донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.07.2018 року справа №908/1194/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді: при секретарі судового засідання: За участю представників сторін: від позивача від відповідача від ВДВСОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 не з'явились; не з'явились; не з'явились;
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя
на ухвалу Господарського суду Запорізької області
від15.05.2018 року (повний текст від 18.05.2018 року)
у справі за позовом до відповідача про за скаргою на дії та рішення№ 908/1194/17(суддя Боєва О.С.) Приватного акціонерного товариства "Акціонерний центр "Восток", м. Запоріжжя Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя стягнення суми 10872,25 грн. Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, м. Запоріжжя

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.05.2018 року у справі №908/1194/17 відмовлено у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (далі за текстом - ПАТ "Запоріжжяобленерго") на дії та рішення Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі за текстом Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області) у справі №908/1194/17 про:

- визнання дій Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області щодо стягнення виконавчого збору в рамках виконавчого провадження ВП №54568292 з виконання наказу господарського суду по справі № 908/1194/17 неправомірними;

- визнання постанови Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 17.04.2018 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" виконавчого збору, прийняту в рамках ВП №54568292 з виконання наказу господарського суду по справі № 908/1194/17 недійсною.

Вказана ухвала суду першої інстанцїї мотивована тим, що скаржником не доведено відсутність підстав для стягнення виконавчого збору, які передбачені ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження".

Не погоджуючись з ухвалою, постановленою господарським судом першої інстанції, до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось ПАТ "Запоріжжяобленерго", яке просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.05.2018 року у справі №908/1194/17 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити вимоги скарги на дії та рішення Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ "Запоріжжяобленерго" посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вважає, що у даному випадку взагалі відсутні підстави для стягнення виконавчого збору у звязку з виконанням боржником рішення в добровільному порядку і відсутності примусового виконання. Посилається на те, що положення ч. 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" не можуть бути застосовані при розгляді даної справи, оскільки наявність обставин, визначених ч. 5 ст. 27 наведеного Закону, має значення для вирішення питання щодо стягнення виконавчого збору лише за умови примусового виконання рішення та фактичного стягнення присуджених за наказом сум, як це передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону. На думку скаржника, жодною нормою діючого законодавства, у тому числі Закону України "Про виконавче провадження", не передбачено заборону боржнику виконати рішення добровільно після відкриття виконавчого провадження. Самостійне перерахування боржником коштів за наказом свідчить про добровільне виконання рішення суду. Рішення, яке виконано самостійно, навіть після відкриття виконавчого провадження, не може бути виконано ще й примусово. Свою правову позицію скаржник підкріплює судовою практикою, зокрема, постановами Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.05.2018 року у справі №908/2356/16, від 15.02.2018 року у справі №910/1587/13, постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2017 року у справі №910/22495/15.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2018 року для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів, яку визначено у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий (суддя-доповідач), судді Москальова І.В., Геза Т.Д.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 11.06.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Запоріжжяобленерго" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.05.2018 року у справі №908/1194/17; встановлено сторонам строк для подання відзиву до 26.06.2018 року.

На підставі розпорядженням Керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №472/2018 від 26.06.2018 року, через неможливість судді за складу колегії ОСОБА_5 продовжувати розгляд справи у зв'язку із перебуванням у відпустці, для вирішення питання щодо призначення справи до розгляду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/1194/17 між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2018 року для розгляду апеляційної скарги визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Дучал Н.М., Геза Т.Д.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.06.2018 року призначено розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні на 25.07.2018 року.

У встановлений судом строк, 27.06.2018 року від Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого орган примусового виконання вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, та такою, що ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального права. Узагальнено зазначає, що Законом України "Про виконавче провадження" визначено вичерпний перелік підстав за якими виконавчий збір не стягується, однак самостійне виконання рішення суду, за умови існування вже відкритого виконавчого провадження, не є підставою, яку Закон пов'язує із звільненням від обовязку щодо сплати виконавчого збору. При цьому, на думку ДВС, боржник може самостійно виконати рішення суду у звязку з чим не сплачувати виконавчий збір виключно до відкриття виконавчого провадження. Зазначені посилання орган примусового виконання підкріплює судовою практикою, а саме постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №808/3791/16.

На підставі розпорядженням Керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №637/2018 від 23.07.2018 року, через неможливість судді зі складу колегії ОСОБА_6 продовжувати розгляд справи у зв'язку із перебуванням у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/1194/17 між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2018 року для розгляду апеляційної скарги визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Дучал Н.М., Склярук О.І.

