РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.06.2018Справа № 910/19845/16

За позовомПублічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз»
доПублічного акціонерного товариства «Київенерго»
простягнення 1595385,61 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників судового процесу:

від позивачаГанченко М.О., довіреність № 43 від 09.01.2018, Новіков С.Ю., довіреність № 38 від 09.01.2018;
від відповідачаХалимон С.В., довіреність № 18022304 від 23.02.2018

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 634343,93 грн основного боргу за договором № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.11.2012, пені у розмірі 883824,06 грн та 3% річних у сумі 77217,62 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язання щодо своєчасної оплати послуг за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № від 01.11.2012.

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив, зазначивши зокрема про те, що позивачем нараховано відповідачу пеню та відсотки річних за період з 11.03.2016 по 23.10.2016, тоді як з 09.03.2016 сторонами в установленому законом порядку погоджено зміну строків оплати за договором за вказані періоди на підставі відповідних графіків погашення заборгованості, а тому підстави для стягнення відповідних штрафних санкцій відсутні. Також, відповідач вважає, що основний борг у розмірі 634343,83 грн був сплачений до моменту звернення позивача з позовом до суду, а пеню та 3% річних нараховано позивачем з порушенням ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 7.3 укладеного сторонами договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.01.2017 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 689712,92 грн пені, 59 663,51 грн 3% річних та 11240,65 грн судового збору, а в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2017 скасовано частково, резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції: «Провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» основного боргу в розмірі 634343,93 грн припинити. Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5, ідентифікаційний код 00131305) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ідентифікаційний код 30019801) в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» (03065, м. Київ, Солом'янський район, проспект Комарова, буд. 44, ідентифікаційний код 23517243) 474329,37 грн пені, 32454,18 грн 3% річних та 7601,75 грн витрат по сплаті судового збору за розгляд справи судом першої інстанції. В іншій частині позовних вимог - відмовити.».

Постановою Вищого господарського суду України від 27.09.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2017 у справі №910/19845/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. При цьому, судом касаційної інстанції зазначено про необхідність встановлення фактичної дати погашення заборгованості, як для перевірки обґрунтованості розрахунку так і для прийняття відповідного процесуального рішення щодо позовних вимог в частині заявленої суми. Також, для правильного вирішення спору в частині стягнення з відповідача пені та 3% річних визначено необхідність встановлення наявності/відсутності з боку відповідача порушення строків оплати щодо кожного акта наданих послуг окремо, та у випадку наявності з боку відповідача такого порушення перевірки обґрунтованості заявлених позивачем до стягнення сум річних та пені. Як вказав суд касаційної інстанції, зі змісту п.3.4 договору випливає, що момент прострочення відповідачем виконання зобов'язання встановлюється щодо кожного підписаного акта окремо (як за актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для виробництва теплової енергії так і за актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для власних потреб), і як наслідок, пеня та 3% річних також має нараховуватись на суму боргу за кожним актом наданих послуг з транспортування природного газу окремо.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справу №910/19845/16 передано на розгляд судді Смирновій Ю.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 справу №910/19845/16 прийнято до провадження суддею Смирновою Ю.М. та призначено її розгляд на 08.11.2017.

В судовому засіданні 08.11.2017 оголошено перерву до 30.11.2017, а 30.11.2017 до 14.12.2017.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 призначено у справі № 910/19845/16 судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2018 ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 про призначення у справі №910/19845/16 судової експертизи скасовано, в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи - відмовлено, справу №910/19845/16 передано для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2018 поновлено провадження у справі № 910/19845/16, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.04.2018.

20.04.2018 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив. При цьому, відповідач повідомив суд про те, що 17.11.2016 ним було сплачено борг за серпень місяць 2016 року в розмірі 634343,93 грн, у зв'язку з чим провадження у справі в частині стягнення з відповідача основного боргу підлягає закриттю. Щодо решти позовних вимог, то відповідач підтримав попередньо висловлену позицію щодо погодження між сторонами зміни строків оплати за договором на підставі відповідних графіків погашення заборгованості, внаслідок чого, на думку відповідача, підстави для стягнення відповідних штрафних санкцій відсутні. Крім цього, відповідач вважає, що розрахунки 3% річних та пені, які надані позивачем, є помилковими.

25.04.2018 в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 17.05.2018, а 17.05.2018 до 04.06.2018.

15.05.2018 від позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній навів свої міркування та заперечення з приводу доводів, які викладені відповідачем у відзиві на позов.

23.05.2018 до канцелярії суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач додатково підтвердив міркування, викладені у відзиві на позов.

Ухвалою від 04.06.2018р. судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14.06.2018.

Представники позивача в судове засідання 14.06.2018 з'явились, позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.06.2018 проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив.

