з незабезпеченням схоронності вантажу під час його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" збитки, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 11 411,48 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що на підтвердження завданих збитків позивачем не надано належних доказів. Таким чином, відповідач у відзиві просить суд відмовити в позові повністю.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" є обґрунтованими з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з "Загальними положеннями" Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з абз. 1 п. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Як встановлено судом, 06.04.2017 по залізничній накладній №49375819 Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" здійснило відправлення групи з п'яти вагонів, зокрема, вагон з коксом доменним № 56954639, №56339476, зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці одержувачу Приватному акціонерному товариству "Авдіївський коксохімічний завод".

При надходженні вагонів на станцію Сартана Донецької залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах № 56954639, №56339476 не відповідає масі, вказаній у накладній, про що складено Комерційні акти № 484809/278 від 08.04.2017, №484809/279 від 08.04.2017.

У розділі Д Комерційного акту № 484809/278 від 08.04.2017 зазначено, на основі акту з/ф № 11072 від 07.04.2017 ст. Волноваха Дон. з.д. було здійснено комісійне переважування вагону № 56954639, який прибув по відправці, вказаній на лицьовій стороні акту, вантаж кокс, з розчепленням на справних 150 т. госповірених 09.09.16 в/вагах вантажоотримувача. По документу значиться брутто - не вказано, тара 22200 кг, нетто 64200 кг, фактично виявилось брутто 64200 кг, тара 22200 кг з док, нетто 42000 кг, що менше документа на 1550 кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. Навантаження шапкою, вище бортів 40-50 см. Вантаж маркований поздовжньою смугою по довжині вагону, вапном. По ходу поїзду над 4-7 люками виїмка довжиною 600 см, на всю ширину вагону, вглиб 60-80см, в районі виїмок маркування відсутнє. Технічно справний. Течі вантажу немає. Вагон без дверей, люки зачинені. З моменту прибуття і до ком. переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки і ком. агентів ст. Сартана. Ком. переважування здійснювали ваговик і ст.пр.сд.к-та Азовсталь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ДСЗ ст. Сартана ОСОБА_2 і ком/агент ст. Сартана ОСОБА_3 Зав. вантажним двором по штатному розкладу не числиться.

У розділі Д Комерційного акту № 484809/279 від 08.04.2017 зазначено, на основі акту з/ф № 11072 від 07.04.2017 ст. Волноваха Дон. з.д. було здійснено комісійне переважування вагону № 56339476, який прибув по відправці, вказаній на лицьовій стороні акту, вантаж кокс, з розчепленням на справних 150 т. госповірених 09.09.16 в/вагах вантажоотримувача. По документу значиться брутто - не вказано, тара 23300 кг, нетто 43900 кг, фактично виявилось брутто 65850 кг, тара 23300 кг з док, нетто 42550 кг, що менше документа на 1350 кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. Навантаження шапкою, вище бортів 40-50 см. Вантаж маркований поздовжньою смугою по довжині вагону, вапном. По ходу поїзду над 4-7 люками виїмка довжиною 600 см, на всю ширину вагону, вглиб 60-80см, в районі виїмок маркування відсутнє. Технічно справний. Течі вантажу немає. Вагон без дверей, люки зачинені. З моменту прибуття і до ком. переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки і ком. агентів ст. Сартана. Ком. переважування здійснювали ваговик і ст.пр.сд.к-та Азовсталь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ДСЗ ст. Сартана ОСОБА_2 і ком/агент ст. Сартана ОСОБА_3 Зав. вантажним двором по штатному розкладу не числиться.

За приписами ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Відповідно до п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну).

Згідно з п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, відправником заповнюються, зокрема, такі графи накладної як "Маса вантажу, визначена відправником" - заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Маса вказується у кілограмах (маса брутто вантажу), загальна маса відправки (прописом) , а також "Спосіб визначення маси".

При цьому правильність вказаних у накладній відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом засвідчує представник відправника.

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

Відповідно до п.1. Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу (ст. 32 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України " 542 від 20.08.2001 року, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. Кам'яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах.

Судом встановлено, що відомості про зафіксовану сторонами недостачу вантажу у вагонах № 56954639 та №56339476 внесені до Комерційних актів №484809/278 від 08.04.2017 та №484809/279 від 08.04.2017. (а.с. 32)

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому приймається судом до уваги в якості належного та допустимого доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеного у накладній № 49375819 від 06.04.2017, фактичній масі вантажу.

