ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2018 р. Справа № 909/1210/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Дубник О.П.

Скрипчук О.С.,

секретар судового засідання Кіра М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Рогатинському районі Івано-Франківської області (надалі УДКСУ у Рогатинському районі Івано-Франківської області) за № 1-63/543 від 17.04.2018р. (вх. № 01-05/1297/18 від 26.04.2018р.)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.03.2018р. (суддя Булка В.І.; повний текст рішення складено 30.03.2018р.)

у справі № 909/1210/17

за позовом: Управління Державної казначейської служби України у Рогатинському районі Івано-Франківської області

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Шиманського Степана Васильовича (надалі ФОП Шиманський С.В.)

про звільнення приміщення та стягнення збитків в сумі 124086,79 грн.,

за участю:

від позивача: Ольвач М.В. - представник (довіреність №1-63/44 від 11.01.2018р.);

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2017р. УДКСУ у Рогатинському районі Івано-Франківської області звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ФОП Шиманського С.В. про виселення з орендованого приміщення та стягнення збитків в сумі 124086,79 грн.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 28.03.2018р. у справі №909/1210/17 позов задоволено частково. Зобов'язано ФОП Шиманського С.В. звільнити приміщення площею 126,4 кв.м, розміщене за адресою: Івано-Франківська обл., м. Рогатин, вул. І.Франка, 3, на першому поверсі адмінбудівлі, що перебуває на балансі УДКСУ у Рогатинському районі Івано-Франківської області. Відмовлено в решті позовних вимог. Стягнуто з ФОП Шиманського С.В. на користь УДКСУ у Рогатинському районі Івано-Франківської області 1600,00 грн. судового збору.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач після розірвання договору оренди в судовому порядку не звільнив орендованого майна, а тому наявні правові підстави для виселення орендаря із займаного приміщення. Відмовляючи в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача збитків суд вказав про недоведеність обставин про те, що сума нарахованих втрат відповідає характеру збитків та містить всі необхідні ознаки збитків в сукупності.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції прийнятим з порушенням норм матеріального права. Покликається на те, що відповідач з моменту початку торгівлі непродовольчими товарами іноземного походження (секонд-хенд), тобто з 01.04.2016р. до 25.10.2017р. використовував державне нерухоме майно не за цільовим призначенням, що призвело до сплати меншої орендної ставки, внаслідок чого Державний бюджет України та Управління недоотримали кошти в сумі 124086,79 грн. Просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.03.2018р. у справі №909/1210/17 в частині відмови у стягненні 124086,79 грн. недоотриманих коштів за оренду державного майна, прийняти нове рішення, яким повністю задоволити позовні вимоги.

Відповідач не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній підстав.

Відповідач не забезпечив явки в судове засідання уповноваженого представника. Згідно реєстру вихідної кореспонденції ЛАГС від 27.06.2018р. обізнаний з датою, часом і місцем розгляду справи.

Явка сторін в судове засідання не визнавалась обов'язковою. Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу при відсутності відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги УДКСУ у Рогатинському районі Івано-Франківської області та часткового скасування рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.03.2018р. у справі №909/1210/17.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2015р. між Управлінням Державної казначейської служби України у Рогатинському районі Івано-Франківської області (орендодавець) та ФОП Шиманським С.В. (орендар) укладено договір оренди державного нерухомого майна за №1, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - приміщення площею 126,4 кв.м, розміщене за адресою: Івано-Франківська обл., м. Рогатин, вул. І.Франка,3, на першому поверсі адмінбудівлі, що перебуває на балансі УДКСУ у Рогатинському районі Івано-Франківської області (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна на 30.11.2014р. і становить за незалежною оцінкою 422934,00 грн. (а.с.17-20).

В пункті 1.2 договору передбачено, що майно передається в оренду з метою розміщення магазину непродовольчих товарів, фірмових магазинів вітчизняних промислових підприємств-товаровиробників, крім тих, що вироблять товари підакцизної групи.

Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає в строкове платне користування майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

В розділі 3 договору врегульовано питання орендної плати.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995р. № 786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку січень 2015 року 2245,63 грн.

Права та обов'язки сторін визначені в розділах 5-8 договору.

Так, орендар зобов'язується використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього договору (п. 5.1 договору); у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

У відповідності до п.п. 9.1, 9.3 договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Спори, які виникають за цим договором або в зв'язку з ним, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку.

Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 01.04.2015р. до 28.02.2018р. включно.

Пунктом 10.6 передбачено, що чинність цього договору припиняється достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

Згідно п.п. 10.9, 10.10 договору у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю. Майно вважається поверненим орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання.

Відповідно до п. 10.11 договору, якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у подвійному розмірі за користування майном за час прострочення.

Договір оренди державного нерухомого майна за №1 від 01.04.2015р. підписаний його сторонами.

Відповідно до акту приймання-передавання державного майна №1 від 01.04.2015р. орендодавець передав орендарю державне майно - приміщення площею 126,4 кв.м, розміщене за адресою: Івано-Франківська обл., м. Рогатин, вул. І.Франка,3, на першому поверсі адмінбудівлі (а.с.21).

01.01.2016р. між сторонами у справі було укладено додаткову угоду №1 до договору державного нерухомого майна за №1 від 01.04.2015р. згідно якої, зокрема, викладено п. 3.3 договору в наступній редакції: розмір орендної плати протягом 2016 року не індексується та залишається сталим. Нарахована орендна плата за грудень 2015 року, яка становить 3121,51грн. буде застосовуватись з січня по грудень 2016 року (а.с.22).

На підставі додаткової угоди № 2 від 24.01.2017р. до договору державного нерухомого майна за №1 від 01.04.2015р. п. 3.3 договору викладено в наступній редакції: орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (а.с. 23).

Постановою Вищого господарського суду України від 25.10.2017р. у справі №909/582/16 задоволено касаційні скарги Управління державної казначейської служби України у Рогатинському районі Івано-Франківської області та Прокуратури Львівської області, скасовано рішення господарського суду Івано-Франківської області від 15.03.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.06.2017, прийнято нове рішення, яким задоволено позов і розірвано договір оренди державного нерухомого майна №1, укладений 01.04.2015р. між Управлінням Державної казначейської служби України у Рогатинському районі Івано-Франківської області, як орендодавцем, та СПД ФО Шиманським С.В., як орендарем (а.с.14-16).

Вищий господарський суд встановив, що розміщення відповідачем в орендованому приміщенні товарів, які були у вжитку (секонд хенд), є нецільовим використанням орендованого майна на підставі договору № 1 від 01.04.2015р. Наведені обставини слугували підставою розірвання договору оренди в судовому порядку.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України (в редакції з 15.12.2017 року) обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

03.11.2017р. відповідач отримав від позивача повідомлення № 1-63/617 від 01.11.2017р. щодо розірвання договору оренди державного нерухомого майна № 1 від 01.04.2015р. у зв'язку з прийняттям постанови Вищого господарського суду України від 25.10.2017р., в якому позивач повідомляв про необхідність підписання в найкоротші терміни акту приймання-передавання державного майна (а.с.26-27).

Відповідач в листі-відповіді від 10.11.2017р. зазначив про те, що в рішенні суду відсутня вимога про виселення із орендованого приміщення, тому запропонував визначити розмір орендної плати за тимчасове користування приміщенням у відповідності до вимог чинного законодавства шляхом укладення додаткової угоди (а.с.28).

Підставою звернення УДКСУ у Рогатинському районі Івано-Франківської області до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало те, що відповідач не повернув орендованого майна після розірвання договору оренду за рішенням суду. Крім того, позивач, заявив вимогу про стягнення з відповідача завданих збитків внаслідок недоотримання коштів за оренду державного майна за період з 01.04.2016р. по 25.10.2017р. в розмірі 124086,79 грн., обгрунтовуючи дану вимогу використанням орендованого майна не за цільовим призначенням, що призвело до сплати меншої орендної плати.

При винесенні даної постанови колегія суддів враховує таке.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності із статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В ході розгляду апеляційної скарги УДКСУ у Рогатинському районі Івано-Франківської області в даній справі судом встановлено, що відповідач прийняв від позивача в строкове платне користування державне нерухоме майно - приміщення площею 126,4кв.м, розміщене за адресою: Івано-Франківська обл., м. Рогатин, вул. І.Франка, 3, на першому поверсі адмінбудівлі на підставі договору оренди державного нерухомого майна № 1 від 01.04.2015р. (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендарю) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Предметом спору в даній справі є, зокрема, зобов'язання відповідача звільнити приміщення площею 126,4 кв.м, розміщене за адресою: Івано-Франківська обл., м. Рогатин, вул. І.Франка,3 у зв'язку з розірванням договору оренди державного нерухомого майна № 1 від 01.04.2015р в судовому порядку.

Як зазначено вище, 25.10.2017р. Вищий господарський суд України прийняв постанову у справі №909/582/16, якою розірвав договір оренди державного нерухомого майна № 1 від 01.04.2015р., укладений між Управлінням Державної казначейської служби України у Рогатинському районі Івано-Франківської області та СПД ФО Шиманським С.В.

Відповідно до п. 10.6 договору оренди державного нерухомого майна № 1 від 01.04.2015р. чинність цього договору припиняється достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

Спірне орендоване майно є державним, тому на дані правовідносини поширюється також дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України (ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Частиною 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Пунктами 10.9, 10.10 договору оренди державного нерухомого майна № 1 від 01.04.2015р. визначено, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю. Майно вважається поверненим орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання.

За наявності судового рішення про розірвання договору оренди державного нерухомого майна № 1 від 01.04.2015р. між Управлінням Державної казначейської служби України у Рогатинському районі Івано-Франківської області та СПД ФО Шиманським С.В., яке набрало законної сили, у відповідача відсутні правові підстави користування орендованим майном.

