ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/918/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Карагяур В.М.

за участю представників:

від позивача: Никисла О.І. (представник за довіреністю);

від відповідача: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 5), в особі філії "Інфоксводоканал" (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5);

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Лапішко Олени Анатоліївни АДРЕСА_1, гуртожиток);

про стягнення 15 528,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс", в особі філії "Інфоксводоканал" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприємця Лапішко Олени Анатоліївни, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15 528,87 грн., а також судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на підставі укладеного між сторонами договору про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення (для юридичних осіб) №30267 від 01.09.2015 року, позивачем було належно виконані свої зобов'язання, між тим відповідач у період з вересня 2015 року по січень 2017 року включно допустив перевищення ліміту обсягів скиду стоків встановлених договором, в зв'язку з чим позивачем здійснено розрахунок вартості наданих послуг з приймання стоків у понадлімітні обсяги на підставі „Правил приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, які затверджені рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.06.2007 року №632, яка становить 15 528,87 грн. та має бути сплачена відповідачем, згідно п.п. 2.3.2 укладеного між сторонами договору.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.05.2018р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/918/18 за правилами спрощеного позовного провадження, із призначенням судового засідання.

Як встановлено матеріалами справи, 01.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфокс", в особі філії "Інфоксводоканал" (надалі - водоканал) та фізичною особою Лапішко Оленою Анатоліївною (надалі - споживач) було укладено договір про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення (для юридичних осіб) №30267 (надалі - договір), згідно умов якого водоканал зобовязався надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення, а споживач зобов'язується оплачувати послуг в порядку і умовах, визначених договором та діючим законодавством.

У відповідності до п. 8.1 договору, цей договір набуває чинності з дати прийняття в експлуатацію засобів обліку води та підписання обома сторонами відповідного акту технічного обстеження водомірного вузлу та діє на протязі з 08.07.2015р., до 31.12.2020 року, але в будь-якому випадку, в частині розрахунків за отримані послуги з водопостачання та водовідведення цей договір діє до повного погашення заборгованості за ним.

Згідно додатку №2 „Дислокація об'єктів" до договору №30267 від 01.09.2015р. послуги надаються водоканалом споживачу на об'єкт кафе-бар, який розташований за адресою вул. Ак. Глушко, 19а.

При цьому із змісту договору вбачається, що він підписаний із збоку відповідача, як ФЛ Лапішко Оленою Анатоліївною, на підставі паспорту.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України,оскільки даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, зважаючи на таке:

Статтею 45 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

При цьому, підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб'єктний склад правовідносин і характер діяльності суб'єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством.

З огляду на викладене, подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб'єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 20 Господарського процесуального кодексу України; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

У відповідності до ст. 2 Господарського кодексу України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Господарського кодексу України, господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Між тим, за результатом розгляду поданої позивачем позовної заяви судом встановлено, що предметом позовних вимог є стягнення з відповідача вартості наданих послуг з приймання стоків у понадлімітні обсяги за період з вересня 2015 року по січень 2017 року включно за договором №30267 від 01.09.2015р.

Разом з тим, відповідно до відомостей, які містяться у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 18.05.2018 року вбачається, що з 23.10.2017 року були внесені відомості щодо проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця Лапішко Олени Анатоліївни за номером 0137728. Разом з тим, 19.08.2014 року був внесений запис за реєстраційним номером 1041574 про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем Притулою Оленою Анатоліївною, зареєстрованою 18.04.2006 року.

Отже, на момент укладення договору №30267 від 01.09.2015р. та у спірний період, а саме з вересня 2015 року по січень 2017 року відповідач не мав статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

З урахуванням встановлених обставин, оскільки відповідач у спірних правовідносинах є фізичною особою, яка не мала статусу суб'єкта підприємницької діяльності, а також, що спір не містить ознак корпоративного спору, з огляду на зміст статей 4, 20 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ч. 1 ст. 20, п.1 ч.1 ст.231, ст.ст.233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Провадження у справі № 916/918/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс", в особі філії "Інфоксводоканал" до відповідача - Фізичної особи-підприємця Лапішко Олени Анатоліївни про стягнення 15 528,87 грн. - закрити.

2.Роз'яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Інфокс", в особі філії "Інфоксводоканал", що даний спір віднесено до юрисдикції місцевого районного суду в порядку цивільного судочинства.

3.Копії ухвали надіслати:

1) Товариству з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі) Філії "Інфоксводоканал" на адресу:

- 65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5;

2) Фізичній особі-підприємцю Лапішко Олені Анатоліївні на адресу:

АДРЕСА_3

Ухвала набирає законної сили 16.07.2018р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.М. Невінгловська