В судовому засіданні 14.06.2018 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників процесу, Господарський суд міста Києва -

В С Т А Н О В И В :

01.11.2012 між Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі філії УМГ «Київтрансгаз» (далі - газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - замовник) укладено договір № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

Відповідно до п. 2.2 договору замовник передає газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства.

Згідно з п. 3.1 договору, послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг).

Положеннями п. 3.2, 3.3 договору встановлено, що газотранспортне підприємство до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства. Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг.

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством (п. 3.4 договору).

Згідно з п. 5.4 договору, вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У платіжних дорученнях замовник повинен обов'язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях замовника не зазначений номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах (п. 5.5 договору).

Замовник, у відповідності до п. 6.3.2. договору, зобов'язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих послуг згідно із умовами договору.

Відповідно до п.7.3 договору, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Додатковою угодою № 8 від 17.11.2015 сторони дійшли згоди викласти п. 1.3 договору в наступній редакції: «Річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника протягом 2016 року складає 2267230 тис. куб. м., у тому числі по місяцях: січень - 379565 тис.куб.м, лютий - 323184 тис.куб.м, березень - 274012 тис.куб.м, квітень - 140896 тис.куб.м., травень - 62470 тис.куб.м, червень - 54177 тис.куб.м, липень - 68557 тис.куб.м, серпень - 59536 тис.куб.м, вересень - 66396 тис.куб.м, жовтень - 198432 тис.куб.м, листопад - 268732 тис.куб.м, грудень - 371 273 тис.куб.м.

Пунктом 11.1. договору в редакції додаткової угоди №8 від 17.11.2015 визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та укладається на строк до 31 грудня 2016 року.

16.06.2016 між сторонами була укладена додаткова угода № 9 до договору, згідно з умовами якої сторони дійшли згоди, зокрема, викласти перший абзац п. 3.1 договору в наступній редакції: «Послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу, що використовується замовником для власних потреб та для виробництва теплової енергії для усіх категорій споживачів, магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг)».

Пунктом 3 додаткової угоди № 9 сторони погодили, що вказана додаткова угода набирає чинності з дати її укладання та розповсюджує свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.05.2016.

На виконання умов договору позивачем були надані, а відповідачем прийняті послуги на загальну суму 339742385,28 грн, що підтверджується актами надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, які підписані між сторонами та скріплені печатками юридичних осіб без зауважень та заперечень:

- № 01-16- від 31.01.2016 на суму 47118073,79 грн;

- № 02-16- від 29.02.2016 на суму 42419911,96 грн;

- № 03-16- від 31.03.2016 на суму 44441148,16 грн;

- № 04-16- від 30.04.2016 на суму 46541413,45 грн;

- № 04-16- від 30.04.2016 на суму 16334742,52 грн;

- № 04-16- від 30.04.2016 на суму 28892,64 грн;

- № 05-16- від 31.05.2016 на суму 5935472,64 грн (для власних потреб);

- № 05-16- від 31.05.2016 на суму 30432583,75 грн (для виробництва теплової енергії);

- № 05-16- від 31.05.2016 на суму 13074,92 грн (для виробництва теплової енергії);

- № 06-16- від 30.06.2016 на суму 9163662,68 грн (для власних потреб);

- № 06-16- від 30.06.2016 на суму 23975498,50 грн (для виробництва теплової енергії);

- № 06-16- від 30.06.2016 на суму 17996,21 грн (для виробництва теплової енергії);

- № 07-16- від 31.07.2016 на суму 16962191,40 грн (для власних потреб);

- № 07-16- від 31.07.2016 на суму 21251507,27 грн (для виробництва теплової енергії);

- № 07-16- від 31.07.2016 на суму 18792,77 грн (для виробництва теплової енергії);

- № 08-16- від 31.08.2016 на суму 12087140,78 грн (для власних потреб);

- № 08-16- від 31.08.2016 на суму 22982098,32 грн (для виробництва теплової енергії);

- № 08-16- від 31.08.2016 на суму 18183,52 грн (для виробництва теплової енергії).

Спір у справі виник внаслідок того, що за твердженнями позивача, відповідач свої зобов'язання в частині оплати за надані позивачем послуги за договором № від 01.11.2012 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами виконував не належним чином, із запізненням, а послуги з транспортування газу для власних потреб, надані протягом серпня 2016 року оплатив частково, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем на суму 634343,93 грн.