Уповноважені представники позивача, відповідача (апелянта) та ДВС у судове засідання, яке призначалось на 25.07.2018 року не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористались.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін, у звязку з чим переходить до її розгляду по суті.

Згідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.07.2017 року у справі №908/1194/17 позовні вимоги ПрАТ "Акціонерний центр "Восток" задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 9436,96 грн. інфляційних втрат, 1426,05 грн. 3 % річних та суму 1598,64 грн. витрат зі сплати судового збору.

На виконання рішення Господарського суду Запорізької області у справі №908/1194/17 - 17.08.2017 року видано відповідний наказ.

Наказ Господарського суду Запорізької області №908/1194/17 від 17.08.2017 року перебуває на примусовому виконанні Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

29.08.2017 року державним виконавцем Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в якій, серед іншого, зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 1246,16 грн.

05.10.2017 року до Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області надійшов лист ПАТ "Запоріжжяобленерго" про сплату суми боргу за наказом Господарського суду Запорізької області №908/1194/17 від 17.08.2017 року.

17.04.2018 року згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII, державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Вказану постанову, боржником отримано 23.04.2018 року, про що свідчить вхідний номер № 10460/008-32 на екземплярі супровідного листа, наданого до матеріалів справи.

05.05.2018 року до Господарського суду Запорізької області надійшла скарга (вих.№32-32/7211 від 03.05.2018р.) від ПАТ "Запоріжжяобленерго" на дії державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя, в якій відповідач зазначив, що прийняття виконавчим органом постанови від 17.04.2018 року про стягнення виконавчого збору та встановлення в ній конкретного розміру виконавчого збору є неправомірним, оскільки державним виконавцем з метою виконання рішення суду не було вжито жодних заходів примусового виконання рішення у справі №908/1194/17. Крім того відповідач наголошує, що лише за умови стягнення суми у примусовому порядку, державним виконавцем стягується 10 відсотків виконавчого збору. У скарзі ПАТ "Запоріжжяобленерго" просило суд:

- визнати дії Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області щодо стягнення виконавчого збору в рамках виконавчого провадження ВП №54568292 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області по справі №908/1194/17 неправомірними;

- визнати постанову Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 17.04.2018 року про стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» виконавчого збору, прийняту в рамках виконавчого провадження ВП №54568292 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області по справі №908/1194/17 недійсною.

Як вже зазначалось, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.05.2018 року у справі №908/1194/17 у задоволенні скарги відмовлено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що скаржником не доведено відсутності підстав для стягнення виконавчого збору, які передбачені ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження".

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, повторно переглянувши справу з урахуванням меж перегляду визначених у ст. 269 ГПК України, колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а провадження за скаргою ПАТ "Запоріжжяобленерго" на дії та рішення Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області щодо стягнення виконавчого збору закриттю, виходячи з таких підстав.

Частинами 1 та 2 ст. 326 ГПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За змістом ч. 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Однією з гарантій прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

ГПК України установлює, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ст. 339, ч. 1 ст. 340 цього Кодексу відповідно).

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за ч. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України від 02.06.2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження", згідно із ч. 1 ст. 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас ч. 2 ст. 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України "Про виконавче провадження" встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі №921/16/14-г/15.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд першої інстанції, розглянувши по суті скаргу ПАТ "Запоріжжяобленерго" предметом якої є дії державного виконавця та незаконність постанови про стягнення виконавчого збору, як суд, який видав виконавчий документ на виконання ухваленого ним судового рішення, не звернув уваги на те, що такий спір не підлягає розгляду в межах цієї справи за правилами господарського судочинства, тому припустився порушення відповідних норм процесуального права. Розгляд такого спору у відповідності до умов ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" повинен здійснюватися за правилами адміністративного судочинства - шляхом подання відповідного позову до адміністративного суду.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 175 і п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

У справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року (заяви №29458/04, №29465/04) зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Враховуючи зазначене та наведені положення законодавства, зважаючи на те, що у даному випадку суд першої інстанції діяв з порушенням норм процесуального права, тобто не як суд встановлений законом у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 15.05.2018 року у справі №908/1194/17 підлягає скасуванню, провадження у справі №908/1194/17 підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231, ст. 278 ГПК України у зв'язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст.ст. 231, 269, 270, 275, 277, 278, 281 - 284 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.05.2018 року у справі №908/1194/17 - задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.05.2018 року у справі №908/1194/17 - скасувати.

Провадження у справі №908/1194/17 за скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на дії Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.О. Мартюхіна

Судді: Н.М. Дучал

ОСОБА_3

(У судовому засіданні 25.07.2018 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 26.07.2018 року).