ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2018 р. Справа № 914/737/17

м.Львів

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуючий), суддів Давид Л.Л., Плотніцький Б.Д.

секретар судового засідання Петрик К.О.

за участі представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

у відкритому судовому засіданні розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 17 жовтня 2017 року у справі №914/737/17 за позовом ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" про стягнення заборгованості із заробітної плати у межах справи №914/2998/16 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий"

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі №914/2998/16 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" (вул. Грабовецька, буд. 3, м. Стрий, Львівська область, 82400; ідентифікаційний код 00274878) порушене 20 грудня 2016 року, оголошення про порушення справи про банкрутство товариства оприлюднене на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 23 грудня 2016 року.

13 квітня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий", у якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за період з 20 січня 2014 року (дата винесення судового рішення про поновлення на роботі) до 30 квітня 2014 року (дата звільнення) в сумі 30913,13 гр. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку за період з 30 квітня 2014 року до 31 серпня 2016 року в сумі 252 000,00 грн.

ОСОБА_4 правовою підставою позовних вимог називає ст.ст.116, 117, 233 КЗпП України, ст. ст. 10, 19, 20, 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» і обґрунтовує наступним.

У зв'язку із реорганізацією Відкритого акціонерного товариства "Меблевий комбінат "Стрий" у Товариство з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" наказом № 327 від 09.09.2011 р. ОСОБА_4 з посади голови правління ВАТ "Меблевий комбінат "Стрий" переведений на посаду члена ревізійної комісії ТзДВ "Меблевий комбінат "Стрий", ОСОБА_4 встановлено місячну зарплату 9000 грн. До цього, 01.09.2011 р. директор ТзДВ "Меблевий комбінат "Стрий" і ОСОБА_4 уклали контракт з членом ревізійної комісії.

Наказом директора від 14.05.2013 р. № 189 з ОСОБА_4 було припинено трудові відносини на підставі ч. 1 ст.40 КЗпП України. Проте рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.01.2014 р. у справі № 456/2964/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.07.2015р., ОСОБА_4 поновлено на посаді члена Ревізійної комісії Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" з 14.05.2013 р. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" в користь ОСОБА_4 65509 грн. втраченої заробітної плати за час вимушеного прогулу із врахуванням отриманих 9000 грн. вихідної допомоги при звільненні з роботи.

Актом державного виконавця ВДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції від 28.02.2014 р. при примусовому виконанні виконавчого листа Стрийського міськрайонного суду Львівської області про поновлення ОСОБА_4 на посаді члена Ревізійної комісії Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" встановлено, що відповідно до наказу № 21-к від 26.02.2014р. директора ТзДВ "Меблевий комбінат "Стрий", ОСОБА_4 поновлено на посаді члена ревізійної комісії Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" з 14.05.2013 р. Запис в трудовій книжці за № 26 скасовано. Допущений до виконання своїх службових обов'язків.

30.04.2014р. виданий наказ № 55-К про звільнення ОСОБА_4 з роботи члена Ревізійної комісії Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" з 30.04.2014 р., відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України. Однак відповідач за період з січня 2014 року до 30 квітня 2014 року не виплатив позивачу заробітну плату, не провів розрахунку при звільненні. Тому позивач звернувся до суду із позовом. Позовна заява подана у межах справи №914/2998/16 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий".

Господарський суд Львівської області ухвалою від 18 квітня 2017 року порушив провадження у справі №914/737/17 за позовом ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" про стягнення заборгованості із заробітної плати, а ухвалою від 23 травня 2017 року припинив провадження у справі №914/737/17, з тих підстав, що заяву ОСОБА_4 слід розглядати в межах справи №914/2998/16 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий". Проте Львівський апеляційний господарський суд скасував ухвалу Господарського суду Львівської області від 23 травня 2017 року у справі №914/737/17 та передав матеріали справи №914/737/17 на розгляд Господарського суду Львівської області.

Господарський суд Львівської області розглянув справу №914/737/17 за позовом ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" у межах справи №914/2998/16 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий". За результатами розгляду постановив ухвалу від 17 жовтня 2017 року, якою відмовив повністю у задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Суд першої інстанції керувався статтею 1 Закону України "Про оплату праці", статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року про те, що термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, які працівник має отримати за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано; статтями 116, 117, 233, 236, 238 КЗпП України і дійшов висновку, що предметом спору є не заборгованість по заробітній платі, а середній заробіток за час вимушеного прогулу. Звернення ж до суду із заявою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу обмежено тримісячним строком, який позивач пропустив і не довів вини власника або уповноваженого ним органу на затримку виплати належних звільненому працівнику сум, тому суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4 до ТзДВ "Меблевий комбінат "Стрий".

ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, просить Львівський апеляційний господарський суд скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 17 жовтня 2017 року у справі №914/737/17 та прийняти нове рішення про задоволення заявлених вимог.

Вважає, оскаржувану ухвалу незаконною, а наведені судом обставини справи щодо наявності та розміру заборгованості із заробітної плати такими, що не відповідають дійсності, неповно встановлені фактичні обставини справи та надана їм неправильна оцінка. Звертає увагу на те, що у позовній заяві просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" заробітну плату за період з 20.01.2014 р. по 30.04.2014 р. у розмірі 30913,00 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.04.2014 р. по 31.08.2016 р. у розмірі 252000,00 грн. Однак суд відмовив у задоволенні вимог, які позивач не заявляв, а саме: «про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні».

Зазначає також, що Апеляційний суд Львівської області у справі 456/2964/13-ц встановив, що згідно контракту заробітна плата ОСОБА_4 становить 9000 грн в місяць, зміни до контракту не вносились. Проте Господарський суд Львівської області посилається на виплати за рахунок фонду соціального страхування в сумі 760,95 грн, які депоновані та про які невідомо апелянту. Суд залишив поза увагою те, що згідно бухгалтерського обліку боржника і відповіді розпорядника майна жодної заборгованості перед позивачем у відповідача немає; що відповідно до наказу директора №189 від 14.05.2013 р. з ОСОБА_4 було припинено трудові відносини на підставі ч.1ст. 40 КЗпП України, а встановлені обставини рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.01.2014 р. у справі № 456/2964/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.07.2015 р., не підлягають повторному доведенню. Стверджує, що затримка розрахунку при звільненні за своєю природою пов'язана з трудовими відносинами, є оплатою праці та відноситься до структури заробітної плати, а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні відноситься до фонду додаткової заробітної плати. Також зазначає, що в силу статей 23, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та статті 233 КЗпП України апелянт не пропустив строк для звернення до суду із заявою про стягнення середнього заробітку.

Суд апеляційної інстанції з метою забезпечення процесуальних прав учасників справи про банкрутство, перевірки законності і обґрунтованості оскаржуваної ухвали неодноразово відкладав розгляд справи, оголошував перерви у судових засіданнях.

Представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в апеляційній скарзі, доповненнях до неї. Надав належним чином засвідчені копії документів, оскільки у матеріалах справи наявні незавірені копії. Також надав копію трудової книжки. Просить врахувати постанову Верховного Суду України від 06 грудня 2017 року у справі №212/5615/15-ц, у якій виходячи із змісту частини 2 статті 233 КЗпП України зроблено висновок про те, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутися до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто, усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат. Вважає, що суд не повинен приймати надані арбітражним керуючим докази, оскільки такі не були подані суду першої інстанції, а причини неподання ліквідатор не пояснив. Водночас зазначив, що долучені арбітражним керуючим документи беззаперечно свідчать про наявність невиплаченої при звільненні ОСОБА_4 заборгованості із заробітної плати

Представник Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" апеляційну скаргу заперечив, вважає позовні вимоги і апеляційну скаргу безпідставними і незаконними, оскільки позивач 08 травня 2014 року отримав повідомлення і наказ відповідача про його звільнення, про нарахування розрахункових виплат, проте не звернувся про отримання коштів і не надав доказів вини відповідача щодо невиплати належних позивачу при звільненні сум. Тому позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Арбітражний керуючий ОСОБА_5 повідомив, що Господарський суд Львівської області постановою від 02 листопада 2017 року у справі №914/2998/16 визнав банкрутом Товариство з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий", увів ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначив арбітражного керуючого ОСОБА_5

Ліквідатор банкрута Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" арбітражний керуючий ОСОБА_5 вважає оскаржувану ухвалу законною і обґрунтованою, однак додатково надав суду копії листків непрацездатності: серії АГД №371512 (з 03 березня 2014 року до 31 березня 2014 року), серії АГД №316064 (з 01 квітня 2014 року до 10 квітня 2014 року), серії АГД №097482 (з 10 квітня 2014 року до 26 квітня 2014 року) із відмітками про нарахування страхових виплат з тимчасової непрацездатності у розмірі 100%, кількості робочих днів, 1218,00 грн. місячного окладу.

