ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

19.07.2018м. ДніпроСправа № 904/2159/18

за позовом Дніпровської міської ради, 49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 75,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоорловський", 49015, м.Дніпро, вул. Новоорловська,

про стягнення 1 237 093,34 грн.

Суддя Панна С.П.

СУТЬ СПОРУ:

Дніпровська міська рада звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоорловський" про стягнення 1 237 093,34 грн.

Позовні вимоги обгрунтованні тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Новоорловський" використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів, не сплачує земельний податок або орендну плату та порушує норми ст.ст 125,126 Земельного кодексу України.

17.07.2018 до господарського суду надійшла заява Дніпровської міської ради б/н,б/д про забезпечення позову.

Заява Дніпровської міської ради обґрунтована тим, що неправомірне користування земельною ділянкою відповідачем без правовстановлюючих документів призвело позивача до понесення ним збитків у вигляді неотримання ним доходу від орендної плати в розмірі 1 237 093,34 грн. Зважаючи на значну суму боргу, заявник просить накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Новоорловський". Заявник вважає, що арешт нерухомого майна та заборона вчиняти дії відносно нього на час вирішення справи забезпечать його гарантоване збереження до розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 136 ГПК України Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення. Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд діє за внутрішнім переконанням на підставі та у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до пункту 1 частини 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (підп. 7.1 п. 7) зазначено, що у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити, оскільки запропоновані Позивачем заходи стосуються предмету спору, яким є стягнення грошової заборгованості, а також відсутні підстави вважати про реальну загрозу, утруднення виконання рішення суду. Так, Позивач припускає таку загрозу з огляду на недобросовісну поведінку Відповідача. Крім того, заявником не надано відомості щодо майна та грошових коштів.

До того ж, суд звертає увагу заявника на те, що заява про забезпечення позову не містить пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення позову, що є порушенням п. 6 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову б/н,б/д покладаються на Дніпровську міську раду.

Керуючись ст.ст.136-141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Дніпровської міської ради б/н, б/д про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття - 19.07.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1