ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1335/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток-Сервіс", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Первомайська трикотажна фабрика", м. Первомайський
про стягнення 49 143,14 грн.
без виклику представників

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Восток-Сервіс" (надалі - Позивач) 21 травня 2018 року звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Первомайська трикотажна фабрика" (надалі - Відповідач) заборгованість у розмірі 49 143,14 грн., а також про стягнення з Відповідача суми судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

Свої вимоги, Позивач, обґрунтовує порушенням умов Договору поставки, Відповідачем не було повернуто гроші за повернутий товар, внаслідок чого у утворилась заборгованість.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 травня 2018 року по справі № 922/1335/18 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток-Сервіс" щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Первомайська трикотажна фабрика" заборгованість у розмірі 49 143,14 грн. за неповернений товар, а також суми судового збору у розмірі 1 762,00грн. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1335/18, а розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Вказана ухвала суду Позивачем була отримана 25.05.2018 р., про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулось до суду.

Ухвала суду від 22.05.2018 р. по справі №922/1335/18, що направлялась на адресу Відповідача, була отримана 24.05.2018 р., про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулось до суду.

Також сторони були повідомлені про можливість надання додаткових письмових доказів, висновків експертів, клопотання, заяви та пояснення до суду.

Відкритість інформації щодо справи викладено у статті 9 Господарського процесуального кодексу України (від 06.11.1991 р. №1798-XII (у редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 р., що діє з 15.12.2017 р., надалі - ГПК України), а частиною 1 визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Пунктами 4 та 5 частини шостої статті 242 ГПК України зазначено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Так, у статті 120 ГПК України визначено про повідомлення і виклики, що здійснюються судом, де частинами 2 - 4 зазначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п'ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

В тім частиною 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до вимог статті 232 ГПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що 25 січня 2017 року між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір № 2501/17-1, відповідно до умов якого Відповідач зобов'язувався поставити Позивачу трикотажні вироби (надалі - «Товар»), назва та кількість якого вказана в Накладних, які є невід'ємною частиною Договору, а Позивач зобов'язувався прийняти Товар і оплатити його вартість відповідно до умов Договору. Відповідно до пункту 2.1 Договору, ціна на Товар, який постачається Відповідачем, є договірною і вказується в рахунках, які є невід'ємною частиною Договору. Відповідно до пункту 2.2 Договору, сума Договору визначає сумарну вартість Товару виписану за видатковими накладними.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, оплата Товару Покупцем проводиться шляхом зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника або а готівковий розрахунок. Відповідно до пункту 4.2 Договору, оплата за Товар здійснюється на умовах 100% передоплати.

Позивач здійснив попередню оплату Товару в сумі 53 700 гривень 00 копійок двома платежами, про що свідчать: Платіжне доручення № 148 від 26 січня 2017 року на суму 35 000 гривень 00 копійок та Платіжне доручення № 205 від 06 лютого 2017 року на суму 18 700 гривень 00 копійок. Відповідно до Видаткової накладної № 119 від 01 лютого 2017 року, Відповідач поставив Товар вартістю у 12 375 гривень 00 копійок. Відповідно до Видаткової накладної № 160 від 08 лютого 2017 року, Відповідач поставив Товар вартістю у 41 325 гривень 00 копійок.

Загальна сума, на яку Відповідач поставив Товар склала 53 700 гривень 00 копійок.

28 квітня 2017 року, Позивач за домовленістю із Відповідачем повернув Відповідачеві Товар вартістю 53 562 гривень 50 копійок на підставі документу "Повернення постачальнику №16" від 28 квітня 2017 року, однак, Відповідач не повернув Позивачеві грошову суму за повернений Товар.

У листі №3148/17 від 23 червня 2017 року Позивач повідомив Відповідача про необхідність сплати боргу, який Відповідачем не був сплачений. У зв'язку із неповерненням боргу, Позивач замовив у Відповідача нову партію Товару.

Відповідно до Видаткової накладної № 948 від 14 липня 2017 року, Відповідач поставив Товар вартістю у 4062 гривень 96 копійок, до Видаткової накладної № 1138 від 28 серпня 2017 року поставка Товар вартістю у 356 гривень 40 копійок, до Видаткової накладної № 948 та № 1138 Позивач отримав від Відповідача Товар загальною вартістю у 4 419 гривень 36 копійок, при цьому грошові кошти у сумі 49 143 гривень 14 копійок знаходилися у Відповідача.

Позивач, у направленій до Відповідача претензії № 3085/31 "Про оплату заборгованості за Договором поставки товару № 2501/17-1" від 11 вересня 2017 року, просив повернути грошові кошти у розмірі 49 143 гривень 14 копійок, що складається у Відповідача перед Позивачем з наступного: [попередня оплата Товару в розмірі 53 700 гривень 00 копійок] - [поставка Товару Відповідачем загальною вартістю у 53 700 гривень 00 копійок] + [повернення Товару Позивачем загальною вартістю у 53 562 гривень 50 копійок] - [поставка Товару Відповідачем загальною вартістю у 4419 гривень 36 копійок] = 49 143 гривень 14 копійок.

13 жовтня 2017 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 про дострокове розірвання Договору № 2501/17-1 від 25 січня 2017 року, на підставі якого відпав обов'язок щодо поставки Товару, відповідно до якого було отримано передоплату, та з'явився обов'язок повернути майно у вигляді грошових коштів.

06 червня 2018 року Відповідачем було надано відзив (вх. № 16326), у якому проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що на думку Відповідача, він не набув майна Позивача, а саме грошових коштів, без достатньої правової підстави, а тільки на підставі укладеного між сторонами Договору № 2501/17-1.

Також Відповідач зазначає, що Додатковою угодою № 1 було дострокове розірвання Договору № 2501/17-1 від 25 січня 2017 року, а умовами Додаткової угоди не передбачено, а ні повернення товару, а ні грошової суми за повернений товар, тобто не укладено про надання поворотної фінансової допомоги.

У наданій Позивачем відповіді на відзив (вх. № 17381 від 15.06.2018р.), не погоджується з твердженням Відповідача та просить на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України стягнути такі кошти як безпідставно отримані.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні правовідносини.

Відповідно до ст. 177 Цивільного кодексу України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

В силу вимог ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Як визначено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.03.2016 у справі № 6-2978цс15, за змістом зазначеної правової норми безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Стаття 1212 ЦК України також застосовується у тому випадку, коли певна вимога власника майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб'єктним складом підпадає під визначення зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов'язків, зокрема унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов'язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Оскільки господарським судом встановлено відсутність будь-яких юридичних фактів, які б слугували підставою для виникнення між позивачем та відповідачем цивільних прав та обов'язків, а також відсутність визначених законом підстав набуття відповідачем коштів позивача, господарський суд вважає слушними доводи позивача та посилання останнього на норму ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідачем доказів повернення Позивачу безпідставно набутих грошових коштів в сумі 49 143,14 грн. до суду не надано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

На підставі викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За результатами вирішення спору, у зв'язку з тим, що спір виник з вини Відповідача, судові витрати щодо судового збору покласти на Відповідача відповідно до ч.9 ст. 129 ГПК України, оскільки спір з його вини доведено до суду.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно частини 5 статті 240 ГПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Первомайська трикотажна фабрика" (64107, Харківська область, м. Первомайський, вул. Дорожня, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток-Сервіс" (03142, м. Київ, б-р Академіка Вернадського, буд. 36, ) заборгованість у розмірі 49 143,14 грн., а також суми судового збору у розмірі 1 762,00 грн. за подання позовної заяви до суду.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.07.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.П. Жигалкін