Також повідомив, що ознайомився у Стрийському міськрайонному суді Львівської області із матеріалами справи №456/958/16-ц за позовом ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та 06 квітня 2018 року надав суду апеляційної інстанції отримані копії документів, а саме: доказів направлення ТДВ "Меблевий комбінат "Стрий" і отримання ОСОБА_4: листа від 05 травня 2014 року №201 і наказу про звільнення, листа від 06 травня 2014 року №204, листа від 30 травня 2014 року №244; копії журналів судових засідань 23 травня 2016 року, 09 вересня 2016 року, 28 листопада 2016 року Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі №456/958/16-ц; копію заяви ОСОБА_4 від 28 листопада 2016 року, поданої Стрийському міськрайонному суду про залишення без розгляду позовної заяви до Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" у справі №456/958/16-ц. Пояснив, що названі докази не міг надати суду першої інстанції, оскільки оригінали доказів направлення ТДВ "Меблевий комбінат "Стрий" і отримання ОСОБА_4: листів і наказу про звільнення повідомлення про знаходяться у справі №456/958/16-ц, просить прийняти ці докази.

Суд апеляційної інстанції прийняв надані ліквідатором банкрута докази, оскільки такі відсутні у матеріалах справи, проте на ці докази покликається суд першої інстанції та відповідач у відзиві на апеляційну скаргу. Крім того, відповідач не надав розрахунку заборгованості перед ОСОБА_4, натомість копії листків непрацездатності містять відмітки про нарахування страхових виплат з тимчасової непрацездатності та підстави нарахувань.

Статтею 271 ГПК України установлено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Львівський апеляційний господарський суд розглянув матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухав пояснення представників і вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід задовольнити частково з таких підстав.

Предметом спору є вимога ОСОБА_4 стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" заробітну плату за період з 20 січня 2014 року (дата винесення судового рішення про поновлення на роботі) по 30 квітня 2014 року (дата звільнення) у розмірі 30913,00 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку за період з 30 квітня 2014 року до 31 серпня 2016 року в сумі 252 000,00 грн. Позовна заява була подана у межах справи №914/2998/16 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий".

За приписами частини 4 статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Такі ж приписи є і в Господарському процесуальному кодексі України (п.8 ч.1 ст.20).

Статтею 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено право кредиторів за вимогами щодо виплати заробітної плати, а також за вимогами щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. При цьому на вимоги таких конкурсних кредиторів не поширюється правило про наслідки пропуску строку, встановленого ч.4 ст. 23 цього Закону про те, що особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Згідно з матеріалами справи 01 вересня 2011 року директор Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" і ОСОБА_4 (член ревізійної комісії) уклали контракт з членом ревізійної комісії.

Пунктом 1.1. визначено, що цей контракт є трудовим договором. На підставі цього контракту виникають трудові відносини між членом ревізійної і Підприємством.

За умовами п.4.1. контракту (в редакції додатку до контракту) за виконання обов'язків, що передбачені цим контрактом, членові ревізійної комісії сплачується грошова винагорода, що містить у собі щомісячні виплати в розмірі 9000,00 грн.

Пунктом 7.1. контракту установлено, що цей контракт діє з 1 вересня 2011 року до 1 вересня 2016 року.

Наказом керівника Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий"№ 327 від 09.09.2011 р. про прийняття на роботу ОСОБА_4 прийнятий на посаду члена ревізійної комісії з 01 вересня 2011 року за умовами контракту.

Отже, ОСОБА_4 з 01 вересня 2011 року перебував у трудових відносинах з Товариством з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" з щомісячною оплатою праці в сумі 9000 грн.

Наказом директора від 14 травня 2013 року № 189 ОСОБА_4 було звільнено з посади на підставі ч. 1 ст.40 КЗпП України.

Проте, Стрийський міськрайонний суд Львівської області рішенням від 20 січня 2014 року у справі № 456/2964/13-ц поновив ОСОБА_4 на посаді члена ревізійної комісії Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" з 14 травня 2013 року; стягнув з Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" на користь ОСОБА_4 65509 грн. втраченої заробітної плати за час вимушеного прогулу із врахуванням отриманих 9000 грн. вихідної допомоги при звільненні з роботи.

Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 13 липня 2015 року залишив без змін рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2014 року у справі № 456/2964/13-ц.

