ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" липня 2018 р. Cправа № 902/188/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» (вул. Магістратська, 2, м. Вінниця, 21050) в особі Структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі» (вул. Пирогова, 174, м. Вінниця, 21008)

до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Вінниці (вул. Стрілецька, 87, м. Вінниця 21007)

про стягнення 589 583,34 грн.

при секретарі судового засідання Незамай Д.Д..

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1 за довіреністю № 1-14-0012 від 02.01.2018р;

відповідача : ОСОБА_2 за довіреністю № 4375 від 29.12.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Вінницяобленерго" в особі Структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі» звернулась до суду з позовом про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Вінниці заборгованості за договором № ВІ-100500 про постачання електричної енергії від 01.04.2015р в загальному розмірі 589 583,34 грн., з яких: 432 939,10 грн. - заборгованість за спожиту електричну енергію, 79 020,49 грн. - пеня за прострочення платежу за спожиту електричну енергію, 61 768,63 грн. - збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції, 15 855,12 грн. - 3% річних.

Ухвалою суду від 20.04.2018р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/188/18 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 17.05.2018р.

11.05.2018р. до суду надійшли пояснення б/н від 11.05.2018р. за підписом представника позивача за довіреністю ОСОБА_1, в яких, окрім іншого, зазначено, що після звернення до суду з позовною заявою про стягнення КЕВ м.Вінниці заборгованості за спожиту електричну енергію, КЕВ м. Вінниці частково сплатило борг за спожиту електричну енергію в сумі 2 936,55грн.. Таким чином, станом на 11.05.2018р. сума основного боргу, який був заявлений до суду складає 430 002,55грн.

В судовому засіданні 17.05.2018р. судом оголошено перерву до 12.06.2018р.

Однак, підготовче засідання у визначену судом дату (12.06.2018р.) не відбулось у зв'язку з перебуванням судді на лікуванні.

Ухвалою суду від 22.06.2018р продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів. Підготовче засідання призначено на 19.07.2018р.

11.07.2018р до суду надійшли уточнення суми заявлених позовних вимог № СО-51-5567 від 10.07.2018р за підписом представника позивача за довіреністю ОСОБА_1 зі змісту яких вбачається, що після надходження до суду позову відповідачем було частково сплачено заявлену суму боргу в розмірі 98 763,35 грн., і станом на 01.06.2018р сума основного боргу складає 334 175,75 грн.

05.07.2018р на адресу позивача надійшов лист відповідача № 2533 в якому останній просить кошти, які були ним перераховані по АВІЗО № 24-2103 від 18.05.2018р 50 000,00 грн, по АВІЗО № 24-2109 від 24.05.2018. 46716,49 зарахувати як оплату за електроенергію, спожиту в квітні, травні та липні 2018 року. Кошти, що бели перераховані по АВІЗО № 24-2074 від 25.04.2018р в сумі 842,52 грн та по АВІЗО № 24-2091 від 27.04.2018р в сумі 1204,34 грн зарахувати, як погашення заборгованості за електричну енергію, спожиту в березні 2018р.

Таким чином, з урахуванням листа відповідача, станом на день розгляду справи в сумі сума основного боргу за спожиту електричну енергію, зазначену в позовній заяві, складає 430 892,24 грн.

Що стосується заявленого в позовній заяві вимог про стягнення пені, суми збільшення боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих за прострочення грошового зобов'язання, то зазначені вимоги залишаються позивачем незмінними.

На визначену судом дату заявились представники сторін. Представник позивача позовні вимоги зазначені в уточненнях суми заявлених позовних вимог № СО-51-5567 від 10.07.2018р підтримав в повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти позову.

Розглядаючи, в судовому засіданні 19.07.2018р, подані представником позивача уточнення суми заявлених позовних вимог № СО-51-5567 від 10.07.2018р, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Уточнення суми заявлених позовних вимог розцінюється судом як заява про зменшення розміру позовних вимог та приймається судом, оскільки подана у відповідності до ст.46 ГПК України. Справа розглядається з урахування зменшення позовних вимог.

При розгляді справи 19.08.2018р представниками сторін заявлено клопотання про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до розгляду справи по суті. Розгляд справи по суті клопотали провести 19.07.2018р.

