ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2018 Справа № 917/262/18

За позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул.Комарова, 2а, м.Полтава, Полтавська область, 36008

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра - Мілк" вул. Комарова 10 кім. 6, м.Полтава, Полтавська область, 36008

про стягнення 112 780,87 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Секретар судового засідання Дяченко Д.Б.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

Фіксування судового процесу здійснюється за допомогою технічних засобів (аудіозапис).

Після виходу з нарадчої кімнати в судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст.233 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть справи: розглядається позовна заява Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Астра - Мілк" 112 780,87 грн.

19.03.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження.

02.05.2018р. надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечує, посилаючись на ненадання позивачем рахунків та актів приймання - передачі теплової енергії. Крім цього, відповідач посилається на те, що розрахунок пені не відповідає умовам п.22 договору по спірним зобов'язанням.

15.05.2018р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра - Мілк" надійшла заява про надання розстрочки виконання рішення суду по справі. В цій заяві заявник посилається на ст.239 ГПК України, відповідно до ч.1 якої суд, який ухвалив рішення може надати відстрочення або розстрочити виконання.

Ухвалою суду від 16.05.2018р. продовжено строк проведення підготовчого засідання, на підставі ч.3 ст. 177 ГПК України.

Судом 17.05.2018р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра - Мілк" про надання розстрочки виконання рішення суду по справі прийнято до розгляду.

24.05.2018р. від позивача надійшла відповідь на відзив ТОВ "Астра-Мілк", щодо нарахування заборгованості та штрафних санкцій за Договором про відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води.

В судовому засіданні 14.06.2018р. представник позивача повідомив, що стосовно розстрочення виконання рішення суду покладається на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

01 жовтня 2014 між ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АСТРА-МІЛК" укладено Договір №193 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води (далі - Договір),

За умовами Договору, ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" здійснює забезпечення тепловою енергією у вигляді гарячої води на опалення приміщення відповідача, розташованих за адресою: м. Карлівка, вул. Промислова, 10, квартири №№ 1, 14, 21, 30, 32, 36, 52, 64, 66, 92, 93, 115, 122, 127.

Відповідно до п.19 Договору, розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії, на підставі виконаних розрахунків, відповідно до теплових навантажень.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) тарифи на теплову енергію для потреб населення встановлені в наступних розмірах:

-1113,69 грн/Гкал (без ПДВ) з 01 липня 2016 року на підставі постанови НКРЕКП №957 від 09.06.2016.

-1099,49 грн/Гкал (без ПДВ) з 31 грудня 2017 року на підставі постанови НКРЕКП №1525 від 28.12.2017.

Відповідно до п.17 Договору - обсяг теплової енергії, який постачається Споживачу в розрахунковому періоді; визначається "Теплопостачальною організацією" розрахунковим способом відповідно до теплового навантаження об'єкту (згідно Державних будівельних норм України) з урахуванням середьомісячної температури зовнішнього повітря, визначеної згідно ДСТУ-Н Б В. 1.1-27:2010 "Будівельна кліматологія" наведений в п.З Додатку "Розрахунок обсягу теплової енергії", який є невід'ємною частиною даного договору. Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 20 Договору встановлений наступний порядок розрахунків.

Оплата вартості теплової енергії, спожитої на опалення, визначеної розрахунковим способом ТГ п.3 Додатку "Розрахунок обсягу теплової енергії-", проводиться "споживачем" плановим платежем до 30 числа поточного місяця.

Кінцевий розрахунок вартості теплової енергії, визначеної з урахуванням фактичної

температури повітря, проводиться "Споживачем" до 15 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі виписаного рахунку.

За період з 01.12.2016р. по 31.01.2018р. за відпущену теплову енергію позивачем нараховано до сплати 124 547,65 грн. Відповідачем було сплачено 25737,30 гр.

Таким чином, розмір заборгованості за відпущену теплову енергію становить 98810,35 грн.

Позивач в обгрунтування позову надав акти приймання передачі теплової енергії за вказаний період, рахунки на оплату спірних послуг, реєстри відправлення рахунків та актів приймання - передачі теплової енергії відповідачу (а.с.с.83-109). зазначені докази підтверджують факт надання вищевказаних послуг за період з 01.12.2016р. по 31.01.2018р.

За вказаних обставин позивач просить суд стягнути ТОВ "Астра-Мілк" основну заборгованість за Договором в розмірі 98 810,35 грн., а також 5 667,54 грн. - пені, 1 813,36 грн. - 3% річних та 6 489,62 грн. - втрат від інфляційних процесів.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Наданими до справи доказами підтверджуються факт існування між сторонами заснованих на договорі постачання електричної енергії правовідносин з приводу постачання теплової енергії в гарячій воді.

