РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.07.2018Справа № 910/2514/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрія-Фарм"

до Акціонерного товариства Toshkent viloyata "Dori-Darmon"

про стягнення 1056000,00 доларів США, що становить 28162988,00 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники сторін:

від позивача - Квітко Є.В.

від відповідача - не з'явились

В судовому засіданні 09.07.2018 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Юрія-Фарм" до акціонерного товариства Toshkent viloyata "Dori-Darmon" про стягнення 1056000,00 доларів США, що становить 28162988,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Контракту № 15-17/У від 06.02.2017.

Ухвалою суду від 26.03.2018 відкрито провадження у справі № 910/2514/16, підготовче засідання у справі призначено на 31.05.2018.

Враховуючи необхідність вручення процесуальних документів Акціонерному товариству Toshkent viloyata "Dori-Darmon", з метою забезпечення реалізації принципів змагальності та рівності перед законом і судом, суд звернувся з відповідним дорученням до Ташкентського міського економічного суду, у зв'язку з чим провадження у справі було зупинено ухвалою суду від 26.03.2018.

Ухвалою суду від 31.05.2018 поновлено провадження у справі.

В підготовче судове засідання 31.05.2018 з'явились представники позивача і відповідача.

В судовому засіданні 31.05.2018 оголошено перерву до 21.06.2018.

В підготовче засідання 21.06.2018 представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник відповідача подав письмові пояснення та правовстановлюючі документи відповідача. В письмових поясненнях відповідач зазначає, що ним було отримано товару на загальну суму 1584264,00 доларів США. Не оплаченим залишається частина товару на суму 1056000,00 доларів США, яка не була розмитнена та знаходиться на митному складі в Республіці Узбекистан, в зв'язку зі зниженням попиту на товар.

Ухвалою суду від 21.06.2018 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні 09.07.2018.

Через канцелярію суду 22.06.2018 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

В судове засідання 09.07.2018 представник відповідача не з'явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник позивача підтримав викладені у заявах по суті справи вимоги та підстави позову.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з'ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

06.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юрія Фарм" (продавець) та Акціонерним товариством Toshkent viloyata "Dori-Darmon" (покупець) було укладено контракт №15-17/У, відповідно до п. 1.1 контракту продавець продає, а покупець купує на умовах, викладених в даному контракті, фармацевтичну продукцію, асортимент, кількість та ціна якої визначається специфікаціями (додатки до договору), які є невід'ємною частиною даного контракту.

Згідно із п. 1.3 контракту, поставка товару здійснюється продавцем окремими партіями, виходячи з попередніх заявок покупця та узгодженої сторонами специфікації на конкретну партію товару в обумовленому даним контрактом порядку.

Відповідно до п. 2.1. контракту, ціни на товар встановлюються в доларах США, визначаються в специфікаціях (додатках до контракту), які є невід'ємною частиною даного контракту і не підлягають зміні після підписання специфікацій на відвантаження. Валюта контракту - долари США. Валюта платежу - долари США.

Загальна сума контракту погоджена сторонами в розмірі 3522508,80 доларів США і становить суму специфікацій на відповідні партії товару. Продавець надає покупцю фінансову знижку у розмірі 123902,46 доларів США. До сплати за даним контрактом підлягає сума у розмірі 3398606,34 доларів США (п. 2.3, 2.4. контракту).

Відповідно до п. 3.1. договору, продавець поставляє покупцю товар окремими партіями у відповідності до заявок покупця і умов даного контракту. Основною умовою поставки товару по даному контракту приймаються умови CIP-Ташкент, Республіка Узбекистан, у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів в 10-й редакції МТП 2010 року (Інкотермс-2010). Вантажоодержувачем по даному контракту є: АТ Toshkent viloyata "Dori-Darmon", 100031, Республіка Узбекистан, Яккасарайський район, м. Ташкент, вул. Юсуф Хос-Хожиб, 28.

Пунктом 4.1 контракту сторони погодили, що оплата за поставлений товар здійснюється покупцем виходячи з узгодженої на дану конкретну партію вартості товару. Валюта платежу за даним договором - долари США. Платежі здійснюються покупцем шляхом банківського переказу на кожну конкретну поставку товару.

Пунктом 4.2. контракту визначено, що покупець оплачує продавцю вартість кожної поставлено партії товару, шляхом прямого банківського переказу на рахунок продавця за рахунок власних коштів шляхом конвертації на внутрішньому валютному ринку Республіки Узбекистан.

Оплата по даному контракту проводиться не пізніше 75 календарних днів з дня митного оформлення товару в країні продавця (п. 4.3. контракту).

Пунктом 11.1 контракту передбачено, що всі спори і розбіжності за даним контрактом або у зв'язку з ним, підлягають передачі для розгляду та прийняття остаточного рішення в Господарському суді м. Києва.

Згідно із вимог п. 11.2 контракту передбачено, що під час розгляду та вирішення спорів між ними, правом, що регулює відносини сторін по даному контракту, є матеріальне та процесуальне право України.

Позивач на виконання умов контракту, відповідно до специфікації №2 від 30.03.2017, інвойсу №59614 від 31.08.2017 було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 1056000,00 доларів США., що підтверджується міжнародною транспортною накладною (СМR) від 06.09.2017 № РТ 00000913.

Митне оформлення товару в Україні відповідно до митної декларації №125110/2017/448904 відбулось 06.09.2017.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 1056000,00 доларів США.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Контракт за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно із ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оплата по даному контракту проводиться не пізніше 75 календарних днів з дня митного оформлення товару в країні продавця (п. 4.3. контракту).

Отже з урахуванням дати митного оформлення товару продавцем (06.09.2017) товар отриманий відповідачем мав бути оплачений у строк до 20.11.2017 включно.

Доказів оплати згідно умов контракту від 06.02.2017 №15-17/У отриманого товару відповідачем не надано у сумі 1056000,00 доларів США.

Крім того, до позову долучено лист № 58-2-05-07-1296 від 02.03.2018 АТ "Укрсиббанк", в якому зазначено, що станом на 01.03.2018 кошти за контрактом №15-17/У від 06.02.2017 на рахунок позивача від АТ Toshkent viloyata "Dori-Darmon" за митною декларацією №125110/2017/448904 від 06.09.2017 не надходили.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджено виконання позивачем взятих на себе зобов'язань за контрактом та поставки відповідачеві товару на загальну суму 1056000,00 доларів США.

Відповідачем факт поставки позивачем товару та його несплати у встановлений строк на загальну суму 1056000,00 доларів США не заперечується.

Таким чином, строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що: суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи викладене вище, оскільки, невиконане зобов'язання за контрактом у розмірі 1056000,00 доларів США підтверджується матеріалами справи, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 1056000,00 доларів США, що еквівалентно 28162988,00 грн. згідно із офіційним курсом НБУ станом на 02.03.2018.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальності "ЮРІЯ-ФАРМ".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Toshkent viloyati "Dori-Darmon" (100031, Республіка Узбекистан, Яккасарайський район, м. Ташкент, вул. Юсуф Хос-Хожиб, 28, ІПН 200625846) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ФАРМ" (03680, м. Київ, вулиця Миколи Амосова, будинок 10, ідентифікаційний код 30109129) заборгованість у розмірі 1056000,00 (один мільйон п'ятдесят шість тисяч) доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 02.03.2018 становить 28162988 (двадцять вісім мільйонів сто шістдесят дві тисячі дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. 90 коп. та судовий збір у розмірі 422444 (чотириста двадцять дві тисячі чотириста сорок чотири) грн 83 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 17.07.2018

Суддя І.В.Усатенко