В Акті державного виконавця ВДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції від 28 лютого 2014 року при примусовому виконанні виконавчого листа Стрийського міськрайонного суду Львівської області про поновлення ОСОБА_4 на посаді члена ревізійної комісії Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" встановлено, що наказом № 21-к від 26 лютого 2014 року директора ТзДВ "Меблевий комбінат "Стрий", ОСОБА_4 поновлено на посаді члена Ревізійної комісії Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" з 14 травня 2013 року. Запис в трудовій книжці за № 26 скасовано. Допущений до виконання своїх службових обов'язків.

Отже, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2014 року у справі № 456/2964/13-ц було виконано 26 лютого 2014 року. З цієї дати ОСОБА_4 був допущений до виконання своїх службових обов'язків.

Позивач не назвав і не надав доказів недопущення його відповідачем до виконання службових обов'язків з 20 січня 2014 року і до 26 лютого 2014 року. Позивач повідомив, що відповідач повністю сплатив позивачу кошти, присуджені рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2014 року у справі № 456/2964/13-ц і з цього приводу між сторонами немає спору.

Наказом директора від 30 квітня 2014 року №55-К ОСОБА_4 було звільнено з роботи члена Ревізійної комісії Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" з 30 квітня 2014 року відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України. У наказі зазначено, що ОСОБА_4 вчинив прогул, оскільки без поважних причин 28 лютого 2014 року був відсутній на робочому місці протягом робочого дня з 12:30 до 17:00 годин, про що складено акт. Попередню згоду на звільнення ОСОБА_4 надала первинна профспілкова організація.

Дату прийняття наказу відповідач пояснює перебування ОСОБА_4 на лікарняному з 30 березня 2014 року, що підтверджено листками непрацездатності: серії АГД №371512 (з 03 березня 2014 року до 31 березня 2014 року), серії АГД №316064 (з 01 квітня 2014 року до 10 квітня 2014 року), серії АГД №097482 (з 10 квітня 2014 року до 26 квітня 2014 року).

Листом від 05 травня 2014 року за №201 Товариство з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" повідомило ОСОБА_4 про його звільнення за наказом №55-к від 30 квітня 2014 року і надіслало копію цього наказу, повідомило про внесення запису у трудову книжку і необхідність одержання трудової книжки у відділі кадрів товариства. Також повідомило про проведені розрахунки при звільненні, нарахування 556,01 грн. за рахунок підприємства і 1521,89 грн. за рахунок фонду соціального страхування і про можливість отримання цих коштів в касі товариства протягом 5-7 травня 2014 року, а в разі неотримання ці кошти 8 травня 2014 року будуть депоновані у банк. У зв'язку з цим товариство просило ОСОБА_4 узгодити дату отримання коштів в касі або вказати банківські реквізити для перерахунку коштів.

Цей лист і копія наказу про звільнення були відправлені ОСОБА_4 05 травня 2014 року з описом вкладення і вручені 08 травня 2014 року, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення.

Також Товариство з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" листом від 06 травня 2014 року №204 повідомило ОСОБА_4 про необхідність звернутись до каси підприємства за отриманням виплат за рахунок фонду соціального страхування в сумі 760,94 грн. протягом 6, 7, 8 травня 2014 року, інакше 12 травня 2014 року кошти будуть депоновані, а листом від 06 травня 2014 року №244 - про необхідність звернутись до каси підприємства за отриманням виплат за рахунок фонду соціального страхування в сумі 760,95 грн. протягом 30 травня і 2-3 червня 2014 року, інакше 04 червня 2014 року кошти будуть депоновані.

Названі листи були відправлені ОСОБА_4 06 і 30 травня 2014 року з описом вкладення і вручені 08 травня 2014 року та 05 червня 2014 року відповідно, що підтверджено поштовими квитанціями, описами вкладення, повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Таким чином, ОСОБА_4 з 08 травня 2014 року знав про його звільнення, проведені відповідачем нарахування виплат при звільненні, отримав копію наказу №55-к від 30 квітня 2014 року, однак не оскаржував до суду наказу про його звільнення і не звертався за отриманням нарахованих сум. Лише 29 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" із заявою видати довідку про невиплачену заробітну плату за період з 20 січня 2014 року до дати звернення з відображенням суми заборгованості та за який період вона виникла. Проте у матеріалах справи відсутні докази реагування відповідача на вимогу позивача.

За змістом статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Відповідно до вимог статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно з частиною 2 статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року N 8-рп/2013 вказується, що "у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат".

У постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі N 6-331цс17 вказано, що "в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат".