У вирішенні спорів, пов'язаних із збереженням вантажу під час перевезення насипом у вагонах відкритого типу, зокрема, вугілля, необхідно виходити з того, що стаття 111 Статуту звільняє перевізника від відповідальності за втрату та недостачу вантажу, якщо вантаж прибув на станцію призначення у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника за відсутності ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення. Відправник згідно зі статтею 37 Статуту повинен визначити масу вантажу і зазначити її у залізничній накладній. Якщо залізниця використає своє право перевірити правильність даних, зазначених відправником у накладній, та візьме участь у контрольній перевірці маси вантажу, то сама лише ця обставина не є підставою для покладання відповідальності за недостачу вантажу на залізницю, а повинна оцінюватись поряд з іншими обставинами справи. Прибуття напіввагона на станцію призначення з недовантаженням до рівня бортів не свідчить про втрату або розкрадання навалочного або насипного вантажу при перевезенні, оскільки згідно зі статтею 111 Статуту позивач має довести вину перевізника. Залізниця вправі перевіряти дані, зазначені відправником в залізничні накладній, але не зобов'язана перевіряти масу усіх вантажів, які вона приймає до перевезення. Не має також правового значення оцінка того, чи могла залізниця при прийнятті вантажу до перевезення побачити недовантаження у вагоні, оскільки Статут та Правила перевезення не передбачають визначення маси вантажу "на око". До того ж різні вантажі мають різну питому вагу та вологість, внаслідок чого вантаж масою 70 тонн може займати лише третину або половину вагона. (п.3.19 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" №04-5/601 від 29.05.2002 року)

Відповідно до пп. "а" п. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст.ст.114, 115 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

В матеріалах справи наявна копія рахунку-фактури №911476929 від 01.02.2016, виставленого Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод".

Окрім того, на підтвердження дійсної вартості втраченого вантажу в матеріали справи також подано акт прийому-передачі № 91476929 від 06.04.2017 за Договором № 107/16Сб від 01.02.2016, довідку про сплату вартості вантажу по рахунку № 91476929 від 06.04.2017.

Суд зазначає, що в силу положень ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України та ст.ст. 114, 115 Статуту вказані документи є належними та допустимими доказами визначення вартості вантажу.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Всі вказані документи, які повинні бути надані одержувачем вантажу (позивачем) долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу у вагоні №56954639, виходячи з рахунку-фактури №91476929 від 01.02.2016 вантажовідправника та акту прийому-передачі №91476929 від 06.04.2017, складає 9 914,14 грн з ПДВ та без ПДВ 8262,01 грн.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу у вагоні №56339476, виходячи з рахунку- фактури №91476929 від 01.02.2016 вантажовідправника та акту прийому-передачі №91476929 від 06.04.2017, складає 9 914,14 грн з ПДВ та без ПДВ 8262,01 грн.

Згідно з Комерційним актом №484809/278 від 08.04.2017 нестача склала 1550 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 43550 кг) складає: 1550 - 871 кг (43550 * 2%) = 679 кг. (0,679) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №56954639 складає: 9914,41 грн. * 0,679 тн = 6 731,88 грн. з ПДВ..

Згідно з Комерційним актом №484809/279 від 08.04.2017 нестача склала 1350 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 43900 кг) складає: 1350 - 878 кг (43900 * 2%) = 472 кг. (0,472) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №56339476 складає: 9914,41 грн. * 0,472тн = 4 679,60 грн. з ПДВ.

При цьому, суд зазначає, що розмір фактично заподіяної шкоди, розрахований позивачем, відповідає дійсним обставинам справи та підтверджується поданими доказами, а тому заперечення відповідача є необгрунтованими та не приймаються судом до уваги.

Частиною 1 статті 127 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Виходячи з аналізу ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, а саме таких його елементів: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи, шкідливого результату такої поведінки (шкоди), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою та вини особи, яка заподіяла шкоду. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності (виключає його відповідальність).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагонах №56954639, №56339476, завданої шкоди - нестачі товару на загальну суму 11 411,48 грн та причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому Відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вагонах сталась не з вини відповідача відповідно до ст. 127 Статуту.

Таким чином, оскільки при перевезенні вантажу у вагонах №56954639, №56339476 залізницею не було дотримано вимог щодо збереження вантажу у вказаному вагоні, прийнятого до перевезення, у зв'язку з чим виявилась нестача вантажу на суму 11 411,48 грн., Суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" про стягнення збитків у розмірі 11 411,48 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" (84400, Донецька обл., місто Лиман, вул. Привокзальна, будинок 22, ідентифікаційний код 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Лепорського, будинок 1, ідентифікаційний код 00191158) збитки у розмірі 11 411 (одинадцять тисяч чотириста одинадцять) грн. 48 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.07.2018

Суддя І.І. Борисенко