ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" липня 2018 р. Cправа № 902/221/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1, м. Вінниця

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А", м. Вінниця

про визнання недійсними рішень загальних зборів товариства

За участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 НОМЕР_1 виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 26.12.1997 р.

ОСОБА_2, ордер про надання правової допомоги ВН №073053 від 03.05.2018 р.; посвідчення адвоката на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №619 від 27.10.2008 р.

відповідача: ОСОБА_3, паспорт НОМЕР_4 виданий 3-м МВ у м.Вінниці УДМС України у Вінницькій області 24.05.2016 р. (керівник згідно витягу з ЄДРЮОФОП)

ОСОБА_4, довіреність № б/н від 30.05.2018 р. дійсна до 30.05.2020 р.; закордонний паспорт НОМЕР_5, персональний номер НОМЕР_2, органу, що видав паспорт: 0523 від 08.08.2014 року

присутній: ОСОБА_5, НОМЕР_3 виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 21.07.2008 р.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" про визнання недійсними рішень загальних зборів товариства оформлених протоколом № 33 від 18.12.2017 р.

Ухвалою суду від 16.05.2018 р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/221/18 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31.05.2018 р.

29.05.2018 р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вх. № 02.1-34/4335/18 від 29.05.2018 р., в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Додатком до відзиву додано ряд документів.

31.05.2018 р. представником позивача до суду подано відповідь на відзив б/н від 31.05.2018 р. (вх. № 02.1-34/4403/18 від 31.05.2018 р.).

Ухвалою суду від 31.05.2018 р. відкладено підготовче засідання на 27.06.2018 р.

08.06.2018 р. до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив вх. № 02.1-34/4562/18 від 08.06.2018 р., в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

За результатами підготовчого судового засідання 27.06.2018 р. суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 10.07.2018 р. про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

10.07.2018 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 17.07.2018 р., що зафіксовано в протоколі судового засідання від цієї ж дати.

16.07.2018 р. на адресу суду надійшла заява позивача про стягнення з відповідача судових витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Розгляд справи здійснюється з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали в повному обсязі. При цьому, позивачем на запитання суду, які права ОСОБА_1 порушено прийнятими рішеннями оформленими протоколом № 33 від 18.12.2017 р. зазначено, що таким правом являється право на виплату належної частки в Товаристві. При цьому останній підтвердив волевиявлення на вихід з Товариства, вказавши, що питання поновлення ОСОБА_1 у складі учасників ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" та відповідно його корпоративних прав у товаристві не ставиться та не є пріоритетним.

При цьому позивач підтвердив свою обізнаність про дату, час та місце проведення Загальних зборів зазначивши, що 18.12.2017 р. останній з'явився в обумовлений час та місце визначене для проведення зборів, однак останні не були проведенні. Разом з тим згодом йому встало відомо про протокол № 33 від 18.12.2017 р. яким оформлено оспорювані рішення.

Представники відповідача в свою чергу поданий позивачем позов не визнали з підстав наведених у поданому до суду відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Крім того, зазначили, що ОСОБА_1 в обумовлений в повідомленні час з'явився до місця проведення загальних зборів, однак останній з невідомих для ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" причин чомусь не був присутній під час проведення зборів, а його присутність жодним чином не впливала на правомочність проведених зборів з огляду на подану ним заяву про вихід з товариства.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 в якості підстави позовних вимог посилається на неповідомлення його та ОСОБА_6, як учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А", про час та дату проведення загальних зборів учасників товариства та як наслідок прийняття зборами учасників (засновників) Товариства рішень за відсутності кворуму на їх прийняття.

Зокрема, як зазначає позивач, відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" його учасники володіють такими частками: ОСОБА_3 - 17 417,05 грн, що становить 25 % Статутного фонду, ОСОБА_7 - 17 417,05 грн, що становить 25 % Статутного фонду, ОСОБА_1 - 17 417,05 грн, що становить 25 % Статутного фонду та ОСОБА_6 - 17 417,05 грн, що становить 25 % Статутного фонду.

За твердженням позивача, у листопаді 2017 р., ОСОБА_1 та ОСОБА_6 вирішили вийти із ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" в зв'язку з чим звернулись до Загальних зборів Товариства із заявами про вихід з товариства та просили провести виплату вартості частини майна пропорційну частці у Статутному капіталі Товариства.