Відповідач при звільненні позивача не виплатив всіх належних йому сум, тому ОСОБА_4 вправі без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

У матеріалах справи немає довідки відповідача про заборговану заробітну плату, проведені розрахунки при звільненні ОСОБА_4 із зазначенням сум, періоду і підстави їх нарахування, а у листах відповідача містяться різні відомості про нараховані суми.

Тому суд апеляційної інстанції самостійно визначає розмір належних позивачу сум з урахуванням наступних встановлених обставин:

1. Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2014 року у справі № 456/2964/13-ц, яким суд поновив ОСОБА_4 на посаді члена ревізійної комісії Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" та дату, коли позивач приступив до виконання службових обов'язків (26 лютого 2014 року).

2. Умов п. п. 1.1., 4.1., 7.1. контракту з членом ревізійної комісії, укладеного 01 вересня 2011 року директором Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" з ОСОБА_4. Зокрема п. 4.1. контракту (в редакції додатку до контракту від 01 вересня 2011 року) про те, що за виконання обов'язків, що передбачені цим контрактом, членові ревізійної комісії сплачується грошова винагорода, що містить у собі щомісячні виплати в розмірі 9000 грн.

ОСОБА_4 був прийнятий на посаду члена ревізійної комісії за умовами контракту з членом ревізійної комісії від 01 вересня 2011 року (з урахуванням додатку до контракту від 01 вересня 2011 року) з оплатою праці 9000,00 грн. щомісячно. Доказів внесення інших змін до контракту щодо оплати праці суду не надано.

У зв'язку з цим суд відхиляє доводи відповідача про зміну з 26 лютого 2014 року штатного розпису і встановлення посадового окладу члена ревізійної комісії 1218,00 грн., відповідно, про поновлення ОСОБА_4 на посаду члена ревізійної комісії з посадовим окладом 1218,00 грн.

3. Період перебування ОСОБА_4 на лікарняному, що підтверджено листками непрацездатності: серії АГД №371512 (з 03 березня 2014 року до 31 березня 2014 року), серії АГД №316064 (з 01 квітня 2014 року до 10 квітня 2014 року), серії АГД №097482 (з 10 квітня 2014 року до 26 квітня 2014 року) та належний йому 100% розмір допомоги з тимчасової непрацездатності.

4. Кількість робочих днів у лютому - травні 2014 року та кількість робочих днів, коли ОСОБА_4 був на роботі.

5. Звільнення з 30 квітня 2014 року ОСОБА_4 з роботи члена Ревізійної комісії Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" згідно з наказом директора від 30 квітня 2014 року №55-К.

6. Зміст листа Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" від 05 травня 2014 року за №201 і дату отримання ОСОБА_4 цього листа та копії наказу від 30 квітня 2014 року №55-К про звільнення (08 травня 2014 року). Саме з 08 травня 2014 року позивач був обізнаний про його звільнення і нараховані до виплат суми, проте не оспорював розміру нарахованих сум і їх не отримував.

Так, у лютому 2014 року ОСОБА_4 був на роботі 2 робочих дні - 26 і 27 лютого 2014 року. 28 лютого 2014 року складено акт про відсутність на роботі члена ревізійної комісії ОСОБА_4, який і слугував підставою звільнення. Заробітна плата позивача за лютий 2014 року, в якому було 20 робочих днів, повинна становити 900,00 грн. (450 грн. х 2 робочих дні);

У березні 2014 року ОСОБА_4 перебував на лікарняному з 03 березня до 31 березня 2014 року. Розмір допомоги з тимчасової непрацездатності повинен становити 9000,00 грн.

у квітні 2014 року ОСОБА_4 перебував на лікарняному з 01 до 10 квітня 2014 року і з 10 до 25 квітня 2014 року. Відповідно розмір допомоги з тимчасової непрацездатності з 01 до 10 квітня 2014 року повинен становити 3150,00 грн., а з 10 до 25 квітня 2014 року - 4950,00 грн. Всього розмір допомоги з тимчасової непрацездатності за квітень повинен становити 8100,00 грн.;

у квітні 2014 року ОСОБА_4 був на роботі 2 робочих дні - 28 і 29 квітня 2014 року. Заробітна плата позивача за квітень 2014 року, в якому було 22 робочих днів, повинна становити 818,18 грн. (409,09 грн. х 2 робочих дні).

