ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Справа № 925/268/18

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від Уманської місцевої прокуратури - Бутар В.С. - прокурор відділу прокуратури Черкаської області,

від позивача - представник не з'явився,

від першого відповідача - представник не з'явився,

від другого відповідача - Кочмар В.К. - представник за довіреністю,

від третьої особи - представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом керівника Уманської місцевої прокуратури, м. Умань,

Черкаської області в інтересах держави в особі

Міністерства освіти і науки України, м. Київ;

до 1. фізичної особи-підприємця Родащука Валерія Васильовича,

м. Умань, Черкаської області;

2. Регіонального відділення Фонду державного майна України по

Черкаській області, м. Черкаси;

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

державного навчального закладу "Уманський професійний

ліцей", м. Умань, Черкаської області

про визнання недійсним договору та зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області звернувся з позовом керівник Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України до фізичної особи-підприємця Родащука Валерія Васильовича та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області про:

- визнання недійсним договору оренди від 22 вересня 2009 року НОМЕР_2 із змінами внесеними договором №10 від 29 вересня 2017 року про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності НОМЕР_2 від 22 вересня 2009 року та договором №11 від 02 січня 2018 року про внесення змін договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності НОМЕР_2 від 22 вересня 2009 року, укладений між відповідачами;

- зобов'язання першого відповідача звільнити та повернути державному навчальному закладу "Уманський професійний ліцей" орендоване майно нежитлові приміщення будівлі майстерні площею 273 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 413 100 грн. 00 коп.

Позов подано з підстав викладених у ст. ст. 203, 215 ЦК України, абз. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ст. 63 Закону України "Про освіту".

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30 березня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02 травня 2018 року.

Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача державний навчальний заклад "Уманський професійний ліцей".

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02 травня 2018 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання призначено на 26 червня 2018 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 26 червня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 17 липня 2018 року.

Позивач, перший відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та дату проведення судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та реєстром поштових відправлень господарського суду Черкаської області.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

В обґрунтування поданого позову прокурор вказував, що спірний договір оренди суперечить положенням ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" (в редакції чинній на момент укладання договору), оскільки об'єкти освіти не підлягають використанню не за призначенням і можуть бути передані виключно для діяльності, пов'язаної з навчально-виховним процесом, а майно за спірним договором є державною власністю та є частиною будівлі державного професійно-технічного навчального закладу і було передане в користування з метою розміщення виробництва корпусних меблів та торгівельного об'єкту з продажу непродовольчих товарів та використовувалось першим відповідачем не за цільовим призначенням (не для навчально-виховного процесу), що свідчить про зміну його функціонального призначення.

Також прокурор зазначав, що договір №11 від 02 січня 2018 року про внесення змін до договору оренди від 22 вересня 2009 року суперечить вимогам Бюджетного кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Крім того прокурор вказував, що першим відповідачем було порушено вимоги п. п. 5.4., 5.5. та 5.8. договору щодо своєчасної оплати орендної плати, забезпечення збереження орендованого майна та здійснення капітального, поточного та інших видів ремонтів орендованого майна.

Як наслідок, прокурор також просив суд зобов'язати орендаря за недійсним договором повернути орендоване майно балансоутримувачу.

Другий відповідач у своєму відзиві від 19 квітня 2018 року (а.с. 75-81) зокрема, зазначав, що постановою Кабінету Міністрів України №796 від 27 серпня 2010 року затверджено перелік платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності.

Згідно підпункту 2 пункту 8 вказаного переліку, до інших послуг належить надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Водночас норма ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", яка забороняє використання не за призначенням не місить чіткого визначення, яке саме використання може кваліфікуватися таким, що буде суперечити призначенню спірного нерухомого майна.

У 2011 році законодавцем доповнено частину 2 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" абзацом 23 наступного змісту: окреме індивідуально визначене майно із складу цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, забороненого до оренди, може бути об'єктом оренди (без права приватизації та суборенди), якщо воно не заборонене до оренди законами України, не задіяне у процесі основного виробництва та за висновком органу, уповноваженого управляти цим майном, його оренда не порушить цілісності майнового комплексу.

Відповідно п.п. 2.6 п.2 Статуту Державного навчального закладу „Уманський професійний ліцей" з метою сприяння розвитку навчально-матеріальної та соціально-побутової бази, забезпечення професійно-практичної підготовки, вирішення соціальних та інших питань працівників, учнів, слухачів професійний ліцей може укладати угоди із підприємствами, установами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання.

Згідно пп. 7.4 п. 7 Статуту додатковими джерелами фінансування професійного ліцею є зокрема, і доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання в порядку, встановленому законодавством України,

Міністерство освіти і науки України у своєму листі від 27 листопада 2017 року №1/12-8230, зазначає, що одним із ефективних шляхів використання державного майна є надання його в оренду, оскільки це забезпечує збереження й поліпшення об'єктів, які з різних причин не використовуються балансоутримувачами за призначенням, сприяє розвитку підприємницької діяльності та служить джерелом постійного надходження коштів до Державного бюджету.

У своїх листах адміністрація Уманського професійного ліцею не заперечувала проти продовження дії договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 22 вересня 2009 року за НОМЕР_2, і зокрема зазначала, що орендар виконує умови договору в повному обсязі. Орендар провів капітальний ремонт покрівлі, підлоги орендованого приміщення, своєчасно сплачує орендну плату. Регулярно надає можливість учням навчального закладу проходити виробничу практику, що сприяє підвищенню їх професійної майстерності (листи від 10 вересня 2013 року № 375, від 05 вересня 2014 року № 421, від 02 липня 2015 року № 244, 31 липня 2017 року № 247).

Також другий відповідача зазначав, що органами прокуратури не надано належних та допустимих доказів незаконності використання приміщення або перешкоджання прав студентів на доступну освіту тощо, а лише зроблено посилання на ст. 63 Закону України "Про освіту" та практику Вищого господарського суду України.

Окрім того, від працівників чи осіб, які навчаються у даному навчальному закладі, не надходило жодної скарги щодо погіршення їхніх соціально-побутових умов внаслідок укладання договору оренди державного майна. Відтак, прокурором у позовній заяві не доведено наявності порушення інтересів держави та не вказано, чим саме порушено права позивача (у даному випадку - держави) при укладенні договору оренди.

Щодо порушення на думку органів прокуратури вимог Бюджетного кодексу України в частині розподілу пропорції орендної плати під час укладання договору №11 від 02 січня 2018 року про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державно власності від 22 вересня 2009 року № 795, Регіональне відділення зазначало наступне.

Перерахунок пропорцій розподілу орендної плати між Державним бюджетом і балансоутримувачем здійснено на підставі поданих професійним ліцеєм документів та чинного законодавства України зокрема, п. 17 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 (надалі - Методика), Бюджетного кодексу України.

Так, п. 17 Методики встановлено, що у разі коли орендодавцем майна є Фонд державного майна, його регіональне відділення чи представництво, орендна плата спрямовується зокрема, за нерухоме майно державних підприємств, установ, організацій (крім підприємств, установ та організацій галузі кінематографії, що належать до сфери управління Мінкультури, - на період до 31 грудня 2019 руку) - 70 відсотків орендної плати до державного бюджету, 30 відсотків державному підприємству, організації, на балансі яких перебуває це майно.

У разі оренди майна бюджетних установ орендна плата спрямовується до державного бюджету в розмірі, встановленому Бюджетним кодексом України.

Підпунктом 10 частини 3 статті 29 Бюджетного кодексу України визначено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є, зокрема, 50 відсотків орендної плати за користування іншим майном, що належить бюджетним установам, які утримуються за рахунок державного бюджету.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22 березня 2018 року Державний навчальний заклад "Уманський професійний ліцей" є державною організацією.

Професійним ліцеєм було подано Регіональному відділенню лист від 14 серпня 2017 року №259, у якому повідомлялося, що джерелом його фінансування є місцевий (обласний) бюджет.

На підставі отриманих від професійного ліцею документів та чинного законодавства України, враховуючи, що Державний навчальний заклад „Уманський професійний ліцей" не належить до бюджетних установ, які утримуються за рахунок Державного бюджету, було зроблено перерахунок пропорцій розподілу орендної плати між Державним бюджетом і балансоутримувачем під час укладання договору №11 від 02 січня 2018 року про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державно власності від 22 вересня 2009 року № 795.

На адресу професійного ліцею направлено лист Регіонального відділення Фонду від 09 лютого 2018 року за № 16-04-0894 у якому зокрема, крім іншого, повідомлялося, про перерахунок пропорцій розподілу орендної плати між Державним бюджетом і балансоутримувачем та зазначалося про необхідність відшкодувати до Державного бюджету зайво отриману частину орендної плати в сумі 9 241 грн. 57 коп. Наразі, навчальним закладом сума у добровільному порядку не відшкодована.

Щодо твердження органів прокуратури про порушення орендарем умов договору враховуючи, що позов подано про визнання договору недійсним та керуючись приписами постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №11 „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (із змінами), відповідно до яких правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом; за загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним, другий відповідач просив суд не брати до уваги обставини, наведені прокурором стосовно порушення першим відповідачем умов договору в частині несвоєчасної оплати орендної плати.

З урахуванням вищенаведеного другий відповідач вважає, що з урахуванням нормативно-правових актів, наведених вище, чинне законодавство дозволяє передачу в оренду окремого індивідуально визначеного майна, що входить до складу об'єктів освіти, як цілісного майнового комплексу, а саме: приміщень, споруд та обладнання навчальних закладів, що тимчасово не використовуються в освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності за умови, якщо це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

У відповіді на відзив другого відповідача прокурор не погоджується з доводами викладеними регіональним відділенням Фонду з мотивів, наведених у відповіді.

В судовому засіданні, яке відбулося 17 липня 2018 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/268/18.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника другого відповідача, а також дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 22 вересня 2009 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Родащуком Валерієм Васильовичем (орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності за НОМЕР_2.

Відповідно до пункту 1.1. даного договору орендодавець зобов'язався передати, а орендар - прийняти в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно: нежитлові приміщення будівлі майстерні площею 273 кв. м., розташоване за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Урицького, 14, що обліковується на балансі Уманського професійного ліцею (балансоутримувач).

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди (п. 2.2. договору).

Договір оренди укладено строком на 363 дні, що діє з 22 вересня 2009 року по 19 вересня 2010 року включно (п. 10.1. договору оренди).

Передача майна відбулася 22 вересня 2009 року про що свідчить копія акту прийому - передавання нерухомого державного майна від 22 вересня 2009 року (а.с. 31 зворот).

29 вересня 2017 року сторонами договору було укладено договір про внесення змін до договору оренди від 22 вересня 2009 року за НОМЕР_2, згідно умов якого продовжено строк дії договору оренди з 04 вересня 2017 року по 01 вересня 2018 року включно.

В подальшому договором про внесення змін від 02 січня 2018 року викладено п. 3.6. договору в новій редакції: "Орендна плата перераховується орендарем самостійно щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, у співвідношенні:

70% - до Державного бюджету на відповідний рахунок Держказначейства за місцезнаходженням об'єкту оренди;

30% - на розрахунковий рахунок балансоутримувача відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Також сторони виклали в новій редакції додаток №1 до договору оренди.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною другою статті 18 Закону України "Про освіту" (у редакції чинній на час укладення договору оренди) визначено, що навчальні заклади, які засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Пунктом 1.1 Статуту державного навчального закладу "Уманський професійний ліцей", затвердженого наказом заступника Міністра освіти і науки України №323 від 19 березня 2015 року, визначено, що ліцей є державним навчальним закладом, який підпорядковується Міністерству освіти і науки України.

Відповідно до пункту 7.9. Статуту для забезпечення підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації робітничих кадрів професійний ліцей має відповідну навчально-матеріальну базу, земельні ділянки під будівлями загальною площею 3,1487 га відповідно до паспортів, технічної документації, Державного акту на право постійного користування землею. Має також один гуртожиток загальною площею 4 307 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 та майстерні загальною площею 731 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Об'єкти права власності: навчально-виробничі, побутові, культурно-освітні, оздоровчі, спортивні будівлі та споруди, житло, комунікації, обладнання, засоби навчання, транспортні засоби та інше майно професійного ліцею є державною власністю, що закріплене Міністерством освіти і науки України за професійним ліцеєм і перебуває у оперативному управлінні професійного ліцею.

Функції управління майном, закріпленим за професійним ліцеєм, контроль за ефективністю його використання і збереження здійснює Міністерство освіти і науки України (п. 7.10 Статуту).

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (крім пам'яток культурної спадщини, нерухомих об'єктів, які знаходяться на території історико-культурних заповідників, та гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми, причалів морських портів).

Пунктом "б" частини 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції, чинній станом на дату укладення спірного договору) встановлено, що приватизації не підлягають об'єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, до яких, зокрема, відноситься об'єкти освіти.

Відповідно до частини 1 статті 40 та частини 1 статті 41 Закону України "Про освіту" (в редакції, чинній станом на дату укладення спірного договору), професійно-технічна освіта забезпечує здобуття громадянами професії відповідно до їх покликань, інтересів, здібностей, а також допрофесійну підготовку, перепідготовку, підвищення їх кваліфікації.

До професійно-технічних навчальних закладів належить, зокрема, професійний ліцей.

Відповідно до частин 1, 5 статті 63 Закону України "Про освіту" (в редакції, чинній станом на дату укладення спірного договору), матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що майно об'єктів освіти може використовуватися виключно за їх цільовим призначенням. Мета використання майна об'єкту освіти (в тому числі на умовах оренди) повинна узгоджуватися з метою створення об'єкту освіти, тобто мати тісну пов'язаність з навчально-виховним процесом. Нежитлові приміщення, які становлять матеріально-технічну базу об'єктів освіти, не можуть використовуватися не за призначенням, а можуть бути передані в оренду виключно для діяльності, пов'язаної з навчально-виховним процесом. При цьому, невикористання навчальним закладом спірних приміщень не надає права передачі цих приміщень в оренду з іншою метою, ніж пов'язаною з навчально-виховним процесом самого навчального закладу. Недостатнє фінансування навчального закладу також не є підставою для використання об'єктів освіти для цілей, не пов'язаних з освітньою діяльністю.

При цьому судом враховано висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2018 року зі справи №925/748/17.

Згідно п. 1.2. договору оренди майно передається в оренду з метою розміщення виробництва корпусних меблів та розміщення торговельного об'єкту з продажу непродовольчих товарів, тобто для підприємницької діяльності орендаря, що не пов'язана з навчально-виховним процесом та наданням освітніх послуг та свідчить про зміну функціонального призначення майна, переданого в оренду за спірним договором.

Отже, суд не приймає до уваги посилання другого відповідача на правову позицію застосування частини 5 статті 63 Закону України "Про освіту", викладену в постанові Вищого господарського суду України від 19 квітня 2017 року справі № 918/592/16, з огляду на те, що у зазначеній справі господарськими судами були встановлені інші фактичні обставини, ніж ті, які були встановлені у даній справі, зокрема обставини використання орендованої площі для розміщення перукарні з проведенням безкоштовного гуртка "Юний перукар" для учнів загальноосвітньої школи.

Водночас, в даній справі мета передачі майна в оренду визначена в п.1.2 договору.

З урахуванням викладеного суд також відхиляє доводи другого відповідача стосовно того, що орендоване майно використовується для проходження учнями ліцею виробничої практики.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Надання (за бажанням орендаря) час від часу можливості учням навчального закладу проходити виробничу практику в цеху для виробництва корпусних меблів, не свідчить про те, що майно було передано в оренду саме з метою, яка пов'язана з навчально-виховним процесом.

Відповідно до п.3.2 Статуту професійного ліцею навчально-виробничий процес у професійному ліцеї здійснюється відповідно до Положення про організацію навчально-виробничого процесу у професійно-технічних навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 30 травня 2006 року №419, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 15 червня 2006 року за № 711/12585, Порядку надання робочих місць для проходження учнями, слухачами професійно-технічних навчальних закладів виробничого навчання та виробничої практики, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 1999 року №992 та вимог інших законодавчих та нормативно-правових актів, зазначених у пунктах 1.5., 1.6. розділу 1 Статуту.

За таких обставин суд дійшов висновку, що спірний договір між відповідачами було укладено всупереч ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", абз. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Оскільки суд дійшов висновку, що договір оренди є недійсним вцілому, то інші доводи прокурора стосовно невідповідності окремих його частин вимогам закону не мають значення для правильного вирішення даного спору, а тому судом до уваги не приймаються.

Крім того, згідно п. 58 рішення ЄСПЛ у справі "Серявін та інші проти України" належне обґрунтування рішення у розумінні п.1 ст.6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді суду на кожен аргумент сторони.

Разом з тим суд погоджується з доводами другого відповідача стосовно того, що невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним, а тому посилання прокурора на неналежне виконання орендарем своїх зобовязань за договором не має жодного значення для даного спору.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Оскільки договір оренди від 22 вересня 2009 року НОМЕР_2 визнано недійсним, то позовна вимога про зобов'язання першого відповідача повернути професійному ліцею орендоване майно підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 22 вересня 2009 року НОМЕР_2 із змінами внесеними договором №10 від 29 вересня 2017 року про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності НОМЕР_2 від 22 вересня 2009 року та договором №11 від 02 січня 2018 року про внесення змін договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності НОМЕР_2 від 22 вересня 2009 року, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області та фізичною особою-підприємцем Родащуком Валерієм Васильовичем.

3. Зобов'язати фізичну особу-підприємця Родащука Валерія Васильовича (АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) звільнити та повернути державному навчальному закладу "Уманський професійний ліцей" (пров. Енергетичний, 5, м. Умань, Черкаської області, ідентифікаційний код 02548587) орендоване майно нежитлові приміщення будівлі майстерні площею 273 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 413 100 грн. 00 коп.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця Родащука Валерія Васильовича, АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь прокуратури Черкаської області, бул. Шевченка, 286, м. Черкаси, ідентифікаційний код 02911119, р/р 3751 - 7 077 грн. 50 коп. судового збору.

5. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, бул. Шевченка, 205, м. Черкаси, ідентифікаційний код 21368158 на користь прокуратури Черкаської області, бул. Шевченка, 286, м. Черкаси, ідентифікаційний код 02911119, р/р 3751 - 881 грн. 00 коп. судового збору.

Видати відповідні накази після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 18 липня 2018 року.

Суддя А.В.Васянович