18.12.2017 р. проведено збори учасників (засновників) ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" на яких були було прийнято рішення, оформлені протоколом № 33 про виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зі складу учасників Товариства та здійснення їм виплати вартості частини майна товариства, пропорційно частці останніх у статутному капіталі.

Як вказує ОСОБА_1, останній та ОСОБА_6, як учасники Товариства про проведення зборів учасників (засновників) ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" не повідомлялись.

З огляду на вказане, на думку позивача, зазначені рішення зборів учасників (засновників) ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А", є такими, що підлягають скасуванню, оскільки рішення прийняті за відсутності кворуму для проведення загальних зборів Товариства.

В якості правової підстави позову позивач зазначає положення ст.ст. 59, 60 Закону України "Про господарські товариства".

Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, вважає їх безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на такі обставини:

- на момент прийняття Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" рішень ОСОБА_1 та ОСОБА_6 їх заяви про вихід не відкликались;

- право учасника вийти в установленому законом порядку з товариства передбачено ст. 4.2. Статут ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А";

- п. 5.12 Статут визначено, що учасник ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за один місяць до виходу;

- станом на дату проведення загальних зборів ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" (18.12.2017 р.), на яких були прийняті спірні рішення, ОСОБА_1 не були учасниками Товариства та втратили право участі в управлінні Товариством, що виключало необхідність врахувати їх частку при проведенні зазначених зборів;

- з моменту виходу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зі складу учасників Товариства їх участь у прийнятті загальними зборами учасників Товариства всіх рішень, в тому числі спірних, не вимагалась у зв'язку з відсутністю у них корпоративних прав учасника товариства.

У відповіді на відзив позивачем зазначено, що наведені відповідачем у відзиві заперечення щодо позовних вимог та мотиви для їх відхилення, законності та обґрунтованості вимог позивача не спростовують, з огляду на наступне:

- при виході учасника доля його частки має бути вирішена на загальних зборах Товариства. До моменту визначення на загальних зборах подальшої долі частки у статутному капіталі учасника Товариства, який виявив бажання вийти з Товариства, відсутні правові підстави вважати, що учасник, який виявив бажання вийти з товариства втратив належні йому корпоративні права;

- на момент прийняття оскаржуваних рішень, так і на момент підготовки відповіді на відзив згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань учасниками ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" є ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розмір частки яких у статутному капіталі Товариства складає 17417,05 грн, що становить 25 % статутного капіталу;

- законодавство та Статут ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" на момент прийняття спірних рішень не містять положень про те, що учасник Товариства, який виявив намір вийти з його складу, не приймає участі у голосуванні на загальних зборах учасників до моменту прийняття рішення про його вихід. Для визнання повноважним загальних зборів учасників голос такого учасника має бути врахований;

- за умови відсутності на зборах учасників ОСОБА_1 та ОСОБА_6 кожному з яких належить по 25 %, відповідний кворум взагалі не зміг бути дотриманий, що є безумовною підставою для визнання недійсним оскаржуваного рішення;

- позивачем було виставлено вимогу щодо розгляду на зборах у першу чергу питання щодо фінансово-господарської діяльності ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А", а вже потім питання щодо вирішення заяви про вихід. Зазначений відповідачем в повідомленні про проведення зборів порядок денний відповідав вказаному у вимозі позивача про проведення зборів, однак з протоколу, яким були оформлені оскаржувані рішення слідує, що на зборах фактично вирішувалися 2 з 6 питань, які мали бути у порядку денному, що також є порушенням порядку організації проведення зборів;

- покладення ст. 53 ЗУ "Про господарські товариства" визначення повноважними загальних зборів учасників Товариства є неправомірним, оскільки повноважність зборів має визначитись з урахуванням положень ст. 60 ЗУ "Про господарські товариства" та безпосередньо п. 8.6.1. Статуту ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А".