Таким чином, у день звільнення до виплати позивачу належали такі суми: 900,00 грн. заробітної плати за лютий 2014 року, 818,18 грн. заробітної плати за квітень 2014 року, 9000,00 грн. допомоги з тимчасової непрацездатності за березень 2014 року, 8100,00 грн. допомоги з тимчасової непрацездатності за квітень 2014 року.

ОСОБА_4 звільнений з роботи 30 квітня 2014 року, про що він був повідомлений відповідачем 08 травня 2014 року. Відповідач не провів розрахунку із позивачем у день його звільнення (30 квітня 2014 року), а позивач з наступного робочого дня після отримання повідомлення про звільнення і нараховані до виплати суми (08 травня 2014 року) не пред'являв роботодавцеві вимог про розрахунок, не оскаржував розмір нарахованих сум, не оскаржував наказу від 30 квітня 2014 року №55-К про звільнення. Отже вина відповідача є у не проведенні розрахунку із звільненим працівником з дня звільнення (30 квітня 2014 року) і до отримання позивачем повідомлення про звільнення та про нарахування належних до виплати сум (08 травня 2014 року).

У зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні в названий період позивачу належить середній заробіток за 4 робочих дні - 5, 6, 7, 8 травня 2014 року. У травні 2014 року було 19 робочих дні, середній заробіток за 4 робочих дні становить 1894,73 грн. з розрахунку 473,78 грн. за кожен день (473,78 х 4 =1894,73). Тому суд стягує з відповідача на користь позивача 1894,73 грн. середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні за період з 30 квітня 2014 року до 08 травня 2014 року.

Щодо невиконання відповідачем рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2014 року у справі № 456/2964/13-ц.

Відповідно до вимог статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Стрийський міськрайонний суд рішенням від 20 січня 2014 року у справі № 456/2964/13-ц поновив ОСОБА_4 на посаді члена ревізійної комісії Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" з 14 травня 2013 року; стягнув з Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" на користь ОСОБА_4 65509 грн. втраченої заробітної плати за час вимушеного прогулу із врахуванням отриманих 9000 грн. вихідної допомоги при звільненні з роботи.

Відповідач виплатив позивачу усі присуджені суми, що підтвердили представники сторін. Проте відповідач затримав виконання рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2014 року у справі № 456/2964/13-ц - лише 26 лютого 2014 року поновив ОСОБА_4 на посаді члена Ревізійної комісії Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" і допустив до виконання своїх службових обов'язків.

Відтак, у силу приписів статті 236 КЗпП України позивач вправі був звернутись до Стрийського міськрайонного суду Львівської області про винесення ухвали про виплату йому середнього заробітку за час затримки відповідачем виконання рішення суду - з 20 січня 2014 року до 26 січня 2014 року.

З урахуванням викладених обставин справи і приписів закону позовні вимоги необхідно задовольнити частково - стягнути з відповідача на користь позивача 20 712,91 грн., з яких: 900,00 грн. заробітна плата за лютий 2014 року, 818,18 грн. заробітна плата за квітень 2014 року, 9000,00 грн. допомога з тимчасової непрацездатності за березень 2014 року, 8100,00 грн. допомога з тимчасової непрацездатності за квітень 2014 року, 1894,73 грн. середній заробіток у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні за період з 30 квітня 2014 року до 08 травня 2014 року. У решті вимог належить відмовити, оскільки такі не доведені, не грунтуються на законі та спростовуються вищевикладеними доказами.

Відповідно до вимог статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи і неправильно застосував норми ст.ст.116, 117, 236, ч.2 ст.233 КЗпП України; висновки суду про те, що спір стосується середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду не грунтуються на законі і не відповідають обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 269, 271, 275, 277, 281, 282, 283, 284 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 17 жовтня 2017 року у справі №914/737/17 скасувати і ухвалити нове рішення:

Позов задовольнити частково. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" (82400 Львівська область, місто Стрий, вул.Грабовецька,3, ) на користь ОСОБА_4 (82435, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 20 712,91 грн., з яких: 900,00 грн. заробітна плата за лютий 2014 року, 818,18грн. заробітна плата за квітень 2014 року, 9000,00 грн. допомога з тимчасової непрацездатності за березень 2014 року, 8100,00 грн. допомога з тимчасової непрацездатності за квітень 2014 року, 1894,73 грн. середній заробіток у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні за період з 30 квітня 2014 року до 08 травня 2014 року.

У решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку

Повний текст постанови підписано 24 липня 2018 року.

Головуючий суддя В.М. Гриців

суддя Л.Л. Давид

суддя Б.Д. Плотніцький