Протокольною ухвалою суду від 19.07.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 19.07.2018р.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 19.07.2018р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач в позовній заяві № СО-51-3133 від 17.04.2018р., поясненнях б/н від 11.05.2018р, відповіді на відзив № СО-51-4675 від 017.06.2018р та уточненнях суми заявлених позовних вимог № СО-51-5567 від 10.07.2018р посилається на те, що 01.04.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Вінницяобленерго» в особі Структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі» та Квартирно-експлуатаційним відділом міста Вінниці укладено Договір № ВІ-100500 про постачання електричної енергії за умовами якого позивач зобов'язався продавати електричну енергію відповідачу для забезпечення роботи електроустановок відповідача, відповідач, в свою чергу, зобов'язався оплачувати позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами Договору та додатків до нього.

Пунктом 1 Додатку «Порядок розрахунків» до Договору встановлено, що розрахунковим періодом для вчинення обсягу електричної енергії, спожитої протягом календарного місяця, приймається період часу з 00 год. 00 хв. 28 числа попереднього місяця до 00 год. 00 хв. Такого ж числа поточного місяця.

Згідно з вимогами п. 2 Додатку № 3 до Договору відповідач зобов'язаний в термін до 25 числа розрахункового періоду здійснювати оплату в розмірі 100% вартості фактично використаної величини споживання протягом розрахункового періоду.. Остаточний розрахунок за спожиту електроенергію відповідач здійснює згідно з умовами Договору на підставі самостійно отриманих у позивача рахунків протягом 5-ти операційних днів з дня їх отримання.

Протягом дії Договору та згідно з його умовами позивач здійснював постачання електричної енергії відповідачу, що підтверджується актами про використану електричну енергію та актами приймання-передання товарної продукції-електричної енергії, які щомісячно оформлялись сторонами.

Так, за період з 01.07.2015р по 01.04.2018р відповідач спожив електричну енергію на загальну суму 2 659 769,41 грн. При цьому відповідач здійснив оплату в сумі 2 228 877,17грн, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 430 892,24 грн.

Неналежне виконання Відповідачем зобов'язань за договором слугувало підставою звернення за даним позовом до суду та нарахуванням штрафних санкцій, обумовлених договором та передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідач у відзивах № 1914 від 11.05.2018р. № 2115 від 29.05.2018р заперечує проти позову посилаючись на те, що Квартирно-експлуатаційний відділ являється державною установою та фінансування проводиться виключно з державного бюджету. Для здійснення розрахунків за спожиту електроенергію за період з 2015року по 2018 рік було укладено договори про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти, а саме: Договір № 32/15 від 03.03.2015 року; Договір № 32/16 від 22.02.2016 року; Договір № 32/17 від 06.02.2017 року; Договір № 32/17/2 від 06.11.2017 року; Договір № 32/17/3 від 01.12.2017 року; Договір № 32/18 від 05.02.2018 року. Невід'ємною частиною даних договорів є Додаток №1 Реєстр договорів, згідно яких проводиться постачання електричної енергії.

Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2015р. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. (п. 9.3. Договору)

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку суми боргу за спожиту електроенергію за період з 01.07.2015р по 01.04.2018р Квартирно- експлуатаційний відділ м. Вінниці щомісячно здійснював розрахунки згідно наявних бюджетних асигнувань відтак, на думку останнього, нарахування штрафних санкцій є незаконним та безпідставним.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів вбачається, що 01.04.2015р між Публічним акціонерним товариством «Вінниццяобленерго» в особі директора СО «Вінницькі міські електричні мережі» (позивач, за Договором Постачальник) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Вінниці (відповідач, за Договором Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії № ВІ-100500. (надалі Договір)

Згідно з предметом Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача із загальною дозволеною потужністю 468,66 кВт, що вказана для кожного об'єкту Споживача у додатку «Відомості про об'єкти Споживача», а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно у змовами цього Договору та додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені Договором, Сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Пунктом 2.3.3. Договору визначено, що Споживач зобовязується оплачувати Постачальнику вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та Графік зняття показників засобів обліку електроенергії».

Пунктом 1 Додатку «Порядок розрахунків» до Договору встановлено, що розрахунковим періодом для визначення обсягу електричної енергії, спожитої протягом календарного місяця, приймається період часу з 00 год. 00 хв. 28 числа попереднього місяця до 00 год. 00. хв. такого ж числа поточного місяця.

Постачальник визначає обсяг електричної енергії, що відпускається Споживачу протягом розрахункового періоду, та здійснює нарахування коштів за відпущену Споживачу електроенергію із застосуванням тарифів, що діють на кінець розрахункового періоду.