Відповідач у запереченні на відповідь на відзив вважає твердження позивача викладенні у відповіді на відзив безпідставними, вказуючи наступне:

- моментом виходу ОСОБА_1 зі складу товариства слід вважати 01.12.2017 р.;

- станом на 18.12.2017 р. (момент прийняття спірних рішень) ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не були учасниками Товариства та втратили право участі в управлінні Товариством, що виключало необхідність врахувати їх частку при проведенні зазначених зборів;

- з моменту виходу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зі складу учасників Товариства їх участь у прийнятті загальними зборами учасників товариства всі рішень, в т.ч. і спірних, не вимагалась у зв'язку з відсутністю у них корпоративних прав учасника товариства;

- оспорюваним рішенням учасниками вирішено здійснити виплату ОСОБА_1 вартості частки майна товариства, пропорційно його частці у Статутному капіталі відповідно до ст. 54 ЗУ "Про господарські товариства", п. 5.14. Статут Товариства та ст.ст. 147, 148 ЦК України протягом 12 місяців з дня виходу;

- чинне законодавство не ставить в залежність розгляд питання про вихід (виключення) учасника з товариства з необхідністю виплатою йому вартості частини майна товариства, пропорційно його частці у статутному капіталі;

- у разі подання учасником товариства заяви про вихід законодавець зобов'язує товариство здійснити внесення змін до установчих документів товариства провести їх державну реєстрацію, незалежно від того відбулась виплата його частки чи ні.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів, слідує, що 16.01.1996 р. рішенням зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" затверджено Статут Товариства (з подальшими змінами та доповненнями (викладенням його в новій редакції) затвердженими зборами учасників Товариства).

Відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" затвердженого зборами учасників від 28.12.2004 р. протокол № 22 (Статут ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" в редакції 2004 р.) Товариство діє згідно чинним законодавством України: Закону України "Про власність", Цивільного та Господарського кодексів України. Учасниками Товариства, які в подальшому іменуються "Учасники", є громадяни України: ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6 (а.с. 12-25, т. 1).

Згідно із п. 1.3. Статуту ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" (в редакції 2004 р.) Товариство діє на основі Статут і у відповідності з чинним на території України законодавством.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. Статуту ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" (в редакції 2004 р.) учасники Товариства є особи, вказані в п. 1.1. Статуту. Учасники Товариства мають право, зокрема, вийти в установленому з Товариством.

За змістом п. 5.3. Статуту ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" (в редакції 2004 р.) Товариство має статутний фонд, який складається з нерухомого майна (приміщення) та устаткування, що розташоване за адресою м. Вінниця, вул. 50-річчя Перемоги, - пр.Коцюбинського, 26, 58в приміщенні Будинку побуду "Ювілейний" загальною площею 94,6 м2 придбаного в ході приватизації шляхом внесенням коштів в рівних пропорційних доля загальною вартістю 69 668 грн 20 коп. Учасники володіють такими частками: ОСОБА_3 - 17 417,05 грн, що становить 25 % Статутного фонду; ОСОБА_7 - 17 417,05 грн, що становить 25 % Статутного фонду; ОСОБА_1 - 17 417,05 грн, що становить 25 % Статутного фонду; ОСОБА_6 - 17 417,05 грн, що становить 25 % Статутного фонду.

Відповідно до п. 5.12. Статуту ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" (в редакції 2004 р.) учасник Товариства має право вийти з Товариства, повідомивши Товариство про свій вихід не пізніше ніж за один місяць до виходу. Учасник, який виходить із Товариства, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у Статутному фонді (капіталі) Товариства. За домовленістю між учасником та Товариством виплата вартості частини майна Товариства може бути замінена переданням майна в натурі. Якщо вклад до Статутного фонду був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному фонді, а також порядок і трок її виплати встановлюється Статутом Товариства і законом. Спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із Товариства, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному фонді, її розміру і строків виплати, вирішуються судом.

Пунктом 5.14. Статуту ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" (в редакції 2004 р.) сторонами погоджено, що у випадку виходу учасника зі складу учасників Товариства йому повністю сплачується внесена частка і отримана на частку частина прибутку за період до моменту виходу учасника, а також вартість відповідної частини майна Товариства на момент виході зі складу Учасників. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому учасник вийшов із Товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу, із відшкодуванням збитків від інфляції за строки виплат. Майно, передане Товариству тільки в користування, повертається учаснику в натуральній формі.

