ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" липня 2018 р. Cправа № 902/160/18

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О. С., при секретарі судового засідання Павловій Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело", м.Вінниця

до товариства з обмеженою відповідальністю "Швейна фабрика "Браїлівчанка", смтБраїлів Жмеринського району Вінницької області

про стягнення 559990,72 грн заборгованості згідно договору поставки нафтопродуктів

представники сторін правом участі у судовому засіданні не скористалися

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Джерело" звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Швейна фабрика "Браїлівчанка" 559990,72 грн заборгованості, що нарахована в зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань згідно договору поставки нафтопродуктів б/н від 26.01.2018, з яких: 416075,00 грн - основний борг, 124822,50 грн - штраф та 19093,22 грн - пеня.

Ухвалою суду від 03.04.2018 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №902/160/18, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначити на 08.05.2018.

Слухання справи 08.05.2018 не відбулось у зв'язку з перебуванням судді у відпустці, а тому ухвалою суду від 21.05.2018 постановлено продовжити строк проведення підготовчого провадження у справі №902/160/18 на тридцять днів, підготовче засідання у справі призначити на 27.06.2018.

Ухвалою суду від 27.06.2018 закрито підготовче провадження у справі №902/160/18; розгляд справи призначено до розгляду по суті на 10.07.2018.

Представники сторін правом участі в судовому засіданні не скористались.

10.07.2018 представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою б/н від 09.07.2018 (вх.канц.02.1-34/5346/18), в якій повідомив, що з моменту звернення ТОВ "Джерело" до суду відповідач - ТОВ "Швейна фабрика "Браїлівчанка" частково провів розрахунки з позивачем на загальну суму 170000,00 грн, а саме: 12.04.2018 було сплачено 100000,00 грн; 16.04.2018 було сплачено 60000,00 грн та 05.06.2018 було сплачено 10000,00 грн. Станом на 09.07.2018 заборгованість ТОВ "Швейна фабрика "Браїлівчанка" перед ТОВ "Джерело" за договором поставки нафтопродуктів б/н від 26.01.2018 становить 246075,00 грн.

Водночас в даному листі представник позивача просить суд розгляд справи 10.07.2018 здійснювати без участі останнього.

Відповідач правом участі в судому засіданні не скористався, відзиву на позов не подав, причини неявки суду не повідомив про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином ухвалою суду від 27.06.2018, про що свідчить повідомлення №528 про вручення 06.06.2018 рекомендованої кореспонденції відповідачу.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідача належним чином було повідомлено про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутністю, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом встановлено наступне.

26.01.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю "Швейна фабрика "Браїлівчанка" (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Джерело" (Постачальник) було укладено договір поставки нафтопродуктів (а.с.26-30), за умовами якого, Постачальник протягом дії цього договору зобов'язується передати Покупцю у власність нафтопродукти, а Покупець прийняти та оплатити їх на умовах, викладених у договорі (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.1.2. договору, найменування, кількість та ціна товару погоджуються сторонами та зазначаються в накладних, рахунках-фактурах чи інших документах на товар, які оформлюються на кожну окрему партію товару і є невід'ємними частинами цього договору.

Згідно п.2.1 договору, товар поставляється погодженими партіями відповідно до письмової заявки покупця. Поставка товару підтверджується видатковими накладними на товар підписаними представниками обох сторін.

Згідно п.2.2 договору, постачання товару (кожної окремої партії) здійснюється на умовах: FCA, EXW, CPT. Конкретна умова постачання тої чи іншої партії товару визначається в додатках до цього договору на підставі заявки покупця.

Відповідно до п.4.1 договору, загальна ціна договору визначається кількістю отриманого та оплаченого товару покупцем протягом всього строку дії договору. Вартість кожної окремої партії товару визначається постачальником в рахунках-фактурах та накладних документах.

Покупець зобов'язується оплатити повну вартість партії в розмірі 100% (в тому числі ПДВ) за товар в сумі, відображеній в рахунках-фактурах наданих постачальником, в строку 7 календарних днів з моменту відвантаження товару (п.4.2. договору).

Згідно п.4.2.1. строки та порядок оплати товару покупцем, вказані в п.4.2., за домовленістю сторін можуть бути переглянуті, і відображені письмово в додатку до договору, підписаному та скріпленому печатками обох сторін, який буде невід'ємною частиною цього договору.

Розділом 5 договору передбачена відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за даною угодою, згідно п.5.1. якої, сторони несуть повну матеріальну відповідальність згідно з чинним законодавством.

У разі прострочення строків оплати за товар, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення (п.5.4. договору).

У разі прострочення строків оплати за товар на строк більше 10 календарних днів покупець додатково сплачує штраф у розмірі 30% від суми заборгованості (п.5.5. договору).

Згідно п.5.6. договору, сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання зобов'язань по цьому договору.

Відповідно до п.7.1. договору, цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 31.12.2018, а в частині розрахунків до його повного проведення.

Як стверджується позивачем та вбачається з матеріалів справи, на виконання зазначеного договору позивач відвантажив, а відповідач отримав нафтопродукти - паливо дизельне ДТ-Е-К5 сорт F-2710 19 43 00 на загальну суму 676075,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме: видатковою накладною №1 від 29.01.2018 на суму 457825,00 грн (а.с.31); товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №14 від 29.01.2018 (а.с.32); видатковою накладною №2 від 05.02.2018 на суму 218250,00 грн (а.с.33); товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №28/2 від 05.02.2018 (а.с.34) та довіреністю №1 від 29.01.2018, виданою на ім'я ОСОБА_2 (а.с.42).

