ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/23348/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Катеринчук Л.Й., Міщенка І.С.

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ",

представники в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином,

відповідач - Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця"

представник - Копик Л.Є.

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017

у складі колегії суддів: Станік С.Р. (головуючий), Тищенко А.І., Куксов В.В.,

та на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2017

у складі судді Пінчук В.І.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"

до ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця"

про стягнення 5 655,58 грн,

ВСТАНОВИВ

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції

1. 31.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі - ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", замовник) та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (далі - ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", виконавець) був укладений договір №13-15/75-У, відповідно до умов якого замовник зобов'язався передати (поставити) виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги виконавця, пов'язані із збагаченням вугілля та прийняти концентрат, а виконавець зобов'язався прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення концентрат замовнику, в строки та на умовах, обумовлених дійсним договором.

2. Відповідно до пунктів 4, 5 специфікації від 29.04.2016 до договору №13-15/75-У від 31.12.2013 поставка вугільного концентрату в червні 2016 року здійснюється на залізничну станцію Добротвір Львівської залізниці ПАТ "Українська залізниця" (далі - Залізниця).

3. ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" відповідно до технічних умов завантажило по накладній №48976484 вугілля кам'яне марки Г 0-100 у вагон №67679522 в кількості 69 000 кг та передало вказаний вантаж для перевезення Залізниці.

4. Згідно з накладною №48976484 навантаження на рівні бортів, поверхня вантажу маркована однією борозною катка ущільнювача.

5. Відповідно до накладної №.06.2016 Залізниця прийняла у ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ " на станції Добропілля Донецької залізниці зазначене вугілля для перевезення і зобов'язалась доставити його на станцію Добротвір Львівської залізниці ДТЕК Добротвірська ТЕС ПАТ "ДТЕК Західенерго".

6. 24.06.2016 на станції Знам'янка Одеської залізниці був складений комерційний акт АА №032764/165, відповідно до якого при контрольному переважуванні вагону №67679522 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 88200 кг, тара - 23800 кг, нетто - 64400 кг, що менше вантажного документу на 4600 кг. Над 1-2-3-4 люками було виявлене виїмка довжиною 5500 мм, шириною 2800 мм, глибиною 500 мм. Маркування в місці поглиблення відсутнє. В технічному відношенні вагон справний. У вагоні глухі торцеві стінки, люки щільно зачинені. Просипання вантажу немає. У розділі Є зроблена відмітка станції призначення Добротвір Львівської залізниці, згідно з якою, під час перевірки, різниці проти цього акту не виявлено. До акту був доданий індекс/12.

Обґрунтування позовних вимог

7. 20.12.2016 ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" звернулося до суду з позовом про стягнення з ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" 5 655,58 грн збитків за недостачу маси вантажу - вугілля.

8. Відповідно до статті 133 Статуту залізниць України та переуступного напису на накладній №48976484 за підписами генерального директора та головного бухгалтера ПАТ "ДТЕК Західенерго", право на пред'явлення позову передано ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ".

9. Позовні вимоги мотивовані з посиланням на статтю 267 Цивільного кодексу України, статті 174, 193, 224, 225, 306-309 Господарського кодексу України, статті 23, 26 Закону України "Про залізничний транспорт", статті 110, 113-115, 129 Статуту залізниць України, тим, що відповідачем ПАТ ДТЕК Добропільська ЦЗФ" завдано збитків у зв'язку із незбереженням залізницею прийнятого вантажу при перевезенні.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

10. 23.02.2017 рішенням Господарського суду міста Києва, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017, позовні вимоги ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" до ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" про стягнення 5 655,58 грн - задоволено повністю.

11. Рішення та постанова мотивовані тим, що вартість недостачі, виявленої у вагоні №67679522, з урахуванням норми природної втрати складає 5 655,58 грн із розрахунку: 3,91 т. (нестача з урахуванням норми природної втрати 1% ) х 1446,44 грн ( вартість 1 т вугілля з ПДВ). А тому, оскільки всупереч вимогам статті 33 Господарського процесуального кодексу України та статті 314 Господарського кодексу України відповідач не надав суду належних доказів того, що нестача отриманого для перевезення вантажу сталася не з його вини, суди дійшли висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву

12. 20.11.2017 Регіональною філією "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2017 та прийняти нове рішення про відмову в позові.

13. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. Скаржник стверджує, що суди припустились порушення норм матеріального та процесуального права та дійшли помилкового висновку про доведеність вартості відправленого вантажу, а також судами не встановлено такого обов'язкового елементу покладення відповідальності на залізницю, як реальна шкода.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

15. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції до 15.12.2017)

15.1. Стаття 33. Обов'язок доказування і подання доказів

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

15.2. Стаття 34. Належність і допустимість доказів

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

15.3. Стаття 43. Оцінка доказів

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

16. Господарський процесуальний кодекс України (в редакції після 15.12.2017)

16.1. Стаття 300. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

17. Цивільний кодекс України

17.1. Стаття 924. Відповідальність перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти

1. Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

2. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

18. Господарський кодекс України

18.1. Стаття 314. Відповідальність перевізника за втрату, нестачу, пошкодження вантажу

1. Перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

19. Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457

19.1. 110. Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

19.2. 113. За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

19.3. 114. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

19.4. 115. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

19.5. 129. Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

19.6. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

19.7. 133. Передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

20. Закон України "Про залізничний транспорт"

20.1. Стаття 12. Охорона вантажів та об'єктів на залізничному транспорті

Підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

20.2. Стаття 23. Відповідальність за порушення договірних зобов'язань під час перевезень

У разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

21. Правила видачі вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644

21.1. 27. Вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо;

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

22. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

23. Здійснивши перевірку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

24. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" за договором від 31.12.2013 № 13-15/75-У взяв на себе зобов'язання перед ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення концентрат замовнику, у зв'язку з чим згідно з накладною № 48976484 ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" завантажило вугілля кам'яне у вагон № 67679522 в кількості 69 000 кг та передало вказаний вантаж для перевезення на залізничну станцію Добротвір Львівської залізниці ПАТ "Українська залізниця", однак, відповідно до комерційного акту при контрольному переважуванні вагону було встановлено недостачу в розмірі на 4600 кг. При цьому, як зазначено в наведеному акті, в технічному відношенні вагон № 67679522 був справний. Судами встановлено, що згідно з довідкою відправника ПАТ " ДТЕК Добропільська ЦЗФ " вартість 1 тонни відвантаженого вугілля у вагоні № 67679522 по накладній № 48976484 становить 1 446,44 грн разом з ПДВ. Враховуючи те, що відповідач належними та допустимими доказами в розумінні статті 33 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017), а також всупереч нормам статті 314 Господарського кодексу України, що кореспондується із положеннями статті 924 Цивільного кодексу України, не довів, що нестача отриманого для перевезення вантажу сталася не з його вини, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог позивача.

25. Посилання скаржника на те, що суди дійшли помилкового висновку про доведеність вартості відправленого вантажу відхиляються колегією суддів, з огляду на таке. Згідно зі статтею 924 Цивільного кодексу України, статтею 314 Господарського кодексу України, статтями 114 і 115 Статуту залізниць України залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. При визначенні розміру збитків, заподіяних втратою вантажу, слід застосовувати норми Статуту залізниць України, яким встановлено обмежену відповідальність перевізника у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, яка визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 916/4345/14). Зокрема, у даному випадку, як встановлено судами, документом, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу є довідка ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" про вартість 1 тонни вугілля. Також при розрахунку вартості недостачі вантажу, судами першої та апеляційної інстанції обґрунтовано було враховано норми природної втрати для мінерального палива під час перевезення у розмірі 1% маси, зазначеної у перевізних документах, відповідно до Правил видачі вантажів.

26. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

27. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що рішення та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

28. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2017 - залишенню без змін.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2017 у справі № 910/23348/16 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді Л. Катеринчук

І. Міщенко