01.11.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" із нотаріально посвідченою заявою про вихід зі складу Товариства, проведення виплати вартості частини майна пропорційно частці у статутному капіталі Товариства та розгляд заяви у порядку та у строки передбачені Статутом Товариства та чинним законодавством України (а.с. 10, т. 1).

Крім того, цього ж дня з аналогічною за змістом нотаріально посвідченою заявою звернулась до загальних зборів ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" ОСОБА_6 (а.с. 48, т. 1).

Також, 01.11.2017 р. ОСОБА_1 направлено на адресу ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" вимогу про проведення позачергових зборів учасників ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" з переліком питань, які підлягають включенню до порядку денного позачергових Загагльних зборів учасників: 1) Про обрання Голови та Секретаря позачергових Загальних зборів учасників; 2) Про фінансово-господарську діяльність ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А"; 3, 4) Про вихід з ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та виплату їм вартості частини майна Товариства, пропорційно їх частку в статутному капіталі; 5) Про перерозподіл часток учасників у статутному капіталі ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А"; 6) Про внесення змін до Статуту ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" шляхом викладення йог в новій редакції (а.с. 62-63, т. 1).

Між тим справі наявні повідомлення адресовані ОСОБА_1 та ОСОБА_6 про проведення загальних зборів учасників ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" - 18.12.2017 р. о 18 год. 30 хв. з поштовими квитанціями про їх надіслання та інформацією із сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень (а.с. 49-54, т. 1).

Факт обізнаності про проведення Загальних зборів ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А", що були призначені на 18.12.2017 р. о 18 год. 30 хв. підтвердив позивач в ході розгляду справи.

З матеріалів справи слідує, що 18.12.2017 р. відбулись загальні збори учасників (засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" оформлені протоколом № 33 на яких прийнято рішення: 1) про виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" на підставі поданих ними нотаріально засвідчених заяв про вихід зі складу Товариства та здійснення їм виплат вартості частини майна Товариства, пропорційно їх частці у статутному капіталі відповідно до ст. 54 ЗУ "Про господарські товариства", п. 5.14. Статуту та ст.ст. 147, 148 ЦК України протягом 12 місяців з дня виходу; 2) про затвердження Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" у новій редакції та зобов'язання генерального директора ОСОБА_3 здійснити всі необхідні заходи, пов'язані з державною реєстрацією змін до Статуту ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" (а.с. 26, т. 1).

Згідно вказаного протоколу загальних зборів учасників № 33 від 18.12.2017 р. на зборах зафіксовано присутність учасників громадян України: ОСОБА_3 та ОСОБА_7, які в своїй сукупності володіють 100 % голосів та голосували по прийнятих рішеннях "за" одноголосно. При цьому в графі підписи учасників ОСОБА_3 та ОСОБА_7 наявні підписи стосовно його підписання та скріплення даного протоколу печаткою ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А".

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

За змістом статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно зі ст. 79 ГК України господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку.

Як визначено ч. 1 ст. 1 Закону України "Про господарські товариства" та статтею 113 ЦК України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Цивільного кодексу України товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний фонд, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов'язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів (ч. 3 ст. 80 Господарського кодексу України).

Відповідно до положень ст. 4 Закону України "Про господарські товариства", ст.ст. 87, 88 ЦК України, ст.ст. 57, 82 ГК України документом, який визначає правовий статус юридичної особи, є статут.

Враховуючи, що статутний фонд Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" розподілений на частки між засновниками, то за всіма ознаками, ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" відноситься до господарських товариств, а тому, при вирішенні даного спору застосовуються норми, що регулюють діяльність господарських товариств.

Підтвердженням вказаного висновку є також абзац 5 частини 3.1 рішення Конституційного Суду України від 05.02.2013 р. № 1-рп/2013, відповідно до якого "…статутний (складений) капітал є однією з юридичних ознак господарського товариства".

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є вимога позивача про визнання недійсними рішень загальних зборів товариства оформлених протоколом № 33 від 18.12.2017 р.

В якості підстави позовних вимог позивачем визначено факт неповідомлення його, як учасника Товариства про час та дату проведення загальних зборів учасників товариства та прийняття рішень за наслідком проведення зазначених зборів за відсутності кворуму.

