ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.07.2018

Справа № 910/6194/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр" (08307, Київська обл., Бориспільський р-н., с. Гора, вул. Бориспіль-7, аеропорт)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморські авіалінії" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 7)

про стягнення 4 340,12 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Український авіаційний метеорологічний центр" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморські авіалінії" про стягнення 4 340,12 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного між сторонами договору №40-18 від 21.02.2018, а саме п. 3.2. договору, відповідач не здійснив оплати вартості наданих позивачем послуг з метеообслуговування обслуговування польотів повітряних суден за лютий-березень 2018 року, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 4 340,12 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/6194/18 та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст.ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачам строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзиви.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 22.05.2018 була направлена судом рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, надіслана на адресу відповідача кореспонденція відділенням зв’язку до суду не повернута та згідно інформації наявної на сайті УДППЗ "Укрпошта" в сервісі "Відстежити" значиться в стані "відправлення не вручене під час доставки" та "інші причини".

Згідно із п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про відкриття провадження та розгляд справи №910/6194/18.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України “Про доступ до судових рішень” усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України “Про доступ до судових рішень” для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень – автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України “Про доступ до судових рішень”).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 21.05.2018 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

16.07.2018 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшло уточнення позивача щодо його місцезнаходження. Так, позивач просить суд вважати правильним місцезнаходження Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр": 08307, Київська обл., Бориспільський р-н., с. Гора, вул. Бориспіль-7, аеропорт.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

21 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморські авіалінії" (надалі- відповідач, замовник) та Державним підприємством "Український авіаційний метеорологічний центр" (надалі- позивач, виконавець) був укладений договір про надання послуг з метеорологічного обслуговування польотів повітряних суден №40-18 (надалі – договір), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, передбачених договором, замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов’язок з надання послуг з метеорологічного обслуговування, а саме: пакету послуг з метеорологічного обслуговування вильотів та посадок повітряних суден на аеродромах Київ/Бориспіль та Київ/Жуляни; пакету послуг для передпольотної метеорологічної підготовки в ДП “УАМЦ”; іншої метеорологічної інформації (по запиту). Замовник своєчасно в необхідному обсязі приймає послуги з метеорологічного обслуговування та оплачує їх у відповідності з діючим законодавством та договором (п.п. 1.1, 1.2. договору).

У відповідності до пункту 3.1 договору до 05 числа місяця, наступного за звітним, виконавець разом із замовником проводить звірку кількості вильотів шляхом надання виконавцем замовнику реєстру обліку кількості рейсів по факсу або на електронну адресу; до 10 числа місяця, наступного за звітним, виконавець здійснює остаточний розрахунок суми вартості наданих замовнику послуг з метеообслуговування та складає акт здачі-приймання наданих послуг.

Згідно з умовами п. 3.2. договору замовник, після отримання платіжних документів та акта здачі-приймання наданих послуг, зобов’язаний підписати акт та повернути підписаний примірник виконавцю протягом 10 робочих днів з дати його отримання. У разі непідписання акту здачі-приймання наданих послуг у терміни, обумовлені договором, зауваження повинні бути висловлені у письмовому вигляді. У разі відсутності зауважень протягом 10 робочих днів з моменту отримання акту здачі-приймання наданих послуг він вважається підписаним сторонами. Замовник, після отримання рахунку-фактури, акта здачі-приймання наданих послуг, протягом 3 банківських робочих днів зобов’язаний перерахувати кошти виконавцю. В будь-якому разі кінцевий розрахунок за минулий місяць повинен бути здійснений замовником не пізніше 25 числа поточного місяця. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок виконавця.

Підставою для оплати вартості наданих у відповідному місяці послуг з метеообслуговування є рахунок-фактура з прикладеними актами здачі-приймання наданих послуг (пункт 3.3. договорів).

Положеннями пункту 4.2. договорів передбачено, що кінцевим документом, який підтверджує об’єм наданих послуг з метеообслуговування за договором, є акт здачі-приймання наданих послуг, підписаний сторонами. До акту здачі-приймання додається реєстр обліку кількості рейсів з вартістю їх метеообслуговування. Зокрема, в акті здачі-приймання наданих послуг вказується кількість виконаних польотів ПС замовника з аеродромів Київ/Бориспіль, Київ/Жуляни, а також кількість отриманих пакетів послуг для передпольотної метеопідготовки. Акт готується виконавцем та направляється замовнику разом з платіжними документами.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що замовник зобов’язаний своєчасно та регулярно підтверджувати отримання послуг з метеорологічного обслуговування у відповідності до пунктів 4.1., 4.2. договору. У встановлені даним договором терміни, у відповідності до пунктів 3.1, 3.2. договору, здійснювати оплату послуг з метеорологічного обслуговування польотів ПС Замовника, а також іншої метеорологічної інформації, наданої виконавцем.

Відповідно до п 8.1 договору сторони дійшли згоди про те, що договір вступає в дію з 01 січня 2018 року та діє до 31 грудня 2018 року.

На виконання умов договору позивачем в період з лютого по березень 2018 року було надано відповідачу послуги з метеообслуговування екіпажів перевізників на загальну суму 4215,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами надання послуг №106 від 28.02.2018 на суму 2 837,00 грн., №119 від 28.02.2018 на суму 958,00 грн., №168 від 31.03.2018 на суму 420,00 грн.

Спір у справі виник у зв’язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов’язання з оплати наданих послуг згідно договору, у зв’язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 4 215,00 грн. та заявляє про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання грошового зобов’язання за загальний період з 25.03.2018 по 05.05.2018 у розмірі 125,12 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов’язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, в період з лютого по березень 2018 року позивачем було надано послуги відповідачу на умовах, передбачених договором про надання послуг з метеорологічного обслуговування польотів повітряних суден № 40-18 від 21.02.2018, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін актами надання послуг №106 від 28.02.2018 на суму 2 837,00 грн., №119 від 28.02.2018 на суму 958,00 грн., №168 від 31.03.2018 на суму 420,00 грн., належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

При цьому, відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов’язання щодо своєчасної оплати отриманих послуг, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем за спожиті послуги у розмірі 4 215,00 грн., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, не надано суду доказів оплати наданих послуг на вищезазначену суму.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи положення ст.ст. 530 Цивільного кодексу України та приписи п. 3.2 договору, строк виконання відповідачем грошового зобов’язання по оплаті наданих послуг, станом на момент звернення позивача з даним позовом, настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов’язку з оплати отриманих послуг з метеообслуговування, вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 215,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв’язку з неналежним виконанням зобов’язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню у розмірі 125,12 грн. за період прострочення, вказаний у розрахунку, що доданий до позовної заяви.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов’язання за договором, позивачем було правомірно нараховано пеню.

Перевіривши наданий позивачем арифметичний розрахунок пені у розмірі 125,12 грн., суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає приписам законодавства про порядок та строки нарахування, у зв’язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 125,12 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання зобов’язань щодо оплати існуючої заборгованості, як і не надано доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у останнього обов'язку сплатити заявлений до стягнення борг.

За таких обставин, дослідивши надані позивачем матеріали та врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр" в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморські авіалінії" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 7, ідентифікаційний код 30180773) на користь Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр" (08307, Київська обл., Бориспільський р-н., с. Гора, вул. Бориспіль-7, аеропорт, ідентифікаційний код 23568810) заборгованість у розмірі 4 215 (чотири тисячі двісті п'ятнадцять) грн. 00 коп., пеню у розмірі 125 (сто двадцять п’ять) грн. 12 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.07.2018

Суддя Пукшин Л.Г.