В матеріалах справи відсутні докази про звільнення відповідачем спірного приміщення у добровільному порядку станом на момент прийняття оскаржуваного судового рішення.

Проаналізувавши вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги про звільнення відповідачем приміщення площею 126,4 кв.м, розміщеного за адресою: Івано-Франківська обл., м. Рогатин, вул. І.Франка,3, на першому поверсі адмінбудівлі, що перебуває на балансі УДКСУ у Рогатинському районі Івано-Франківської області

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково залишив без задоволення вимогу позивача про стягнення з відповідача завданих збитків внаслідок недоотримання коштів за оренду державного майна за період з 01.04.2016р. по 25.10.2017р. в розмірі 124086,79 грн., враховуючи таке.

Частинами 1, 2 статеі 22 Цивільного кодексу України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналогічне положення містять статті 224, 225 Господарського кодексу України, згідно яких учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності в сукупності, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню.

В пункті 1.2 договору оренди державного нерухомого майна № 1 від 01.04.2015р. сторони погодили, що майно передається в оренду з метою розміщення магазину непродовольчих товарів, фірмових магазинів вітчизняних промислових підприємств-товаровиробників, крім тих, що виробляють товари підакцизної групи.

Вищий господарський суд в постанові від 25.10.2017р. у справі №909/582/16 встановив, що розміщення відповідачем в орендованому приміщенні товарів, які були у вжитку (секонд хенд), є нецільовим використанням орендованого майна на підставі договору оренди № 1 від 01.04.2015р.

Отже, з моменту початку торгівлі непродовольчими товарами іноземного походження (секонд-хенд), тобто в період з 01.04.2016р. до 25.10.2017р., відповідач використовував орендоване державне майно не за цільовим призначенням, що призвело до сплати орендної плати в меншому розмірі, ніж передбачено чинними нормативними актами.

При укладенні договору оренди державного нерухомого майна № 1 від 01.04.2015р. розмір орендної плати було визначено на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995р. №786, виходячи з цільового використання майна (розміщення магазину непродовольчих товарів, фірмових магазинів вітчизняних промислових підприємств-товаровиробників, крім тих, що виробляють товари підакцизної групи) та встановлено оренду ставку 6%.

Разом з тим, згідно Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу «непродовольчі товари, які були у вжитку» підлягають орендній ставці 18%.

Місцевий господарський суд не звернув увагу на зазначене та помилково відмовив у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків внаслідок недоотримання коштів за оренду державного майна.

Згідно проведеного позивачем розрахунку, не спростованого відповідачем, внаслідок нецільового використання орендованого майна державному бюджету завдано збитки у вигляді недоотримання коштів за оренду державного майна в розмірі 124086,79 грн. за період з 01.04.2016р. по 25.10.2017р.

Таким чином, наведені в оскаржуваному рішенні місцевого господарського суду висновки не у повній мірі відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, тому його необхідно скасувати в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення з ФОП Шиманського С.В. на користь Управління Державної казначейської служби України у Рогатинському районі Івано-Франківської області збитків в сумі 124086,79 грн., прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покласти на відповідача відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Рогатинському районі Івано-Франківської області за № 1-63/543 від 17.04.2018р. (вх. № 01-05/1297/18 від 26.04.2018р.) задоволити.

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.03.2018р. у справі №909/1210/17 в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення з Фізичної особи - підприємця Шиманського Степана Васильовича на користь Управління Державної казначейської служби України у Рогатинському районі Івано-Франківської області збитків в сумі 124086,79 грн. скасувати.

Прийняти нове рішення. Позов задоволити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Шиманського Степана Васильовича (77020, Івано-Франківська обл., Рогатинський р-н., с. Липівка, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Управління Державної казначейської служби України у Рогатинському районі Івано-Франківської області (77000, Івано-Франківська обл., м. Рогатин, вул. І.Франка, 3, ) 124086,79 грн. збитків.

Залишити без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.03.2018р. у справі №909/1210/17 в частині позовних вимог стосовно звільнення Фізичною особою - підприємцем Шиманським Степаном Васильовичем приміщення площею 126,4кв.м, розміщеного за адресою: Івано-Франківська обл., м. Рогатин, вул. І.Франка, 3, на першому поверсі адмінбудівлі, що перебуває на балансі Управління Державної казначейської служби України у Рогатинському районі Івано-Франківської області.

Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покласти на відповідача.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Шиманського Степана Васильовича (77020, Івано-Франківська обл., Рогатинський р-н., с. Липівка, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Управління Державної казначейської служби України у Рогатинському районі Івано-Франківської області (77000, Івано-Франківська обл., м. Рогатин, вул. І.Франка, 3, ) 3461,30 грн. судового збору за розгляд справи в місцевому господарському суді та 2791,95 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Дубник О.П.

Скрипчук О.С.