При цьому згідно пояснень позивача наданих в ході розгляду справи прийнятими рішеннями порушено право ОСОБА_9 на виплату належної йому частки у Товаристві в зв'язку з поданою ним заявою про вихід з Товариства, тоді як питання поновлення ОСОБА_1 у складі учасників ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" ним не ставиться та не є пріоритетним.

Зазначене безпосередньо слідує зі змісту обсягу наданих позивачем обґрунтувань та доказів на підтвердження заявленого позову.

Надаючи оцінку порушеного права позивача, в контексті зазначених обставин та змісту правовідносин, що склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право: брати участь в управлінні товариством в порядку, визначеному установчими зборами; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства; здійснити відчуження часток у статутному капіталі або цінних паперів. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Зважаючи на положення статті 167 ГК України та статей 58, 60 Закону України "Про господарські товариства" підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону України "Про господарські товариства"); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону України "Про господарські товариства"); прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону України "Про господарські товариства"). При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі № 927/699/17).

З матеріалів справи слідує та безпосередньо підтверджується позивачем, що 01.11.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до Загальних зборів учасників ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" із нотаріально посвідченою заявою про вихід зі складу Товариства та проведення виплати вартості частини майна пропорційно частці у статутному капіталі Товариства та розгляд заяви у порядку та у строки передбачені Статутом Товариства та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 116 ЦК України та п. "в" ч. 1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право вийти у встановленому порядку з товариства.

Згідно із ч. 2 ст. 100 ЦК України учасники товариства мають право вийти з товариства, якщо установчими документами не встановлений обов'язок учасника письмово попередити про свій вихід з товариства у визначений строк, який не може перевищувати одного року

Частинами 1, 2 ст. 148 ЦК України визначено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.

Право учасника вийти в установленому законом порядку з товариства передбачено п. 5.12. Статуту ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" (в редакції в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) згідно із яким учасник Товариства має право вийти з Товариства, повідомивши Товариство про свій вихід не пізніше ніж за один місяць до виходу

Положення статті 148 ЦК України свідчать про те, що волевиявлення учасника товариства на вихід зі складу учасників господарського товариства за власним бажанням не пов'язується з будь-якими спеціальними умовами і підставами та має бути реалізовано шляхом повідомлення товариства про свій намір. При цьому, в наведеній нормі встановлено саме строк повідомлення про вихід, а момент виходу учасника з товариства наведеною нормою не визначено (постанова Вищого господарського суду України від 13.12.2016 р. у справі № 904/5047/16).

В свою чергу у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до ЦК та Закону про господарські товариства учасник ТОВ чи ТДВ вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними.

Аналогічне зазначено у п. 4.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин".

З огляду на наведене, право на вихід з товариства є безумовним суб'єктивним правом учасника, яке не залежить від згоди товариства чи інших його учасників та реалізація якого має наслідком припинення корпоративних відносин між учасником і товариством. При цьому на учасника покладається обов'язок повідомити товариство про свій вихід шляхом подання або вручення відповідної заяви (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2018 р. у справі № 902/710/16).

Отже, вихід особи із складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю дає такій особі право одержати вартість частини майна, пропорційну її частці у статутному капіталі товариства. Моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід зі складу учасників товариства (постанова Верховного Суду України від 14.03.2011 р. у справі № 3-12гс11).

Вказана вище заява ОСОБА_1 про вихід зі складу Товариства від 01.11.2017 р. засвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_10

При цьому дії нотаріуса щодо нотаріального посвідчення заяви позивача про вихід з Товариства не визнані протиправними. Доказів притягнення нотаріуса до відповідальності за вчинення злочину, пов'язаного з посвідченням зазначеної заяви, матеріали справи не містять.

Навпаки, наявність волевиявлення позивача на вихід зі складу Товариства та вчинення відповідної заяви ОСОБА_1 підтверджується самим позивачем в ході розгляду справи та у наданих ним до суду обґрунтуваннях щодо позову.