Статтею 275 ГК України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

Статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" сфера теплопостачання є сферою діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам (далі Закон) визначений обов'язок споживачів теплової енергії визначений, статтею 19 цього Закону, згідно якого споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, в силу умов укладеного договору та в силу актів цивільного законодавства, що регулюють правовідносини у сфері теплопостачання у відповідача щомісячно виникає обов'язок щодо оплати фактично спожитої теплової енергії.

З огляду на визначений сторонами в договорі порядок розрахунків за спожиту теплову енергію, дати здійснених відповідачем проплат рахунків, матеріалами справи підтверджено, порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо здійснення розрахунків за спожиту теплову енергію.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 73 730,68 грн. є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 547-548 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК).

На підставі ст. 230 ГК України, п. 22 Договору, позивачем нарахована пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України - 5 667,54 грн. за період з 15.03.2017р. по 28.02.2018р. на грошові зобов'язання лютого 2017 року - січня 2018 року (на грошові зобов'язання: лютого 2017 року за період з 15.03.2017 по 14.09.2017, березня 2017 року за період з 15.04.2017 по 14.10.2017, квітня 2017 року за період з 16.05.2017 по 15.11.2017, жовтня 2017 року за період з 15.11.2017 по 07.12.2017, листопада 2017 року за період з 15.12.2017 по 28.02.2018, грудня 2017р. за період з 16.01.2018р. по 28.02.2018р., січня 2017р. за період з 15.02.2018р. по 28.02.2018р.).

На підставі вищевикладеного та з урахуванням положень статті ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" судом було здійснено перерахунок заявленої позивачем до стягнення пені за допомогою калькулятору "ЛІГА: Закон" та встановлено, що нарахована позивачем пеня в сумі 5 667,54 грн. не перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за періоди вказані позивачем в розрахунку, не порушує приписів ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та підлягає задоволенню судом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.1, 4.1 постанови Пленуму ВГС України № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" - інфляційні нарахування та 3 % річних, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнових прав та інтересів, які полягають у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за час прострочення в сплаті.

Позивачем нараховано 3 % річних в сумі 1 813,36 грн. за період з 17.01.2017 р. по 28.02.2018 р. на грошові зобов'язання грудня 2016 року - січня 2018 року та втрати від інфляційних процесів в сумі 6 489,62 грн. за лютий 2017 року - січень 2018 року на грошові зобов'язання грудня 2016 року - листопада 2017 року

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних з урахуванням моменту виникнення зобов'язань щодо оплати за кожний окремий місяць та здійснених відповідачем проплат, суд прийшов до висновку, що заявлений розмір 3% річних та інфляційних є правомірним.

Мотиви відзиву не беруться судом в обгрунтування рішення з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвалою суду від 19.03.2018 р. відповідача зобов'язано протягом 15 днів з дня вручення ухвали надати відзив на позов. Відповідач надав відзив 02.05.2018 р. і пояснив, що строк недотриманий у зв'язку з ненадходженням на адресу ТОВ «Астра - Мілк» позовної заяви з додатками. Однак докази відправки позовних матеріалів (а.с.7-8) свідчать про направлення відповідачу вказаних матеріалів 12.03.2018 р.

Крім цього, доводи відповідача про відсутність доказів про надання послуг спростовуються матеріалами справи.

Заява відповідача про розстрочення виконання рішення підлягає задоволенню, оскільки суд погоджується з наведеними відповідачем доводами.

В обгрунтування заяви про розстрочку виконання рішення Відповідач посилається на те, що є виробником молочної продукції, зокрема сирного продукту. У зв'язку з складним фінансово-господарським становищем ТОВ «Астра - Мілк» немає можливості одномоментно виконати перед ПОКВП ТП «Полтаватеплоенерго» зобов'язання щодо сплати грошових коштів за спожиту електроенергію. Така ситуація склалась через цілу низку загальновідомих зовнішніх обставин (зростання вартості комунальних послуг, закриття ринків збуту, наявність кредитів в іноземній валюті), на які Споживач немає можливості впливати, але через які перебуває у дуже скрутному фінансовому становищі.

Протягом останніх 10 років 90 % продукції Відповідача реалізовувалося у Російській Федерації через експортерів.

Однак, починаючи з 2014 року, Російська Федерація повністю закрила свій ринок (введе но продуктове ембарго) для продукції українського виробництва, заборонено транзит української молочної продукції митною територією Російської Федерації згідно з указами, постановами уряду та президента Російської Федерації.