При цьому, як зазначає позивач, відповідачем були порушені строки остаточної оплати за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для власних потреб:

- за січень 2016 року в сумі 5280073,79 грн за період з 11.03.2016 по 14.03.2016;

- за лютий 2016 року в сумі 27199985,75 грн за період з 21.03.2016 по 30.03.2016;

- за червень 2016 року в сумі 2685011,75 грн за період з 21.07.2016 по 27.07.2016;

- за липень 2016 року в сумі 13947203,15 грн за період з 21.08.2016 по 26.09.2016;

- за серпень 2016 року в сумі 12087140,78 грн за період з 21.09.2016 по 17.11.2016;

та строки остаточної оплати за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для виробництва теплової енергії:

надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для власних потреб:

- за квітень 2016 року в сумі 19114118,59 грн за період з 21.05.2016 по 26.05.2016;

- за травень 2016 року в сумі 10750343,96 грн за період з 21.06.2016 по 28.06.2016;

- за червень 2016 року в сумі 11578963,36 грн за період з 21.07.2016 по 01.08.2016;

- за липень 2016 року в сумі 567897,84 грн за 21.08.2016;

- за серпень 2016 року в сумі 9886364,42 грн за період з 21.09.2016 по 17.10.2016.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача 634343,93 грн основного боргу, пеню в розмірі 883824,06 грн та 3% річних в сумі 77217,62 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п. 5.5. Договору, остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що у січні - серпні 2016 року позивачем надано відповідачу послуги з транспортування природного газу для власних потреб та виробництва теплової енергії на суму 339742385,28 грн., що підтверджується вищевказаними актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Такі акти, з огляду на положення п. 3.4 укладеного сторонами Договору, є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Незважаючи на те, що сторони підписали вищевказані акти за січень-серпень 2016 року без будь-яких зауважень, розрахунки за договором здійснені відповідачем несвоєчасно.

Крім того, станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду у відповідача існувала заборгованість перед позивачем в сумі 634343,93 грн. за серпень 2016 року, яка була погашена відповідачем 17.11.2016 (платіжне доручення №). На новому розгляді справи ці обставини визнані сторонами, про що зазначено у відзиві на позов та відповіді на відзив, а тому такі обставини повторного доказування не потребують з огляду на положення ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки оплата наданих позивачем послуг була здійснена відповідачем несвоєчасно, позивачем здійснено нарахування і заявлено до стягнення 3% річних та пеню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідальність у вигляді пені передбачена сторонами у п.7.3 Договору, відповідно до якого, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем були порушені строки остаточної оплати за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для власних потреб:

за січень 2016 року в сумі 5280073,79 грн за період з 11.03.2016 по 14.03.2016; за лютий 2016 року в сумі 27199985,75 грн за період з 21.03.2016 по 30.03.2016; за червень 2016 року в сумі 2685011,75 грн за період з 21.07.2016 по 27.07.2016; за липень 2016 року в сумі 13947203,15 грн за період з 21.08.2016 по 26.09.2016; за серпень 2016 року в сумі 12087140,78 грн за період з 21.09.2016 по 17.11.2016; а також були порушені строки остаточної оплати за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для виробництва теплової енергії: за квітень 2016 року в сумі 19114118,59 грн. за період з 21.05.2016 по 26.05.2016; за травень 2016 року в сумі 10750343,96 грн. за період з 21.06.2016 по 28.06.2016; за червень 2016 року в сумі 11578963,36 грн. за період з 21.07.2016 по 01.08.2016; за липень 2016 року в сумі 567897,84 грн. в період за 21.08.2016; за серпень 2016 року в сумі 9886364,42 грн. за період з 21.09.2016 по 17.10.2016.

Таким чином, відповідач, є таким, що прострочив, і наявні підстави для притягнення відповідача до відповідальності, передбаченої законом та договором, за неналежне виконання грошового зобов'язання.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що у позивача відсутні підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на неврахування позивачем графіків погашення заборгованості, підписаних сторонами. Відповідач стверджує, що на спірні правовідносини сторін розповсюджуються вимоги Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила), які регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Зокрема, пунктом 16 Правил передбачено, що у разі виникнення у споживача заборгованості за договором постачання природного газу за домовленістю сторін (постачальника та споживача) може бути укладений графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості.

У зв'язку з цим суд відзначає, що порядок зміни та розірвання господарських договорів детально визначений положеннями ст. 188 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

В той же час, суду не надано укладених сторонами з дотриманням вищевказаної процедури додаткових угод щодо зміни строків і порядку розрахунків за Договором.

Матеріали справи свідчать, що разом з листом від 09.03.2016 № 42АУ/52Ф/2798 відповідач направив позивачу графік погашення заборгованості. Лист отриманий позивачем 11.03.2016. Графік погашення заборгованості оформлений додатком № 1 до листа від 09.03.2016 № 42АУ/52Ф/2798 та не містить дати підписання, а тому твердження відповідача про те, що графік було підписано 09.03.2016 є припущеннями, які не підтверджені жодними доказами.