Таким чином з моменту звернення позивача із зазначеною заявою до Загальних зборів учасників ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" (01.11.2017 р.) ним реалізовано гарантоване чинним законодавством та обумовлене Статутом право на вихід зі складу Товариства, в зв'язку з чим із вказаного моменту право ОСОБА_1 на участь у Товаристві припиняє свою дію з виникненням у нього права одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі Товариства.

Судом встановлено, що на підтвердження факту повідомлення ОСОБА_1 про проведення загальних зборів учасників ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" - 18.12.2017 р. о 18 год. 30 хв. в матеріалах справи наявне повідомлення адресоване останньому з квитанцією про його надіслання та інформацією із сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Крім того, факт обізнаності про проведення загальних зборів ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А", що були призначені на 18.12.2017 р. о 18 год. 30 хв. підтвердив позивач в ході розгляду справи.

При цьому, згідно наданих позивачем пояснень під час розгляду справи 18.12.2017 р. останній з'явився в обумовлений час та місце визначене для проведення зборів, проте останні не були проведені. Однак згодом йому встало відомо про протокол № 33 від 18.12.2017 р. яким оформлено оспорювані рішення.

Разом з тим, враховуючи волевиявлення позивача на вихід з Товариства, суд констатує, що на момент проведення 18.12.2017 р. зборів учасників ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" ОСОБА_1 не був учасником цього товариства, в зв'язку з чим не мав повноважень на ухвалення будь-яких рішень, що стосуються діяльності товариства.

При цьому присутність ОСОБА_1 на загальних зборах 18.12.2017 р. є такою, що такою, що за своїм наслідком мала суто інформативний характер для позивача та жодним чином не впливала на легітимність прийнятих рішень зборами учасників Товариства, позаяк участь останнього в Товаристві припинена з моменту звернення із заявою про вихід з нього.

Більше того саме учасник Товариства має право бути повідомленим про скликання загальних зборів та брати участь при ухвалені рішень вказаними зборами Товариства, тому присутність (відсутність) останнього на загальних зборах товариства не здійснювала вплив на обсяг повноважень загальних зборів при прийнятті рішень.

Поряд з цим суд зазначає, що прийняття загальними зборами учасників товариства рішень оформлених протоколом № 33 від 18.12.2017 р., є лише констатацією факту виходу позивача зі складу учасників Товариства та наявності в силу закону у товариства обов'язку виплатити йому вартість частини майна товариства та частини прибутку, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства у строк до 12 місяців з дня виходу (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі № 927/699/17).

В той же час, самою підставою виходу ОСОБА_1, як учасника, зі складу ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" слугувала нотаріально засвідчена заява останнього від 01.11.2017 р. про вихід з Товариства наявність права на звернення з якою є безумовним суб'єктивним правом учасника Товариства.

Доказів відкликання заяви про вихід після її отримання Товариством та згоди Товариства матеріали справи не містять.

А відтак, з огляду на предмет заявленого позову та обсяг встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що рішення загальних зборів ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" оформлені протоколом № 33 від 18.12.2017 р. жодним чином не порушують права позивача, в зв'язку з чим підстави для визнання їх судом недійсними відсутні.

Посилання позивача на наявність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про те, що учасниками ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" є ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розмір частки яких у статутному капіталі Товариства складає 17417,05 грн, що становить 25 % статутного капіталу з огляду на зміст та характер заявленого позову жодним чином не впливає на результат розгляду даного спору та може лише слугувати підставою звернення до суду з позовом про зобов'язання Товариства до державної реєстрації змін в установчих документах Товариства.

Крім того, у світлі наявного в силу закону у Товариства обов'язку виплатити учаснику при виході з Товариства вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі Товариства та звернення позивача з даним позовом до ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" про визнання недійсними рішень загальних зборів товариства оформлених протоколом № 33 від 18.12.2017 р. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ЦК України учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, заявивши про це не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

Водночас ч. 2 ст. 148 ЦК України визначено, що учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному фонді, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Згідно з ч. 1 ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

Отже, чинним законодавством передбачено право учасника товариства з обмеженою відповідальністю на отримання при виході з товариства вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному фонді, а також зобов'язання товариства виплатити учаснику, що виходить з товариства, вартість частини майна товариства, пропорційну його частці у статутному капіталі, в строк до 12 місяців з дня виходу (постанова Верховного Суду України від 13.05.2015 р. у справі № 3-68гс15, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.05.2018 р. у справі № 912/422/17).