Згідно з вимогами п. 2 Додатку № 3 до Договору про постачання електричної енергії, Відповідач зобовязаний в термін до 25 числа розрахункового періоду здійснити оплату в розмірі 100% вартості фактично використаної величини споживання протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за спожиту електроенергію Відповідач здійснює згідно з умовами Договору на підставі самостійно отриманих у Позивача рахунків протягом 5-ти операційних днів з дня їх отримання.

Згідно з пунктом 1 Додатку «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» зняття показів розрахункових засобів обліку, встановлених на обєктах Відповідача, здійснюється Відповідачем. Зняті Відповідачем покази доводяться останнім до Позивача у формі Акту про використану електричну енергію» Додаток № 11 до Договору).

Протягом дії Договору про постачання електричної енергії та згідно з його умовами Позивач здійснював постачання електричної енергії Відповідачу. Факт постачання електричної енергії Відповідачу та її обсяг підтверджується наданими до позовної заяви актами про використану електричну енергію та актами прийняття-передавання товарної продукції-електричної енергії, які щомісячно оформлялись сторонами (т.1, а.с. 70-121)

Так, за період з 01.07.2015р. по 01.04.2018р. Позивачем поставлено Відповідачу електричної енергії на загальну суму 2 659 769,41 грн..

Тоді як Відповідач зобовязання за Договором виконував не належним чином, оплатив частину спожитої електричної енергії в сумі 2 226 830,31 грн, в результаті чого, станом на 16.04.2018р, виникла заборгованість в сумі 432 939,10 грн.. (т.1, а.с. 141-234)

Судом встановлено, що в процесі розгляду справи відповідачем частково проводились розрахунки за спожиту електричну енергію, і з врахуванням домовленості сторін Позивачем зараховано в рахунок погашення заборгованості, що є предметом розгляду в даній, справі в сумі 2 046,86 грн.

За таких обставин, станом на день розгляду справи заборгованість відповідача за Договором становить 430 892,24 грн.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Частиною 2 статті 275 Господарського кодексу України передбачено, що відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно п. 5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р. № 28, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України "Про електроенергетику" споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та «Про електроенергетику".

Відповідно до п.6.1 Правил користування електроенергією розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються відповідно до умов договору.

Згідно підпункту 2 п.10.2 Правил користування електроенергією споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи підтверджують неналежне виконання Відповідачем договірних зобов'язань щодо проведення розрахунків за спожиту електричну енергію у встановлений Договором строк.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, позивачем правомірно заявлено до стягнення 430 892,24 грн боргу.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем заявлено до стягнення 79 020,49 грн. пені, 61 768,63 грн. інфляційних втрат та 15 855,12 грн. 3% річних

Розглядаючи зазначені вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Пунктом 4.2.1. Договору визначено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 2.3.4 цього Договору з порушенням термінів, визначених Додатком № 3 до Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент виникнення заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені, відсотків річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

Перевіривши за допомогою системи «ЛІГА ЗАКОН» правильність проведених позивачем розрахунків пені, відсотків та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про їх арифметичну правильність, відповідність вимогам умовам Договору. Відтак, дані вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи обставини справи та наявні матеріали, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення Відповідача не спростовують встановлених судом обставин, тому не беруться судом до уваги.

Судовий збір за розгляд справи (з врахуванням зменшення позивачем розміру позовних вимог) відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Також суд звертає увагу позивача, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", позивач може звернутись до суду із клопотанням про повернення судового збору, у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 191, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Вінниці (вул. Стрілецька, 87, м. Вінниця, 21007, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» (вул. Магістратська, 2, м. Вінниця, 21050, ) в особі Структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі» (вул. Пирогова, 174, м. Вінниця, 21008, ) 430 892 (чотириста тридцять тисяч вісімсот дев'яносто дві) грн. 24 коп. основного боргу; 79 020 (сімдесят дев'ять тисяч двадцять) грн. 49 коп. пені; 61 768 (шістдесят одну тисячу сімсот шістдесят вісім) грн. 63 грн. інфляційних втрат; 15 855 (п'ятнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят п'ять) грн. 12 коп. 3% річних та 8 813 (вісім тисяч вісімсот тринадцять) грн. 05 коп. - витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 5 ст. 240 ГПК України передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України)

Повне рішення складено та підписано 20 липня 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - ПАТ "Вінницяобленерго" (вул. Магістратська, 2, м. Вінниця, 21050)

3 - СТ "Вінницькі міські електричні мережі" (вул. Пирогова, 174, м. Вінниця, 21008)

4 - КЕВ м. Вінниці (вул. Стрілецька, 87, м. Вінниця 21007)