ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2018 року Справа № 904/463/18

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі

головуючого судді: Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Кузнецової І.Л., Подобєд І.М.

секретар судового засідання Абадей М.О.

учасники справи

Позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", м. Київ - представник не з'явився

Відповідач - Фізична особа-підприємець Сисоєв Андрій Миколайович, м. Марганець Дніпропетровської області - представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сисоєва А.М., м. Марганець на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2018 у справі №904/463/18 (суддя Ліпинський О.В., повне рішення складено 02.05.2018)

про стягнення заборгованості у сумі 59 893,57 грн

ВСТАНОВИВ

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Сисоєва Андрія Миколайовича заборгованості у сумі 59 893,57 грн, з яких: 19 455,33 грн - проценти за користування кредитом, 35 280,24 грн - пеня, 5 158,00 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору банківського обслуговування б/н від 28.09.2012 щодо повернення кредиту, сплати процентів та комісії за користування кредитом.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2018 (суддя Ліпинський О.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Сисоєва А.М. на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість по процентах за користування кредитом - 19455,33 грн, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 35280,24 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом - 5158,00 грн, витрати зі сплати судового збору - 1762,00 грн.

Рішення суду мотивовано правомірністю заявлених позовних вимог і безпідставністю доводів відповідача щодо застосування позовної давності та норм ст. 233 Господарського кодексу України щодо зменшення розміру санкцій з огляду на збільшений сторонами строк позовної давності, про що зазначено у п. 3.18.5.7 Умов, та системний характер порушень умов укладеного договору в частині своєчасного та повного погашення кредиту, що виключає можливість зменшення розміру штрафних санкцій.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася Фізична особа-підприємець Сисоєв А.М., в якій, посилаючись на недоведеність обставин справи та неповне їх з'ясування, просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на наступне:

- суд безпідставно застосував позовну давність 5 років, оскільки Відповідач не укладав жодних угод, не був ознайомлений та не погоджував Умови щодо збільшення позовної давності;

- додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, дати складання та даних щодо їх невід'ємності щодо конкретної заяви позичальника; Позивачем не доведено, що саме ці умови були узгоджені з Відповідачем;

- станом на 28.09.2012 діяла інша редакція Умов, тому надані Умови не можна вважати відповідною письмовою угодою сторін;

- згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №564/2199/15-ц, після вимоги дострокового погашення всієї заборгованості кредитний договір припиняє свою дію та відсотки не нараховуються.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.06.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Сисоєва А.М. на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2018 у справі №904/463/18. За клопотанням апелянта, викладеним в апеляційній скарзі, судове засідання у справі призначено на 09.07.2018 з викликом сторін. Позивачу в строк до 26.06.2018 запропоновано надати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання відповідно до ст. ст. 38, 74, 80, 161, 263 Господарського процесуального кодексу України, Відповідачу в строк до 26.06.2018 - докази на підтвердження своїх заперечень, а саме про дію інших Умов та правил надання банківських послуг на час виникнення спірних правовідносин, тощо.

У судове засідання 09.07.2018 сторони явку повноважних представників не забезпечили, вимог ухвали від 04.06.2018 не виконали, не зважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи (згідно відомостей з офіційного сайту Укрпошти поштове відправлення за №677 вручено позивачу за довіреністю 13.06.2018, поштове відправлення №871, адресатом за яким є відповідач, повернулось до суду за закінченням терміну зберігання).

Будь-яких заяв про відводи колегії суддів відповідно до ч.3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України та інших заяв, відкладення розгляду справи, до суду не надходило.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2018 у справі №904/9904/17).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду від 04.06.2018 була надіслана апелянту на адресу, зазначену ним в апеляційній скарзі (53407, АДРЕСА_1), втім повернута органами зв'язку з позначкою "за закінченням терміну зберігання".

Таким чином, судом апеляційної інстанції було вжито необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду апеляційної скарги та він вважається повідомленим про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність апелянта не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, обґоворивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційним судом встановлено наступне.

28.09.2012 між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПРИВАТБАНК" (далі - позивач, кредитор) та Фізичною особою - підприємцем Сисоєвим Андрієм Миколайовичем (далі - відповідач, боржник) була підписана заява про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки, згідно якої відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 28.09.2012 (надалі - Договір).

Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 0157 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт - банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг" далі - Умови).

Відповідно до п. 3.18.1.1. Умов передбачено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах, кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.18.1.3. Умов передбачено, що кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Свої зобов'язання за Договором позивач виконав в повному обсязі - надав відповідачу кредитний ліміт у сумі 11 000,00 грн.

Відповідачем прийняті на себе зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим банком було направлено на адресу позичальника (відповідача) претензію про негайне погашення відповідачем простроченої заборгованості від 21.08.2014. Дана претензія залишена відповідачем без відповіді.

Зазначені обставини встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2015 у справі №904/9200/14, що набрало законної сили, та не підлягають доведенню при розгляді цієї справи в силу ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Так, вказаним рішенням суду, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного Договору, були задоволені позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього заборгованості станом на 29.08.2014, яка складається з наступного: 11000,00 грн - заборгованості за кредитом; 6605,93 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2814,09 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 1584,00 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Доказів погашення заборгованості в сумі 11 000 грн відповідачем не надано, обставина наявності боргу в апеляційній скарзі не оспорюється.

Предметом розгляду у справі №904/463/18 є стягнення з відповідача заборгованості за неналежне виконання Договору станом на 09.10.2017 в сумі 59893,57 грн, з яких: 19455,33 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом; 35280,24 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором; 5158,00 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з характеру спірних правовідносин, вони є відносинами кредитування рахунка та регулюються, зокрема, нормами глав 71, 72 Цивільного кодексу України.

За змістом положень ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Господарським судом Дніпропетровської області у справі №904/9200/14 було встановлено, що підписавши заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки від 28.09.2012, проти чого не заперечує відповідач, останній приєднався до Умов від 28.09.2012, які разом складають Договір.

Так, відповідно до п. 3.18.2.2.2. Умов клієнт зобов'язаний сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом згідно п.п.3.18.4.1., 3.18.4.2, 3.18.4.3.

Відповідно до розділу Умов 3.18.4., яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Пунктом. 3.18.4.9. Умов передбачено, що розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменті утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться де повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Відповідно до п. 3.18.4.4. Клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п. п. 3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг.

Відповідно до 3.18.5.1 Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п. п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченого п. п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до 3.18.5.4 Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.18.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Згідно п. 3.18.5.7. термін позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлений сторонами тривалістю 5 років.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем прийняті на себе зобов'язання за Договором не виконані, позивачем було направлено претензію від 21.08.2014 про негайне погашення відповідачем простроченої заборгованості, тобто строк погашення є таким, що настав; апеляційний суд, здійснивши перерахунок заявлених позовних вимог, дійшов висновку про правомірність наступних:

- проценти за користування кредитом за період з 30.08.2014 по 09.10.2017, розраховані за ставкою 48% з урахуванням п. 3.18.4.9. Умов, - 16514,67 грн;

- пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором за період з 30.08.2014 по 19.07.2016, розрахована з урахуванням п. 3.18.5.1, 3.18.5.4, 3.18.5.7 Умов щодо розміру, строків нарахування в три роки з моменту прострочення зобов'язання з повернення кредиту та позовної давності п'ять років, - 8972,11 грн.

- комісія за період з 30.08.2014 по 09.10.2017, розрахована з урахуванням п. 3.18.4.4. Умов (11000 грн х 0,9% х 38 міс), - 3762,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення 16514,67 грн - заборгованості по процентах за користування кредитом, 8972,11 грн - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 3762,00 грн - заборгованості по комісії за користуванням кредитом.

В іншій частині позову необхідно відмовити, як безпідставно заявленому, а рішення суду змінити з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та було зазначено у рішенні суду першої інстанції, 01.07.2014 набрали чинності зміни до Умов та правил надання банківських послуг, в тому числі щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитом, про що Відповідача було повідомлено через систему Приват 24 (а.с. 94). Враховуючи, що відповідно до заяви про відкриття поточного рахунку відповідач взяв на себе зобов'язання в обов'язковому порядку виконувати вимоги Умов та ознайомлюватися із внесеними до них змінами, судом нова редакція відповідних умов визнана обов'язковою для відповідача та застосовані нові тарифи, із чим не погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч.1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З огляду на те, що Умови разом із заявою клієнта на приєднання до них становлять кредитну угоду, відповідно, внесення змін в Умови є внесенням змін в кредитну угоду (Договір), яке має відбуватися з дотриманням норм законодавства на час вчинення.

