ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" липня 2018 р. Справа № 918/1398/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром" на дії Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром"

до відповідача Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся ОСОБА_1 академії аграрних наук України"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 академії аграрних наук України

про стягнення заборгованості в сумі 267 889 грн. 51 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача (скаржника) : ОСОБА_2 (дов. № 21/12/17-777 від 21.12.2017 р.);

Від відповідача : не з'явився;

Від третьої особи : не з'явився;

Від ДВС : не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся ОСОБА_1 академії аграрних наук України" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 267 889,51 грн., позовні вимоги аргументувавши неналежним виконанням відповідачем умов договору № ПТМЦ-17/07/12-03 від 17 липня 2012 року в частині своєчасної оплати поставленого товару.

Рішенням господарського суду від 28 січня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся ОСОБА_1 академії аграрних наук України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром" основну заборгованість в сумі 267 889 грн. 51 коп. та 4 018 грн. 34 коп. судового збору.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Рівненської області від 29 травня 2018 року № 01-04/28/2018 в зв'язку з закінченням повноважень з відправлення правосуддя судді Качура А.М. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/1398/15. За результатом повторного автоматизованого розподілу справи № 918/1398/15 - справу передано на розгляд судді Войтюку В.Р.

Ухвалою господарського суду від 31 травня 2018 справу № 918/1398/15 прийнято до свого провадження, а скаргу на дії ДВС призначено до слухання в судовому засіданні на 11 червня 2018 року.

11 червня 2018 року до канцелярії суду від представника ДВС надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Ухвалою господарського суду від 11 червня 2018 розгляд скарги на дії ДВС відкладено на 26 червня 2018 року.

До канцелярії суду 26 червня 2018 року від ДВС надійшли письмові пояснення по суті скарги на дії ДВС. Крім того, представник ДВС просив суд розглянути скаргу без його участі.

У зв'язку із відпусткою судді Войтюка В.Р. розгляд справи, призначений на 26 червня 2018 року, не відбувся, про що в матеріалах справи наявна відповідна довідка.

Ухвалою господарського суду від 12 липня 2018 скаргу у справі № 918/1398/15 призначено до розгляду в судовому засіданні на 23 липня 2018 року.

В судовому засіданні 23 липня 2018 року представник скаржника підтримав скаргу на дії ДВС у повному обсязі. Інші учасники процесу в судове засідання 23 липня 2018 року не з'явилися.

Розглянувши матеріали поданої скарги та наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників стягувача, боржника, судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду від 28 січня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся ОСОБА_1 академії аграрних наук України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром" основну заборгованість в сумі 267 889 грн. 51 коп. та 4 018 грн. 34 коп. судового збору.

На виконання вищевказаного рішення суду, 15 лютого 2016 року видано відповідний судовий наказ про примусове виконання рішення суду.

15 лютого 2016 року на виконання наказу господарського суду Рівненської області від 17 лютого 2016 року державним виконавцем Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження ВП № 50455809.

20 квітня 2016 року виконавче провадження № 50455809 об'єднано у зведене виконавче провадження № 49605796.

Як вбачається з матеріалів справи Рівненським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вчинено ряд заходів зокрема на виконання наказу господарського суду Рівненської області у справі № 918/1398/15.

Матеріалами справи стверджено, що державним виконавцем вчинено заходи для розшуку майна боржника та встановлено наявність реєстрації за боржником 18 одиниць техніки, 36 транспортних засобів та 41 об'єкт нерухомого майна. Також, в процесі виконання зведеного виконавчого провадження Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром" перераховано кошти в сумі 102 316 грн. 49 коп., а також вчинено ряд заходів щодо виявлення та арешту рахунків відкритих боржником в банківських установах.

Крім того, державним виконавцем Рівненським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області встановлено, що згідно статуту Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся ОСОБА_1 академії аграрних наук України" є державним підприємством та підпорядковується Інституту сільського господарства Західного Полісся ОСОБА_1 академії аграрних наук України.

09 листопада 2017 року заступником начальника Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винесено постанову ВП № 50455809 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Вказана постанова аргументована тим, що відповідно до статуту Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся ОСОБА_1 академії аграрних наук України" та даних ЄДРПОУ, дане підприємство має державну форму власності та відповідно до Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких є частка держави становить не менше 25%.