З урахуванням п.4.2. договору, оплату за поставлені нафтопродукти покупець, зобов'язувався оплатити до 05.02.2018 по накладній №1 від 29.01.2018, та шляхом попередньої оплати - по накладній №2 від 05.02.2018.

Оплату за поставлені нафтопродукти покупець провів частково на суму 260000,00 грн, що підтверджується банківськими виписками, а саме: від 02.02.2018 в сумі 20000,00 грн; від 05.02.2018 в сумі 100000,00 грн та від 06.02.2018 в сумі 140000,00 грн (а.с.35-37).

Відтак, непогашеною залишилася заборгованість ТОВ "Швейна фабрика "Браїлівчанка" перед ТОВ "Джерело" в сумі 416075,00 грн.

При цьому, з огляду на нездійснення відповідачем в повному обсязі розрахунків в обумовлений договором строк позивач надіслав відповідачу вимогу №13 від 19.03.2018 (а.с.39-40) про сплату зазначеної вище заборгованості, а також пені та штрафу за порушення умов договору поставки нафтопродуктів. Вказана вимога була залишена відповідачем без розгляду та задоволення.

Таким чином відповідач в порушення умов договору за поставлений товар не розрахувався, що і стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, після порушення провадження у справі відповідач сплатив позивачу ще 170000,00 грн заборгованості за договором поставки нафтопродуктів від 26.01.2018.

З огляду на викладене загальна сума боргу по вказаному договору станом на день розгляду справи з урахуванням часткової проплати, становить 246075,00 грн (416075,00-170000,00=246075,00).

Дослідивши і оцінивши надані докази суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем узгодженого товару відповідачу та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 246075,00 грн.

Розглянувши вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело" щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Швейна фабрика "Браїлівчанка" 170000,00 грн заборгованості за поставлені відповідачу нафтопродукти згідно договору поставки нафтопродуктів б/н від 26.01.2018, за які останній розрахувався після звернення з даним позовом до суду, сплативши 12.04.2018 -100000,00 грн; 16.04.2018 - 60000,00 грн та 05.06.2018 - 10000,00 грн, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України в зв'язку з відсутністю предмету спору.

Окрім того, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем за період з 06.02.2018 по 27.03.2018 нарахована та заявлена до стягнення пеня в розмірі 19093,22,38 грн на підставі п.5.4. договору та 124822,5 грн - 30% штрафу на підставі п.5.5. договору.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відтак, щодо заявлених позивачем до стягнення 30% штрафу у розмірі 124822,5 грн та 19093,22,38 грн - пені, суд враховує наступне.

Згідно наданого позивачем на час звернення до суду з позовом розрахунку заборгованості, пеня та штраф у розмірі 30% нараховані на всю суму неоплаченого товару (416075,00 грн).

Так, згідно п.5.4. договору, у разі прострочення строків оплати за товар, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно п.5.5. договору, у разі прострочення строків оплати за товар на строк більше 10 календарних днів покупець додатково сплачує штраф у розмірі 30% від суми заборгованості.

Частиною першою статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Відповідно до п.3.17.4 постанови Пленум Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК України йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 ЦК України і статтею 223 Господарського кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач після відкриття провадження у справі вжив ряд заходів для погашення основної заборгованості, в результаті чого її залишок майже на половину зменшився (з 416075,00 грн до 246075,00 грн), прострочення не є тривалим. При цьому сума заявлена до стягнення пені та штрафу є надмірно велика порівняно з залишком основної заборгованості.

Враховуючи вказане, зважаючи на добросовісність відповідача щодо здійснення заходів для погашення основної заборгованості згідно договору поставки нафтопродуктів, а також те, що належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд вважає за доцільне зменшити розмір штрафних санкцій на 50%, а саме: пені до 9546,61 грн, штрафу до 62411,25 грн. У стягненні 9546,61 грн пені та 62411,25 грн штрафу слід відмовити.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищенаведене та враховуючи те, що позивачем доведено наявність порушення відповідачем зобов'язання за договором, з урахуванням фактичних обставин, наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні підлягають частковому задоволенню.

У звязку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось частково на користь позивача, згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись п.2 ч.1 ст.231, ст.ст. 2, 8, 10, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Швейна фабрика "Браїлівчанка" (вул.Монастирська, 16, смтБраїлів, Жмеринський район, Вінницька область, 23130; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело" (вул.Гальчевського, 60А, м.Вінниця, 21019; ) 246075,00 грн основного боргу, 9546,61 грн пені, 62411,25 грн штрафу та 5849,86 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Провадження у справі №902/160/18 в частині стягнення 170000,00 грн заборгованості за поставлені відповідачу нафтопродукти згідно договору поставки нафтопродуктів б/н від 26.01.2018 закрити.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Повне рішення у справі №902/160/18 складено 20 липня 2018 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2, 3 - позивачу - ТОВ "Джерело" (вул.Гальчевського, 60- А, м.Вінниця, 21019 та вул.Замостянська, 35, м.Вінниця, 21001);

4 - відповідачу - ТОВ "Швейна фабрика "Браїлівчанка" (вул.Монастирська, 16, смтБраїлів, Жмеринський р-н, Вінницька обл.)