Так, у спірному графіку погашення заборгованості зазначено, що заборгованість за січень, лютий 2016 року станом на 11.03.2016 становить 51,2 млн. грн. та зазначено прогнозовані платежі.

Суд зазначає, що графік погашення заборгованості, який оформлений Додатком № 1 до листа від 09.03.2016 № 42АУ/52Ф/2798 не є Додатком чи Додатковою угодою до Договору № від 01.11.2012, а тому підписання між сторонами даного графіку погашення заборгованості не є зміною умов договору.

Графіком лише констатована наявність існуючої заборгованості відповідача перед позивачем за спірний період та встановлений порядок погашення - у вигляді прогнозованих платежів - вже існуючої заборгованості, що виникла у відповідача за послуги з транспортування природного газу, надані у січні, лютому 2016 у строк, встановлений п. 5.5 Договору. З аналогічних підстав суд відхиляє посилання відповідача на графік погашення заборгованості за березень 2016 року (додаток №1 до листа позивача від 12.04.2016 №2688/4-03), який відповідачем не підписаний; графік погашення заборгованості за березень 2016 року (додаток до листа від 13.04.2016 №42ау/52ф/4333); графік погашення заборгованості за травень-червень 2016 року (додаток до листа від 13.05.2016 №4245/4-03); графік погашення заборгованості за серпень 2016 року (додаток до листа від 18.08.2016 №42ау/52ф/89), який не підписаний позивачем.

Графіки містять прогнозовані, а не обов'язкові платежі, ними не встановлено жодної відповідальності за невиконання або неналежне виконання відповідачем зобов'язань щодо сплати прогнозованих платежів.

Більше того, самі графіки погашення заборгованості не містять жодних посилань на договір чи на акти надання послуг.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що підписання сторонами графіків погашення заборгованості не є зміною умов п. 5.5 Договору щодо оплати заборгованості, яка існувала до моменту погодження та підписання графіку, а тому нарахування 3% річних та інфляційних втрат, за період, заявлений позивачем є правомірним.

У зв'язку з простроченням відповідачем зобов'язань щодо оплати наданих йому по Договору послуг позивач нарахував відповідачу пеню у загальному розмірі 883824,06 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 77217,62 гривень.

З наданих позивачем розрахунків до позовної заяви і пояснень суду щодо вказаного питання слідує, що позивачем застосовувався наступний алгоритм нарахування пені та 3% річних відповідачу: визначення обсягу наданих послуг за відповідний період (по кожному акту окремо; п.3.4 Договору); строк остаточних розрахунків - не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним (п. 5.5 Договору); визначення обсягу простроченої заборгованості за відповідний період з урахуванням здійснених відповідачем оплат (платіжні доручення, банківські виписки); період прострочення.

Оскільки вказаний алгоритм нарахування пені та 3% річних повністю відповідає умовам договору - зокрема п. 3.4 та п. 5.5 договору, та підтверджується поданими до матеріалів справи документами щодо оплат, здійснених відповідачем; сам розрахунок пені та 3% річних, наданий позивачем, є арифметично вірним, суд вважає позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені та 3% річних таким, що підлягає задоволенню.

Провадження у справі в частині вимог позивача про стягнення з відповідача 634343,93 грн. основного боргу підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України з огляду на відсутність предмета спору в цій частині.

У зв'язку із задоволенням позову, а також враховуючи, що сплата частини заявленої до стягнення заборгованості здійснена відповідачем після порушення провадження у справі, судові витрати, у тому числі, пов'язані із апеляційним та касаційним переглядом справи, покладаються на відповідача. Зокрема, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 23930,78 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 32923,86 грн., судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 28716,94 грн, судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу від 14.12.2017 у розмірі 1600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 129, п. 2 ч. 1 ст.231, ст.ст. 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (04050, м.Київ, вулиця Мельникова, будинок 31, ідентифікаційний код 00131305) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м.Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1, ідентифікаційний код 30019801) в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» (03065, м.Київ, проспект Космонавта Комарова, 44) пеню у розмірі 883824 (вісімсот вісімдесят три тисячі вісімсот двадцять чотири) грн 06 коп., 3% річних у розмірі 77217 (сімдесят сім тисяч двісті сімнадцять) грн 62 коп., судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 23930 (двадцять три тисячі дев'ятсот тридцять) грн 78 коп., судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 32923 (тридцять дві тисячі дев'ятсот двадцять три) грн 86 коп., судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 28716 (двадцять вісім тисяч сімсот шістнадцять) грн 94 коп., судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу від 14.12.2017 у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп.

3. Провадження у справі в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» основного боргу у розмірі 634343,93 грн закрити у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено: 12.07.2018

Суддя Ю.М. Смирнова