Аналогічне право учасника товариства з обмеженою відповідальністю передбачено у п. 5.14. Статуту ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" (в редакції 2004 р.) сторонами погоджено, що у випадку виходу учасника зі складу учасників Товариства йому повністю сплачується внесена частка і отримана на частку частина прибутку за період до моменту виходу учасника, а також вартість відповідної частини майна Товариства на момент виході зі складу Учасників. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому учасник вийшов із Товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу, із відшкодуванням збитків від інфляції за строки виплат.

Як вказувалось вище, 01.11.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" із нотаріально посвідченою заявою про вихід зі складу Товариства, проведення виплати вартості частини майна пропорційно частці у статутному капіталі Товариства у порядку передбаченому ст. 148 ЦК України, ст. 54 ЗУ "Про господарські товариства" та Статутом Товариства.

При цьому у даній заяві ОСОБА_1 просив здійснити її розгляд у порядку та у строки передбачені Статутом Товариства та чинним законодавством України.

Крім того в заяві позивач підтвердив роз'яснення йому нотаріусом приписів ст. 54 ЗУ "Про господарські товариства" та ст.ст. 147, 148 ЦК України.

З огляду на вказане ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" повинно виплатити ОСОБА_1 вартість частини майна, пропорційну частці позивача у статутному капіталі відповідача протягом 12 місяців з дня виходу, тобто з 01.11.2017 р. по 01.11.2018 р.

При цьому зазначає, що ні законом, ні Статутом Товариства не передбачено зобов'язання відповідача здійснити розрахунок з позивачем раніше наведеного строку.

Отже, ні на дату звернення позивача з позовом у цій справі, ні на дату вирішення спору у цій справі дванадцятимісячний строк, встановлений ч. 1 ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" для виплати товариством вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі, не сплинув згідно з поданою позивачем заявою про вихід від 01.11.2017 р.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Законодавчо визначені способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Так, правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оспорення відповідного права чи охоронюваного законом інтересу.

При цьому, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути тільки порушено у майбутньому і щодо якого не відомо, буде воно порушено чи ні.

З урахуванням наведеного у своїй сукупності суд констатує, що навіть позитивне вирішення зазначеного спору жодним чином не призводить до ефективного поновлення права позивача стосовно виплати належної частки в Товаристві, відновлення якого, за твердженням останнього, слугувало основною метою звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, позаяк ТОВ ВКП "СВІТОЧ-А" повинно виплатити йому вартість вказаної частки в Товаристві протягом 12 місяців з дня виходу, тобто з 01.11.2017 р. по 01.11.2018 р.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що звернення з даним позовом до суду жодним чином не позбавляє його права звернутися з відповідним позовом до суду після спливу дванадцятимісячного строку, встановленого ч. 1 ст. 54 Закону України "Про господарські товариства", у випадку невиконання товариством обов'язку щодо виплати позивачу належної йому вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.02.2018 р. у справі № 910/21160/16).

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений із наведених у позовній заяві підстав позов задоволенню не підлягає, позаяк оспорювані рішення не порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, оскільки у позовній заяві не обґрунтовано яким чином визнання недійсним рішень призведе до відновлення його прав, враховуючи те, що він вже не є учасником товариства, а строк виплати товариством його частки ще не настав.

Витрати на судовий збір та професійну правничу допомогу підлягають віднесенню на позивача відповідно до ст.129 ГПК України.

17.07.2018 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення із зазначенням про відкладення складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СВІТОЧ-А" про визнання недійсним рішень товариства оформлених протоколом № 33 від 18.12.2017 р. відмовити повністю.

2. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 24 липня 2018 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 5 прим.:

1 - до справи.

2, 3 - позивачу - АДРЕСА_1, 21000; представнику позивача - адвокату ОСОБА_2 - АДРЕСА_2, 21036.

4, 5 - відповідачу - вул. 50-річчя Перемоги - пр. Коцюбинського, 26/58, м. Вінниця, 21009; ОСОБА_3 - АДРЕСА_3.