Факт того, що ринок Російської Федерації був основним експортним ринком збуту молочної продукції Відповідача, а не інші ринки, є загальновідомим.

Продукція Відповідача на внутрішньому ринку була представлена у малому об'ємі, а починаючі з 2014 року взагалі не реалізовується на території України, оскільки діяльність останнього орієнтована на зовнішній ринок.

Таким чином, втрата основних ринків збуту в сукупності з соціальними та економічними потрясіннями в нашій державі, збільшенням вартості палива та енергоносіїв, зменшення платоспроможності населення, і, як наслідок значне зменшення внутрішнього попиту на сирну продукцію та ін. призвели до значного зниження обсягів виробництва та реалізації продукції нашим підприємством.

Зазначені обставини фактично позбавили Відповідача можливості своєчасного прове- дення розрахунків з постачальниками за отриману сировину (молоко).

З огляду на те, що сума боргу є надто великою для підприємства, її сплата об'єктивно неможлива найближчим часом в силу недостатності грошових резервів товариства.

За результатами господарської діяльності протягом першого кварталу 2018 року у Відповідача прибуток відсутній та обліковуються збитки у розмірі 412 050,80 грн., що підтверджується звітом про фінансові результати (Звіт за І квартал 2018 p.).

Окрім того, відповідач зазначає, що на сьогоднішній день наявні порушення платіжної дисципліни зі сторони контрагентів ТОВ «Астра - Мілк» за взятими за себе господарськими зобов'язаннями.

Таким чином, у разі відмови у наданні розстрочення, примусове виконання рішення суду спричинить тільки збільшення фінансового навантаження на Товариство за рахунок стягнення вико навчого збору; арешту рахунків та майна Відповідача, блокує його господарську діяльність та уне можливить виконання товариством своїх зобов'язань як перед Позивачем, так і перед іншими контр агентами.

Надані докази підтверджують об"єктивні причини погіршення фінансового стану ТОВ «Астра - Мілк» через незалежні від Заявника обставини; об'єктивна неможливість, враховуючи фінансовий стан підприємства - ТОВ «Астра - Мілк»забезпечити одномоментне, без оголошення банкрутства, виконання рішення суду; намагання боржника стабілізувати фінансовий стан, що підтверджується наявними договорами, укладеними ТОВ «Астра - Мілк» з товариствами, прибуток від виконання яких дозволить покрити заборгованість за рішенням суду. Наданими боржником доказами підтверджується можливість отримання доходів у разі виконання вищевказаних договорів які, в свою чергу, можуть бути спрямовані на відшкодування суми заборгованості позивачу у цій справі.

Водночас, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Питання щодо надання розстрочки/відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, у зв'язку з чим господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача, так і заперечення відповідача.

В матеріалах справи відсутні докази завдання збитків позивачу у разі задоволення вказаної заяви матеріали справи не містять, як і не містять доказів на підтвердження майнового стану позивача, зокрема балансу (звіту про фінансовий стан), а також, що боржник не відмовляється від виконання своїх зобов'язань перед кредитором та не ухиляється від виконання судового рішення, тому звернувся із заявою щодо відстрочки його виконання з метою надання можливості боржнику за цей час вжити заходів для реального виконання своїх зобов'язань, оскільки у зв'язку з скрутним фінансовим становищем заявника негайне виконання рішення суду є неможливим.

За таких підстав та враховуючи те, що наведені заявником підстави для відстрочки виконання судового рішення є винятковими, особливими та непереборними, тобто такими, що ускладнюють виконання рішення боржником у встановлені строки, суд задовольняє заяву про відстрочку виконання рішення у справ на 12 місяців рівними платежамиі.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Ч.2, 3 ст.80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст.74 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обє"ктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення 98 810,35 грн. основної заборгованості, 5 667,54 грн. - пені, 1 813,36 грн. - 3 % річних, 6 489,62 грн. - втрат від інфляційних процесів є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, згідно ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240, ст.339 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра - Мілк" (вул. Комарова 10 кім. 6, м.Полтава, Полтавська область, 36008, ) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул.Комарова, 2а, м.Полтава, Полтавська область, 36008, ) 112 780,87 грн. з яких: 98 810,35 грн. основна заборгованість, 5 667,54 грн. пеня, 1 813,36 грн. 3 % річних, 6 489,62 грн. втрат від інфляційних процесів, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1762,00 грн.

3. Розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців рівними платежами, з дня ухвалення рішення.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 18.07.2018р.

Суддя Гетя Н.Г.