Доданий позивачем до позовної заяви витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» підписаний головою правління ПАТ КБ «Приватбанк», однак не містить підпису позичальника, в тому числі щодо збільшення строку нарахування пені до 15 років, реквізитів, відсутня дата їх складання, ідентифікуючі ознаки на предмет невід'ємності від конкретної заяви позичальника.

Тому, суд першої інстанції безпідставно посилався на змінені Умови, які не можна вважати частиною Договору та, відповідно, проводити нарахування заявлених вимог відповідно до їх умов. В матеріалах справи також відсутні докази погодження з відповідачем тарифів, про що клієнту було повідомлено в Приват24 15.06.2014 (а.с. 94) та затвердження вказаних змін до договору приєднання Умов, тому таку зміну тарифів суд не приймає до уваги. Як вбачається із рішення суду від 13.01.2015 у справі №904/9200/14 жодних змін у договірних відносинах сторін на час винесення цього рішення не встановлено.

Відтак, рішення суду першої інстанції як прийняте при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, підлягає зміні в частині стягнення з відповідача сум процентів за користування кредитом - 16514,67 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 8972,11 грн, комісії за користування кредитом - 3762,00 грн. В решті позову слід відмовити.

Стосовно доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 256, 257, 258 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки, застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Зважаючи на те, що під час укладення договору в порядку ст. 634 ЦК України, зокрема, шляхом приєднання Відповідача до Умов та правил надання банківських послуг, пунктом 3.18.5.7 відповідної редакції Умов було передбачено, що до вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені штрафів строк позовної давності встановлювався сторонами тривалістю у 5 років, слід дійти висновку, що сторони в належній формі збільшили позовну давність, встановлену законом, зокрема, ст. ст. 257, 258 ЦК України.

Таким чином, оскільки даний позов про стягнення з Відповідача відсотків, пені та комісії, нарахованих за період з 30.08.2014 по 09.10.2017 пред'явлено до суду 06.02.2018 року, слід дійти висновку, що збільшена сторонами до п'яти років позовна давність Позивачем не пропущена.

Доводи відповідача про припинення дії Договору та безпідставність вимог про стягнення процентів та комісії за користування кредитом у зв'язку з тим, що позивачем 21.08.2014 було направлено претензію - повідомлення про негайне погашення заборгованості правомірно відхилені судом першої інстанції, оскільки згідно Умов сплата відсотків здійснюється за весь час фактичного користування кредитом, незалежно від настання строку його повернення, та кредит стягнено судом по настанню строку щодо його повернення, а не достроково, як стверджує апелянт.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі відносяться на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сисоєва Андрія Миколайовича, м. Марганець на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2018 у справі №904/463/18 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2018 у справі №904/463/18 в частині стягнення з відповідача сум процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, комісії за користування кредитом, витрат зі сплати судового збору змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сисоєва Андрія Миколайовича (53407, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд.1 Д, ) 16514,67 грн (шістнадцять тисяч п'ятсот чотирнадцять грн 67 коп) - заборгованість по процентах за користування кредитом, 8972,11 грн (вісім тисяч дев'ятсот сімдесят дві грн 11 коп) - пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 3762,00 грн (три тисячі сімсот шістдесят дві грн 00 коп) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 863,38 грн (вісімсот шістдесят три грн 38 коп) - витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви, про що видати наказ

В решті позову відмовити».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд.1 Д, ) на користь Фізичної особи-підприємця Сисоєва Андрія Миколайовича (53407, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір за розгляд апеляційної скарги - 1295,07 грн (одну тисячу двісті дев'яносто п'ять грн 07 коп).

Відповідно до ст. 327 Господарського процесуального кодексу України видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови з підстав, визначених п.2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 16.07.2018.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд