ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2018 м.Дніпро Справа № 912/3509/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: представник не з'явився;

від відповідача: Гура В.В., представник, довіреність №109 від 12.12.2017;

від третьої особи: представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 19.03.2018 у справі №912/3509/17 (суддя Кабакова В.Г., повний текст рішення складений 28.03.2018)

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", м. Київ

до відповідача: Відділу молоді та спорту Олександрівської районної державної адміністрації, смт Олександрівка, Олександрівський район, Кіровоградська область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2, с. Нова Осота, Олександрівський район, Кіровоградська область

про стягнення 9 905 грн. 41 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" (надалі - ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія") звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з Відділу молоді та спорту Олександрівської районної державної адміністрації на свою користь 9 905 грн. 41 коп. збитків в порядку регресу та 1 600 грн. витрат, понесених при сплаті судового збору.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що в розумінні ст.ст.11, 993, 1166, 1172, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у відповідача виникло зобов'язання відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування за полісом №АК/5688123.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 19.03.2018 у справі №912/3509/17 (суддя Кабакова В.Г.) у задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено обставин, на які він послався в обґрунтування позовних вимог, зокрема, що ДТП було безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу, що належить відповідачеві, існуючим вимогам Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апелянт зазначає, що:

- факт відмови гальмової системи, зафіксований в Європротоколі та поясненнях водія ОСОБА_2, свідчить про її несправність, що в свою чергу підтверджує невідповідність технічного стану автобуса «ПАЗ 32051», державний реєстраційний номер «НОМЕР_1», яким керував водій відповідача, існуючим вимогам правил дорожнього руху, що стало безпосередньою причиною настанням дорожньо-транспортної пригоди;

- судом першої інстанції не враховано норми ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, не надано належної правової оцінки згідно з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України доказам по справі, зокрема, Європротоколу та поясненням водія ОСОБА_2, не встановлено фактичні обставини справи, причини та обставини дорожньо-транспортної пригоди, не з'ясовано причинно-наслідковий зв'язок між фактом технічної несправності забезпеченого транспортного засобу та фактом настання дорожньо-транспортної пригоди, залишено поза увагою, що відповідачем фактично визнавався факт несправності гальмової системи на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Апелянт на виклик суду не з'явився, звернувся до суду з клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване зайнятістю його представника в іншому судовому процесі, яке задоволенню не підлягає, оскільки, по-перше, позивач не обмежений колом представників при розгляді даної справи; по-друге, в клопотанні не зазначено про необхідність надання додаткових пояснень або доказів; окрім того, до клопотання не надано доказів, що підтверджують наведені в ньому обставини.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталась, про час і місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, з огляду на що колегія суддів вважає можливим переглянути справу в апеляційному порядку за її відсутності.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін. Вказує, що апелянт не враховує зміст і особливості Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і в апеляційній скарзі, як і в позовній заяві, помилково посилається на ст. 1187 Цивільного кодексу України, виходячи за межі укладеного між сторонами договору. Зазначає, що позивач формально посилається на п.п. «г» п.п. 38.1.1 п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Стверджує, що обґрунтування про невідповідність технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху можливе лише при наведенні порушення конкретної вимоги Правил дорожнього руху, проте позивач їх не навів, а отже, право страховика подати регресний позов, у відповідності до ст. 38 зазначеного закону, відсутнє.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутнього в судовому засіданні представника відповідача, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, Між ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" (Страховик) та Відділом молоді та спорту Олександрівської районної державної адміністрації (Страхувальник) 13.03.2017 укладено Генеральний договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ОСЦПВ/ген №173/009/170000023. Договір зареєстрований та взятий на облік Управлінням Державної казначейської служби в Олександрівському районі Кіровоградської області 14.03.2017, реєстраційний номер зобов'язання , КЕКВ/КККБ 2240.

Відповідно до п. 6.1.2 договору Страхувальник зобов'язаний надати повну інформацію по кожному транспортному засобу, що наведений в переліку (Додаток № 2):

6.1.2.1 відомості про транспортний засіб - тип, реєстраційний номерний знак, марка, модель, рік випуску, ідентифікаційний номер VIN транспортного засобу або в разі його відсутності - номер кузова (шасі, рами), населений пункт місця його реєстрації;

6.1.2.2 інформацію про необхідність ОТК; якщо транспортний засіб підлягає ОТК, то вказується дата наступного ОТК та періодичність проходження ОТК згідно з Законом України "Про дорожній рух", Страхувальником надається підтвердження технічної справності транспортного засобу.

Відповідно до п. 6.2.1 договору Страховик зобов'язаний видати страхувальнику Поліс встановленого зразка на кожний транспортний засіб, що визначений в Додатку № 2 до цього Генерального договору, не пізніше 3-х днів з моменту оплати Страхувальником страхового платежу за відповідний Поліс.

В Додатку № 2 до договору "Перелік транспортних засобів" зазначений наступний транспортний засіб:

Тип ТЗ - D2;

Марка та модель ТЗ - ПАЗ 32051-110;

Державний номерний знак ТЗ - НОМЕР_1

Номер шасі (кузова), ідентифікаційний номер НОМЕР_2

Рік випуску - 2003

Підлягає ОТК - так, періодичність - 6 місяців, закінчення чергового ОТК - 10.09.2017

Дата початку дії Полісу - 14.03.2017

Строк страхування - 6 місяців

Зменшення за парк, % - 0

Бонус-малус: клас - 3, коефіцієнт - 1

Страховий платіж - 998

Строк сплати страхового платежу - 14.03.2017

13.03.2017 Страховки видав Страхувальнику поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на зазначений вище транспортний засіб (т. 1 а.с. 14).

У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач прийняв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу "ПАЗ 32051-110", державний реєстраційний номер "НОМЕР_1" сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам.

14.04.2017 в м. Кропивницькому по вул. Колгоспній, 85 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "ПАЗ 32051-110", державний реєстраційний номер "НОМЕР_1" під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу "Mersedes-Benz", державний реєстраційний номер "НОМЕР_3", під керуванням ОСОБА_3.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу "Mersedes-Benz" було завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля, який діє на підставі довіреності від 22.04.2016 (т. 1 а.с. 23) - матеріального збитку.

Учасниками дорожньо-транспортної пригоди складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), в якому в п. 14 "Мої зауваження" водієм транспортного засобу "ПАЗ 32051-110", державний реєстраційний номер "НОМЕР_1" ОСОБА_2 зазначено: «Відмова тормозної системи" (т. 1 а.с. 15).

Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля "Mersedes-Benz" державний реєстраційний номер "НОМЕР_3", ОСОБА_3 звернувся до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АК/5688123 (т. 1 а.с. 21 - 27).

На підставі страхового акта № ОЦ/173/000/17/0226 від 06.07.2017 позивачем було виплачено власнику автомобіля "Mersedes-Benz" страхове відшкодування в розмірі 9 905,41 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 458 від 06.07.2017 (т. 1 а.с. 28, на звороті).

Позивачем направлено відповідачу претензію від 07.09.2017 №РУ173/000/17/0226, яка отримана останнім 14.09.2017 з вимогою відшкодування в строк 30 днів понесених позивачем збитків в розмірі 9 905,41 грн. (т. 1 а.с. 29, 30).

У відповіді на претензію від 20.10.2017 №92 відповідач зазначив про неправомірність вимог позивача (т. 1 а.с. 38, 39).

Позивач вважає, що відповідно до п.п. г п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон), ст.ст. 1166, 1172, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, позивач отримав право регресної вимоги до відповідача в межах суми виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/5688123, оскільки дорожньо-транспортна пригода за участі водія відповідача сталася внаслідок технічної несправності забезпеченого транспортного засобу "ПАЗ 32051", державний реєстраційний номер "НОМЕР_1".

Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 3 Закону, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 38.1. Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов:

38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:

а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії;

в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);

г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху;

ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону;

д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).

Позивач ґрунтує свої вимоги саме на підставі п.п. г п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб "ПАЗ 32051-110", державний реєстраційний номер "НОМЕР_1", належить КЗ "ДЮСШ" Олександрівського району (т. 1 а.с. 18).

14.04.2017 у відповідності до календаря обласних змагань з легкої атлетики на 2017 рік на підставі наказу начальника Відділу молоді та спорту Олександрівської районної державної адміністрації від 12.04.2017 № 40 команда легкоатлетів, 20 вихованців КЗ "ДЮСШ Олександрівського району, 2 тренери та водій ОСОБА_2 виїхали до м.Кропивницький для участі у відкритому чемпіонаті області з легкої атлетики імені В.К. Іванця автобусом "ПАЗ 32051-110", державний реєстраційний номер "НОМЕР_1".

Згідно письмових пояснень третьої особи водія ОСОБА_2 під час руху до м.Кропивницький (відстань від смт. Олександрівка до м.Кропивницький - 47 км; на маршруті ряд підйомів і спусків) та вулицями м.Кропивницький всі системи автомобіля, в тому числі і гальмова система, працювали належним чином. Рухаючись вулицею Колгоспна автобус опинився в заторі, який утворюється завжди перед проїздом через тунель під залізничним полотном. Автобус, як і всі транспортні засоби, рухався зі швидкістю 5 - 10 км/год, так як пропускали всі транспортні засоби, які рухались в зустрічному напрямку (в самому тунелі рух однорядний). Від початку руху спуском по вул. Колгоспна водій зазначає, що тримав швидкість 5 км/год, дистанцію витримував приблизно 20 м, рухався в транспортному потоці, декілька разів натискав на педаль гальм, гальма працювали. Коли автобус проїхав приблизно 100 м спуском водій відчув відсутність гальм, тому прийняв миттєве рішення різко повернути вправо, щоб уникнути зіткнення з автомобілем, який рухався попереду і з надією, що автомобіль упреться в крутий косогір і зупиниться. Але автобус продовжував рухатись, набираючи швидкість, виникла загроза перекидання автобуса, в салоні якого знаходились 20 дітей та 2 тренери, тому було прийнято рішення повернути автобус в попереднє положення, де і відбулось зіткнення з автомобілем "Mersedes-Benz".

Далі, зазначає третя особа, було повідомлено страхову компанію, викликано працівників поліції, які перевірили документацію, і не встановивши порушення правил дорожнього руху, залишили місце ДТП. В наступному було з'ясовано, що вийшов з ладу гальмовий кран, який того ж дня було замінено на новий.

Відповідно до акту від 14.04.2017 про обстеження автобуса "ПАЗ 32051", державний реєстраційний номер "НОМЕР_1", затвердженого начальником відділу молоді та спорту ОСОБА_5, який складено після скоєння ДТП директором КЗ "ДЮСШ Олександрівського району" ОСОБА_6, заступником директора з адміністративно-господарської роботи КЗ "ДЮСШ Олександрівського району" ОСОБА_7, приватним підприємцем ОСОБА_8, одним із видів діяльності якого є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, власника станції технічного обслуговування та діагностики транспортних засобів в присутності водія ОСОБА_2, причиною ДТП стала раптова відмова в роботі крана гальмового 2-х секційного, що була викликана, в тому числі, недосконалим дорожним покриттям (численні ями та вибоїни) (т. 1 а.с. 107).

Позивач зазначає, що факт скоєння ДТП водієм ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема повідомленням про ДТП та поясненням її учасників, з яких вбачається, що водій ОСОБА_2, керуючи автобусом "ПАЗ 32051", державний реєстраційний номер "НОМЕР_1", допустив зіткнення з автомобілем "Мерседес", державний реєстраційний номер "НОМЕР_3", що знаходився попереду.

Вимоги щодо технічного стану транспортних засобів та їх обладнання визначені у розділі 31 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.

Відповідно до п. 31.1 Правил дорожнього руху, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про дорожній рух" технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов'язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Згідно п. 3.2.2 п. 3.2 Порядку перевірки технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 974 від 05.08.2008, що містить методи перевірки гальмових систем, протягом усього ходу педаль привода гальмових механізмів повинна чинити пружний опір, не мати "провалів" і затримки у русі.

Згідно Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 137 від 30.01.2012, така несправність, як неможливість привести гальмовну систему у дію відноситься до небезпечної невідповідності складових частин гальмової системи.

Позивач вказує, що відповідно до вказаного вище Порядку небезпечна невідповідність - невідповідність технічного стану транспортного засобу, що характеризується наявністю небезпечного для дорожнього руху недоліку, який не може бути усунутий замовником на місці перевірки, за якого не допускається самостійний рух транспортного засобу.

Обставини технічної несправності автомобіля вказані у Європротоколі та в поясненнях водія відповідача, що надавалися страховику.

Безпосередньо водієм ОСОБА_2 у даних поясненнях вказано, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок відмови гальмової системи (в свою чергу у поясненнях, наданих до суду, вказано, що водій під час руху "відчув відсутність гальм").

Відповідно до п.п. "б" п.п. 31.4.1 п. 31.4 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо під час дорожніх випробувань робочої гальмової системи гальмовий шлях автобуса перевищує більш ніж 18,3 м.

З пояснень водія ОСОБА_2, що були надані до суду, слідує, що під час руху останній тримав дистанцію 20 м, що при справній гальмовій системі має бути достатньою для зупинення транспортного засобу при гальмуванні. Дані обставини, на думку позивача, підтверджують факт несправності гальмової системи, що в свою чергу стала причиною скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач наголошує на суперечності пояснень третьої особи із наявними в матеріалах справи доказами.

Так, відповідно до даних, вказаних водієм в Журналі обліку випуску автомобілів на лінію та повернення з лінії у забезпеченому транспортному засобі, не працював спідометр (в графі "показання спідометра при виїзді" вказано "несправний").

Відповідно до п.п. "г" п. 31.4.7 п. 31.4 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, якщо не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

Разом з тим, вказує позивач, водій ОСОБА_2 в своїх поясненнях зазначає, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, швидкість автобуса була 5 км/год, однак несправність спідометра свідчить про неможливість контролювати швидкість руху, до того ж експлуатація транспортного засобу за таких умов забороняється. Також, несправність спідометра у забезпеченому транспортному засобі свідчить про те, що водієм не могла бути проведена перевірка технічного стану в повному обсязі у відповідності до Порядку перевірки технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками.

Наведені обставини, на думку позивача, підтверджують факт наявності технічних несправностей забезпеченого транспортного засобу, що послугувало причиною ДТП. Окрім того, за його твердженням, вказані обставини свідчать про те, що водієм ОСОБА_2 як механіком по випуску автобуса "ПАЗ 32051", державний реєстраційний номер "НОМЕР_1", не було належним чином здійснено перевірку технічного стану даного транспортного засобу.

В наданих до матеріалів справи поясненнях відповідач зазначає, що позивач помилково посилається на ст. 1187 Цивільного кодексу України, так як між сторонами існують договірні відносини згідно Генерального договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.03.2017, а тому спірні правовідносини регулюються нормами спеціального закону - ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"; транспортний засіб "ПАЗ 32051-110" державний номер "НОМЕР_1" на підставі п. 1.7 ст. 1 Закону є забезпеченим транспортним засобом; законного обґрунтування вини страхувальника чи водія з посиланням на порушення конкретної, визначеної Правилами Дорожнього руху вимоги, не встановлено.

Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язківю

Відповідно до ч.1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статтями 3, 5 якого передбачено, що метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (ст. ст. 9, 22-31,35,36).

З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок дорожньо - транспортної пригоди шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо - транспортна пригода є підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом з тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок (постанова Верховного Суду України від 21.12.2016 №6-2097цс16).

Регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред'явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності.

Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов'язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов'язанні (постанова Верховного Суду України від 23.03.2016 №6-2598цс15).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Вищезазначена норма застосовується за таких умов: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим; регрес застосовується після припинення зобов'язання з відшкодування шкоди.

Згідно п. 33.2. ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Відповідно до п. 1 Інструкції щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, погодженої начальником управління державної автомобільної інспекції МВС України Лозовим В.М. 31.08.2011 та затвердженої Протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 №274/2011, Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду - письмове повідомлення встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі - МТСБУ) зразка, яке надається Страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

Учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися своїм правом на оформлення дорожньо-транспортної пригоди шляхом складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро України зразка, відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону.

Відповідач наполягає на тому, що факт порушення Правил дорожнього руху України може бути зафіксований відповідно до ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України преюдиціальне значення для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, в питаннях чи мало місце діяння та чи вчинено воно цією особою мають вирок суду у кримінальній справі або постанова у справі про адміністративне правопорушення, однак судові рішення про притягнення особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності не є виключними доказами наявності вини учасника ДТП.

Відтак, водії транспортних засобів після складення повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди, звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання та в силу норм примітки ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення звільняються від адміністративної відповідальності, передбаченої за спричинення дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, складення учасниками повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за скоєння даної ДТП.

Згідно п.п. 31.4.1. п. 31.4. Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, гальмові системи:

а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника;

б) під час дорожніх випробувань робочої гальмової системи перевищуються такі значення, зокрема, автобуса гальмовий шлях не більше ніж 18,3 м.

Нормативне значення гальмового шляху для транспортних засобів випуску до 1988 року допускається перевищувати не більше ніж на 10 відсотків значення, поданого в таблиці.

Примітки: 1. Випробування робочої гальмової системи проводиться на горизонтальній ділянці дороги з рівним, сухим, чистим цементо- або асфальтобетонним покриттям при швидкості транспортного засобу на початок гальмування: 40 км/год. - для автомобілів, автобусів і автопоїздів; 30 км/год. - для мотоциклів, мопедів за методом одноразового впливу на органи керування гальмовою системою. Результати випробування вважаються незадовільними, якщо під час гальмування транспортний засіб розвертається на кут більше 8 градусів або займає смугу руху більше ніж 3,5 м.

Гальмовий шлях вимірюється з моменту натискання на гальмову педаль (рукоятку) до повної зупинки транспортного засобу;

в) порушено герметичність гідравлічного гальмового приводу;

г) порушено герметичність пневматичного або пневмогідравлічного гальмового приводу, що спричиняє зменшення тиску повітря при непрацюючому двигуні більш як на 0,05 МПа (0,5 кГс/кв. см) за 15 хв. у разі приведення в дію органів керування гальмовою системою;

ґ) не працює манометр пневматичного або пневмогідравлічного гальмового приводу;

д) стоянкова гальмова система при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечує нерухомий стан:

транспортних засобів з повним навантаженням - на уклоні не менше ніж 16 %;

легкових автомобілів, їхніх модифікацій для перевезення вантажів, а також автобусів у спорядженому стані - на уклоні не менше ніж 23 %;

вантажних автомобілів і автопоїздів у спорядженому стані - на уклоні не менше ніж 31 %;

е) не замикається важіль (рукоятка) стоянкової гальмової системи в робочому положенні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 13 Затверджено Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок), в редакції, що діяла станом на 10.03.2017.

Відповідно до п. 1 Порядку Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації.

Періодичність проходження обов'язкового технічного контролю для автобусів згідно п. 3 Порядку становить - двічі на рік.

Відповідно до п. 15 Порядку для проведення обов'язкового технічного контролю приймається повністю укомплектований, заправлений експлуатаційними рідинами (згідно з експлуатаційною документацією виробника) транспортний засіб за відсутності нашарувань бруду, що може вплинути на результати перевірки його технічного стану.

Відповідно до п. 18 Порядку у разі отримання позитивного результату під час проведення обов'язкового технічного контролю транспортного засобу складається протокол, який видається замовникові, а у разі негативного результату видається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4.

У протоколі виконавець зазначає дату проведення наступної перевірки транспортного засобу відповідно до пункту 3 цього Порядку.

Обсяги перевірки технічного стану, коди оцінки невідповідності технічного стану транспортного засобу наведено у додатку 5.

У додатку № 5 зазначено обсяги перевірки технічного стану транспортного засобу та коди оцінки його невідповідності.

Так, об'єктом і предметом перевірки технічного стану, визначення невідповідності, зокрема гальмівної системи є:

Технічний стан складових частин гальмової системи, відрегулювання механізмів

- немає вільного ходу органу (органів) привода гальмових механізмів

- робочий хід органу (органів) привода гальмових механізмів недостатній

- відсутнє протиковзке покриття педалі, рукоятки, інших відповідних органів

- несуча деталь має тріщину, залишкову деформацію, її закріплення та метод проведеного ремонту не відповідає вимогам, не діє, втрачено герметичність:

- головний циліндр, кран управління;

- підсилювач, регулятор чи обмежувач тиску повітря;

- гальмовий механізм;

- гідроциліндр, гальмова камера;

- гальмовий диск, гальмовий барабан

- мережа привода гальмової системи негерметична

- справні штатні засоби транспортного засобу сигналізують про недостатній рівень робочого тиску

- несправний манометр пневматичної мережі

- сигналізація антиблокувальної гальмової системи свідчить про її несправність

- пружинний енергоакумулятор не діє

- не функціонує (несправний, немає) апарат підготовки повітря пневматичного привода

- не функціонує (несправний, немає) пристрій випуску конденсату з ресиверів

- трубопровід (металевий, еластичний) пошкоджено, має тріщини, не закріплено, змінено місця закріплення

- гальмова система причепа, напівпричепа не діє у разі обриву магістралі живлення

- немає, неприпустимо пошкоджено страхувальний пристрій з'єднань причепа, напівпричепа, який забезпечує аварійне загальмовування

- немає, неприпустимо пошкоджено з'єднувальні головки мереж гальмової системи тягача і причепа (напівпричепа)

- самовільне переобладнання гальмової системи

Робоча гальмова система:

- неможливо привести гальмову систему у дію

- немає гальмового зусилля на колесах

- немає гальмового зусилля на колесах більше половини осей

- немає відслідковуючої дії зміни зусилля натиску на педаль та відповідної зміни гальмової сили колісних механізмів

- значення питомої гальмової сили не відповідає вимогам

- значення гальмового шляху чи усталеного сповільнення не відповідає вимогам

- значення коефіцієнта нерівномірності дії гальмових сил однієї осі не відповідає вимогам

- транспортний засіб під час гальмування на дорозі виходить за межі нормованої ширини смуги руху

Запасна (аварійна) гальмова система:

- неможливо привести запасну гальмову систему у дію

- не діє запасна гальмова система, якщо передбачена виробником

- виокремлена запасна гальмова система не сповільнює рух транспортного засобу

Стоянкова гальмова система:

- неможливо привести стоянкову гальмову систему у дію

- орган управління не фіксується в положенні "увімкнено"

- питома гальмова сила не відповідає вимогам

- транспортний засіб не утримується нерухомо на дорозі з нормованим похилом

Допоміжна гальмова система:

- неможливо привести гальмову систему у дію

- відсутня допоміжна гальмова система, якщо передбачена виробником

- допоміжна гальмова система не вводиться у дію

- допоміжна гальмова система не сповільнює рух транспортного засобу

ОСОБА_2 надано пояснення щодо відмітки у журналі в графі "Показання спідометра при виїзді" і відмітки "не справний", зокрема зазначено, що спідометр не відображає "кілометраж", а не, як зазначає позивач, "швидкість руху".

Згідно протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №00262-00358-17, складеного 10.03.2017 ТОВ "Укрдіагностика" проведено технічнй контроль транспортного засобу "ПАЗ 32051-110", державний реєстраційний номер "НОМЕР_1", транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним (т. 1 а.с. 95).

Таким чином, як правильно зазначив місцевий господарський суд, з огляду на видачу протоколу перевірки транспортного засобу №00262-00358-17, складеного 10.03.2017, можна дійти висновку про отримання позитивного результату під час проведення обов'язкового технічного контролю транспортного засобу у т.ч. гальмової системи.

Згідно Журналу обліку випуску автомобілів на лінію та повернення з лінії, після проведення перевірки технічного стану транспортного засобу №00262-00358-17, складеного 10.03.2017 ТОВ "Укрдіагностика", автобус здійснив один виїзд - 11.03.2017, а під час другого виїзду сталося ДТП.

Третя особа пояснила, що в складі гальмової системи автобуса "ПАЗ 32051-110, реєстраційний номер НОМЕР_1" був встановлений кран гальмовий, який застосовується у пневматичній гальмовій системі великовагових машин та автобусів; на вказаному автобусі застосована пневмогідравлічна гальмова система, яка складається із незалежних одна від одної робочої і стоянкової гальмових систем.

Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 05.08.2008 № 974 затверджено Порядок перевірки технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками, який розроблено відповідно до ст. 23 Закону України "Про автомобільний транспорт" з метою систематичної перевірки автомобільними перевізниками колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), які допущено до руху дорогами.

У третьому розділі Порядку зазначено наступне:

3.1. Щозміни оглядом і випробуваннями КТЗ відповідно до цього розділу перевіряють згідно з вимогами експлуатаційної документації виробника. Перевірку виконує водій на початку робочої зміни, а у тривалих рейсах без повернення на місце базування - один раз на добу чи в разі змінення водіїв на маршруті.

Технічний стан водій перевіряє, зокрема, органами відчуття, засобами сигналізації (індикації), умонтованими у КТЗ.

3.2. Перевірка гальмових систем:

3.2.1. У КТЗ з гідравлічним (гідропневматичним) приводом гальмових механізмів перевіряють відповідність рівня гальмової рідини в резервуарах гальмових циліндрів, гідропневмопідсилювачів приводів, а також виявляють можливе підтікання гальмової рідини.

Гальмова система КТЗ з пневматичним приводом повинна функціювати без відчутного (на слух) витоку повітря як у разі повністю натисненої педалі привода гальмових механізмів, так і у вільному її положенні.

3.2.2. Педаль робочої гальмової системи повинна мати протиковзке покриття або інше протиковзке виконання. У разі натискання на педаль не повинно бути її бокового зміщення. Педаль повинна вільно повертатись у вихідне положення. Протягом усього ходу педаль привода гальмових механізмів повинна чинити пружний опір, не мати "провалів" і затримки в русі.

Пристрій фіксації органу управління стоянковою гальмовою системою повинен бути у робочому стані.

3.2.3. Після вмикання електромережі перевіряють справність сигналізації бортових засобів контролю гальмових систем, сигналізації про граничний знос гальмових накладок, сигналізації антиблокувальної (далі - АБС), протибуксувальної та інших активних систем убезпечення КТЗ і руху, якими передбачено контролювати справність сигналізації. Після пуску двигуна перевіряють справність манометрів пневматичного і пневмогідравлічного гальмових приводів.

Улаштовані системи сигналізації повинні сигналізувати про справний технічний стан складових частин гальмової системи.

3.2.4. Одноразовим (шарпким) натисканням на педаль до упору і повної зупинки КТЗ перевіряють робочу гальмову систему в режимі екстреного гальмування на сухій горизонтальній ділянці з твердим дорожнім покриттям. Початкова швидкість гальмування - 20...40 км/год.

Рух КТЗ у процесі гальмування повинен бути без надмірного занесення, з усталеним сповільненням. Сліди взаємодії кожного колеса з дорогою до гальмування і в процесі гальмування (наприклад, у разі блокування гальмових механізмів) повинні бути прямолінійні (допуск відхилення 5 см на довжині 1 м) і однакової довжини (допуск відхилення 10 см).

Під час випробувань розблоковують диференціальні механізми трансмісії, а безпосередньо перед початком гальмування відключають від неї двигун. Траєкторію руху КТЗ у процесі гальмування не коригують (утримують кермове колесо від повороту, якщо це не викликає небезпечних обставин). Якщо таке коригування було виконано, випробування повторюють.

Якщо КТЗ оснащено АБС, на опорній поверхні не повинно бути слідів від взаємодії із заблокованими колесами, відхилення КТЗ від прямолінійної траєкторії руху (допуск відхилення 5 см на довжині 1 м).

3.2.5. Перевіряють робочу гальмову систему в режимі службового (спокійного) гальмування. Дія робочої гальмової системи повинна бути регульованою: з плавним збільшенням/зменшенням зусилля натискання на педаль привода гальмової системи інтенсивність сповільнення КТЗ повинна відповідно плавно збільшуватися/зменшуватися.

3.2.6. Перевіряють роботоздатність моторного сповільнювача, гальмової системи тривалої дії ("ритарда"), а також запасної гальмової системи, якщо КТЗ має орган управління нею. У разі приведення в дію кожної із цих систем на швидкості 20 - 40 км/год КТЗ повинен плавно сповільнюватись. Двигун повинен виключатися із вмиканням моторного сповільнювача під час неробочого ходу двигуна.

3.2.7. Перевіряють роботоздатність стоянкової гальмової системи. Орган управління повинен надійно фіксуватися і триматися в зафіксованому стані. Ефективність дії гальмової системи перевіряють спробою приведення КТЗ у рух на низьких частотах обертання двигуна, - двигун повинен виключитися з роботи, а КТЗ не рушити з місця.

3.2.8. Перевіряють гальмову систему причіпних КТЗ. Рознімні з'єднини гідропневмоелектровиводів повинні бути надійно зафіксовані. Гідропневмоз'єднини повинні бути надійно ущільнені. Рознімання пневмоз'єднин повинно приводити до самозагальмовування причепа/напівпричепа. Гальмові системи з гідроприводом повинні включати гальмові механізми синхронно чи з нормованим випередженням уключення в роботу гальмових механізмів тягача. Причепи, гальмові механізми яких починають діяти пізніше тягача, не допускаються до експлуатування як небезпечні для руху.

3.2.9. Перевіряють випробуванням дію клапанів випуску конденсату, а також наявність робочої рідини протиобмерзних пристроїв, наявність ресурсу вологопоглиначів з абсорбентами, засміченість фільтрів - відділювачів вологи в осінньо-зимовий період експлуатації.

Наказом Комунального закладу "Дитячо-юнацька спортивна школа Олександрівського району" Олександрівської районної ради Кіровоградської області від 21.12.2016 № 62-к механіком по випуску автобуса призначено ОСОБА_2, який згідно диплома № НОМЕР_4, виданого 25.01.1979 Кіровоградською автошколою ДТСААФ має кваліфікацію механіка по експлуатації та ремонту автомобілів.

Згідно журналу обліку випуску автомобілів на лінію та повернення з лінії КЗ "ДЮСШ Олександрівського району" гараж КЗ "ДЮСШ Олександрівського району" 14.04.2017 механіком ОСОБА_2 здійснено випуск автомобіля "ПАЗ 32051-110", державний реєстраційний номер "НОМЕР_1", про що в журналі здійснено відмітку справний.

Позивач зазначає, що причиною виходу з ладу крану гальмового 2-х секційного, а, відповідно, порушенням водієм правил дорожнього руху, є наявність технічних несправностей забезпеченого транспортного засобу, що послугували причиною настання дорожньо-транспортної пригоди. Окрім того, вказані в поясненнях позивача обставини свідчать про те, що водієм ОСОБА_2 як механіком по випуску автобуса не було належним чином здійснено перевірку технічного стану даного транспортного засобу.

Відповідно до п.п. г п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Однак, як вірно зазначив місцевий господарський суд, позивач не вказав, який саме підпункт п.31.4.1 Правил дорожнього руху порушено.

З приводу зауважень позивача стосовно того, що у відповідача відсутні всі прилади, обладнання і відповідний майданчик для повної перевірки перед виїздом транспортного засобу, у тому числі гальмової системи , колегія суддів враховує пояснення відповідача, що Відділ молоді та спорту не є автотранспортним підприємством, а умови, в яких функціонують, працюють такі закладі як Відділ молоді та спорту і відповідно їх фінансування, не дозволяє в умовах сьогодення їм мати всього необхідного обладнання та умов для повної та всебічної перевірки перед кожним виїздом належних транспортних засобів.

Посилання апелянта на ті обставини, що факт виходу з ладу (технічної несправності) гальмової системи відповідачем під час розгляду справи не заперечувався, колегія суддів до уваги не приймає, з підстав, що наведені вище.

Матеріали справи не підтверджують того, що дорожньо-транспортна пригода є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання автобуса "ПАЗ 32051-110", реєстраційний номер "НОМЕР_1" існуючим вимогам Правил дорожнього руху; обґрунтування про невідповідність технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху можливе лише при наведенні порушення конкретної вимоги Правил дорожнього руху, проте позивач їх не навів; позивачем не доведено обставин, на які він послався в обґрунтування позовних вимог, зокрема, щодо наявності підстав для пред'вялення до відповідача регресного позову, тому колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для його задоволення.

При цьому судом першої інстанції враховано, що:

- повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 14.04.2017 (європротокол) зафіксовано факт зіткнення автобуса "ПАЗ 32051-110", реєстраційний номер "НОМЕР_1" із задньою частиною іншого транспортного засобу "Mersedes-Benz", державний реєстраційний номер "НОМЕР_3" під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі внаслідок відмови гальмової системи; однак, вказаним європротоколом не зафіксовано порушення водієм автобуса "ПАЗ 32051-110", реєстраційний номер "НОМЕР_1" Правил дорожнього руху;

- протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу №00262-00358-17 від 10.03.2017 визнано транспортний засіб автобус "ПАЗ 32051-110", реєстраційний номер "НОМЕР_1" після технічного контролю технічно справним;

- укладаючи з відповідачем договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.03.2017, позивач був обізнаний із технічними характеристиками автобуса "ПАЗ 32051-110", реєстраційний номер "НОМЕР_1", гальмова система якого згідно пояснень самого позивача має свої особливості;

- відсутні будь-які докази на підтвердження того, що дорожньо-транспортна пригода є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання автобуса "ПАЗ 32051-110", реєстраційний номер "НОМЕР_1" існуючим вимогам Правил дорожнього руху;

- на відстані від м. Олександрівнка до м. Кропивницький всі системи автобуса працювали в справному режимі в т.ч. гальмова система;

- дії водія при зіткненні із автомобілем "Mersedes-Benz", державний реєстраційний номер "НОМЕР_3" фактично були спрямовані на уникнення більш негативних наслідків та на недопущення спричинення ушкоджень пасажирам автобуса, 20 з яких були діти.

Отже, місцевим господарським судом прийнято рішення при повному з'ясуванні обставин справи, наданні належної оцінки поданим учасниками судового процесу доказам, з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, внаслідок чого оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору, понесені в зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія".

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 19.03.2018 у справі №912/3509/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду з підстав, встановлених п.2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

(Повний текст постанови складено 13.07.2018).