ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.07.2018 Справа № 908/1414/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Мірошниченка Михайла Володимировича, розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1-Д; адреса для листування - 49027, м. Дніпро, а/с 1800)

до боржника: Фізичної особи - підприємця Обелець Станіслава Андрійовича (69104, АДРЕСА_1)

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в розмірі 28148,86 грн.,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2018 р. на адресу господарського суду Запорізької області надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з Фізичної особи - підприємця Обелець Станіслава Андрійовича заборгованості в розмірі 28148,86 грн., що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 5000,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 8861,97 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 10457,33 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 3829,56 грн.

Відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2018 р. автоматичний розподіл не відбувся, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи.

На підставі розпорядження керівника апарату суду О.І. Вознесенської №П-371/18 від 23.07.2018 р. щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2018 р. заяву про видачу судового наказу передано для розгляду судді Мірошниченко М.В.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 147 - 149 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Статтею 150 ГПК України наведено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, згідно з якими заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник в подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов'язані з розглядом його заяви, виключно в електронній формі.

Як вбачається з матеріалів поданої заяви 27.03.2014 р. боржником - ФОП Обелець С.А. було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно з якою останній приєднався до "Умов та Правил надання банківських послуг" (що розміщені на сайті www.pb.ua), Тарифів банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 27.03.2014 р.

Заявник в поданій заяві обґрунтовує свої вимоги порушенням боржником зобов'язань за договором банківського обслуговування № б/н від 27.03.2014 р., зазначивши при цьому, що боржник станом на 27.03.2018 р. має заборгованість в загальній сумі 28148,86 грн., яка складається з:

- 5000,00 грн. - заборгованості за кредитом;

- 8861,97 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.04.2015 р. по 27.03.2018 р.;

- 3829,56 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 21.04.2015 р. по 27.03.2018 р.;

- 10457,33 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 02.05.2015 р. по 27.03.2018 р.

При цьому, заявником не надано суду доказів видачі боржнику - Фізичній особі - підприємцю Обелець С.А. кредитних коштів за договором банківського обслуговування № б/н від 27.03.2014 р., доказів на підтвердження заборгованості за нарахованими процентами та комісією (первинних документів).

Письмова заява від 27.03.2014 р. за підписом ФОП Обелець С.А. про відкриття банківського рахунку, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку не підтверджують наявність у ФОП Обелець С.А. заборгованості перед Банком. Зазначені документи лише складають договір банківського обслуговування б/н від 27.03.2014 р.

Судом досліджено довідку ПАТ «КБ «Приватбанк» (вих. №08.7.0.0.0/39 від 20.06.2018р.) про встановлення ліміту по поточному рахунку боржника №0403, та встановлено, що вказаний доказ підтверджує лише розмір ліміту кредитних коштів, проте не свідчить ані про наявність боргу, ані про періоди прострочення.

Крім того, розрахунок заборгованості за договором б/н від 27.03.2014 р. станом на 27.03.2018 р. не є документом, що підтверджує наявність у ФОП Обелець С.А. заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк», а є за своїм юридичним значенням лише односторонніми арифметичним розрахунком працівників Банку, який не відображає фактичних і правових підстав для стягнення відповідних сум.

Більш того, банківські виписки по поточному рахунку №0403, відкритого на підставі письмової заяви ФОП Обелець С.А., свідчить про: винос сум кредиту на прострочення; здійснення оплат за експедиторські послуги.

Таким чином, заявником не повністю зазначено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не додано та не вказано переліку доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги щодо видачі судового наказу в частині стягнення суми основного боргу (за кредитом, процентами та комісією), яка становить 17691,53 грн., що є порушенням приписів п. п. 4, 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Відповідно до п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказ.

Щодо видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з боржника пені в сумі 10457,33 грн. за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором № б/н від 27.03.2014 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Грошовим, за змістом ст.ст. 524, 533 - 535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Отже, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов'язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов'язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором.

Відтак, пеня не є заборгованістю за договором, а являється штрафною санкцією, вимоги про сплату пені у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що оскільки стягнення пені є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, правовим наслідком порушення зобов'язання у разі прострочення його виконання, а також враховуючи можливість стягнення неоспорюваної заборгованості в порядку наказного провадження, вимоги про стягнення пені не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п'яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

За умовами ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає відповідний наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині вимог щодо стягнення з боржника суми основного боргу в розмірі 17691,53 грн. на підставі п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, а щодо стягнення з боржника пені в сумі 10457,33 грн. - на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що до поданої заяви про видачу судового наказу не додано її копію (примірник) з доданими до неї документами для боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Разом з тим частиною 2 ст. 153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ч. 1 ст. 148, п. п. 1, 3, 8 ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 154, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Обелець Станіслава Андрійовича заборгованості в розмірі 28148,86 грн., що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 5000,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 8861,97 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 10457,33 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 3829,56 грн.

Екземпляр даної ухвали надіслати на адресу сторін у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 25.07.2018.

Суддя М.В. Мірошниченко