УХВАЛА

м. Київ

19.07.2018Справа № 910/9451/18

Суддя Сівакова В.В. розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Підлісецького Андрія Глібовича про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

18.07.2018 до Господарського суду міста Києва звернулась Фізична особа - підприємець Підлісецький Андрій Глібович із заявою про забезпечення позову (до подачі позову) шляхом заборони Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) або іншим особам вчиняти дії щодо демонтажу нежитлової будівлі з авто майстернею площею 70,36 кв. м.; кафе площею 112,72 кв. м.; чотирьох торгівельних приміщень загальною площею 105,37 кв. м., що розміщені на майданчику в АДРЕСА_1, які знаходяться у використанні позивача відповідно до договору № 034 від 01.06.2013 про надання послуг громадянам у створені та використанні авто майстерні, торгівельних приміщень та кафе на майданчику.

Заява мотивована наступним.

01.06.2013 між ФОП Підлісецький Андрій Глібовичем та КП «Київпастранс» було укладено договір № 034 про надання послуг громадянам у створенні та використанні авто майстерні, торгівельних приміщень та кафе на майданчику, розміщеному в м. Києві по АДРЕСА_1 (далі - Договір).

В цей же день сторонами підписано акт до договору, відповідно до якого було зафіксовано, що на майданчику розміщеному в АДРЕСА_1 було влаштовано: нежитлова будівля з автомайстернею площею 70, 36 кв. м.; кафе площею 112,72 кв. м.; чотири торгівельних приміщення загальною площею 105,37 кв. м.

Фактично даним актом вводу об'єкта в експлуатацію заявником були прийняті перелічені вище об'єкти нерухомості.

Відповідно до п. 2.2.3 договору ФОП Підлісецький Андрій Глібович взяв на себе зобов'язання забезпечити збереження на виділених об'єктах нерухомості збереження основних засобів, інвентарю та іншого майна та підтримання його в належному технічному та санітарному стані.

Листом за вих. № 16/1093 від 17.04.2018 КП «Київпастранс» повідомили, що договір розірвано в односторонньому порядку на підставі п. 5.2. (в зв'язку з закінченням терміну дії договору).

22.05.2018 на виконання розділу 4 договору (вирішення спорів) до КП «Київпастранс» заявником було направлено лист пропозицію, щодо пролонгації дії договору або підписання нового договору. Відповіді на даний лист по сьогоднішній день включно заявник не отримав.

Не дивлячись на наявність договірних правовідносин 11.06.2018, 12.06.2018 та 09.07.2018 Департамент міського благоустрою Київської міської державної адміністрації постановив приписи щодо демонтажу самовільно встановлених елементів за адресою: АДРЕСА_1. На виконання приписів невстановлені особи з позначками на одязі - «Київблагоустрій» неодноразово здійснювали руйнування об'єктів зазначених в договорі чим спричиняли матеріальні збитки.

В зв'язку з тим, що заявник має першочергове право на укладання нового договору оренди, або продовження дії договірних правовідносин, враховуючи той факт, що відповідно до договору заявник несе відповідальність за збереження переданих йому об'єктив (матеріальних цінностей) та по сьогоднішній день включно не підписано акт прийому - передачі ввірених заявнику об'єктів вважає, що дії відповідача порушують права заявника як орендаря та спричиняють матеріальні збитки.

Вважає, що до подання відповідної позовної заяви в суд, необхідно здійснити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти відповідачу протиправні дії, наслідком яких може стати ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Підлісецького Андрія Глібовича про забезпечення позову суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Заявником суду не наведено достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача.

Приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно з п. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Підлісецького Андрія Глібовича про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набрала чинності 19.07.2018. Ухвала підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання.

СуддяВ.В.Сівакова