Постанова ВП № 50455809 про повернення виконавчого документу стягувачу фактично надіслана останньому у травні 2018 року та отримана скаржником 18.05.2018 р. Вказане підтверджується копією конверта, у якому містилася постанова ВП № 50455809 із супровідним листом, що надіслана зі сторони Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Згідно п. 9 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

За умовами статті 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Статтею 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено що для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 01 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Разом з тим, згідно положень статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Разом з тим, згідно статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Згідно пунктів 3, 4 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" у випадку, передбаченому пунктом 9 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до надходження від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачу.

Арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Проте державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", що суперечить положенням статті 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", статтям 34-35 Закону України "Про виконавче провадження".

Матеріали справи не містять доказів вжиття органом ДВС дій, які передбачені наведеними вище правовими нормами, щодо зупинення вчинення виконавчих дій до надходження від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачу.

Такі докази також не надходили і від органу ДВС.

Наведені обставини свідчать про вчинені порушення з боку державного виконавця у процесі здійснення виконавчих дій.

За змістом статей 1, 8 Конституції України Україна є правова держава. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Законом України № 475/97 від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (надалі - "Конвенція") та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст. 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України регулюється Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном".

Відтак, присудженні до стягнення рішенням у даній справі грошові кошти, є майном в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, мирне володіння яким з моменту винесення наведеного рішення гарантується ст.ст. 1, 8, 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

При цьому, в рішеннях у справах "Бурдов проти Росії" від 07 травня 2002 року та "Ясіуньєне проти Латвії" від 06 березня 2003 року Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, гарантоване першим реченням частини першої статті 1 Протоколу № 1.

Тоді як у даному випадку невиконання судового рішення призводить до порушення забезпечення права позивача на мирне володіння відповідним майном, гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Крім того, ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів надсилання стягувачеві документів виконавчого провадження у встановлений законом строк та спосіб, а саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення одразу після винесення постанови про повернення виконавчого документу від 09 листопада 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 50455809.

Натомість, доказами, що подані до скарги підтверджується, що згадана постанова від 09 листопада 2017 року фактично надіслана стягувачу у травні 2018 року, що є порушенням вимог ЗУ "Про виконавче провадження" щодо строку та способу надсилання відповідної постанови.

У зв'язку з чим суд дійшов висновку про те, що державним виконавцем порушено права стягувача як сторони виконавчого провадження.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) (від 06.11.1991 року №1798-XII (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, що діє з 15.12.2017 року) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі ст. 340 ГПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

За умовами ч. ч. 1, 2 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17 жовтня 2012 року викладено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку, що подана скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром" на дії державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання неправомірними дії заступника начальника Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3, що полягають у порушенні строків та способу надісланні стягувачу постанови про повернення виконавчого документу від 09 листопада 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 50455809 (звичайним, а не рекомендованим листом з повідомленням про вручення), визнання неправомірними дій державного виконавця Черухи В.М., що полягають у винесенні постанови у виконавчому провадженні ВП № 50455809 від 09 листопада 2017 року про повернення стягувачу виконавчого документа - наказу № 918/1398/15 від 15 лютого 2016 року та скасування постанови про повернення стягувачу виконавчого документа від 09 листопада 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 50455809, підлягає до задоволення повністю.

Враховуючи вищевикладене керуючись ст. ст. 233, 234, 339-342 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром" на дії державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області задоволити.

2. Визнати неправомірними дії заступника начальника Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3, що полягають у порушенні строків та способу надісланні стягувачу постанови про повернення виконавчого документу від 09.11.2017р. у виконавчому провадженні ВП №53174958.

3. Визнати неправомірними дії заступника начальника Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3, що полягають у винесенні постанови у виконавчому провадженні ВП № 50455809 від 09 листопада 2017 року про повернення стягувачу виконавчого документа - наказу № 918/1398/15 від 15 лютого 2016 року.

4. Скасувати постанову про повернення стягувачу виконавчого документа від 09 листопада 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 50455809.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного господарського суду України в порядку ст.ст. 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Войтюк В.Р.