КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2018 р. Справа№ 910/5516/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" та ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. у справі №910/5516/16

за позовом Приватного підприємства "Прогресфарм"

до відповідача-1 Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_3

про встановлення нікчемності правочинів,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 Приватне підприємство "Прогресфарм" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (відповідач-2) про встановлення нікчемності правочинів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2016р. у справі №910/5516/16 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р., залишеною без змін судом касаційної інстанції 01.03.2017р., апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2016р. у справі №910/5516/16 задоволено частково.

Скасовуючи судовий акт першої інстанції, Київський апеляційний господарський суд встановив, що на час укладення ПАТ «Банк Київська Русь» з ТОВ «ФК «Фактор плюс» договорів відступлення прав вимоги №№20/03-15/1, 20/03-15/2 повноваження органів управління та органів контролю, включаючи голову правління Банку, були призупинені відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з призначенням уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації, а тому вчинені правочини є нікчемними відповідно до частини 3 статті 36 згаданого Закону. Позов в частині встановлення нікчемності договору про відступлення права вимоги б/н, укладений 20.03.2015р. між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс», був залишений без розгляду.

Погоджуючись із доводами Приватного підприємства «Прогресфарм» про нікчемність правочинів, вчинених ПАТ «Банк Київська Русь» з ТОВ «ФК «Фактор плюс» після призначення тимчасової адміністрації, апеляційний господарський суд виходив з того, що постановою Правління НБУ №190 від 19.03.2015р. ПАТ «Банк Київська Русь» був віднесений до категорії неплатоспроможних, внаслідок чого виконавча дирекція Фонду рішенням від 19.03.2015р. запровадила тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 20 березня до 19 червня 2015р.; і з моменту призначення уповноваженої особи Фонду, яка приступила до своїх обов'язків 20.03.2015р., повноваження органів управління ПАТ «Банк Київська Русь», у тому числі на вчинення від імені банку правочинів, були припиненими.

Поряд з цим, відхиляючи доводи ТОВ «ФК «Фактор плюс» та третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів - ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови Правління НБУ №190 від 19.03.2015р. «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних та про визнання протиправною та скасування постанови Правління НБУ від 16.07.2015р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Банк Київська Русь» апеляційний господарський суд зауважив, що на момент прийняття судом першої інстанції рішення вказаної обставини не існувало, однак, учасники апеляційного провадження не позбавлені права звернутися до суду із заявою про перегляд процесуальних рішень судів у даній справі за нововиявленими обставинами.

Суд касаційної інстанції погодився з таким висновком суду апеляційної інстанції, що випливає із змісту його постанови від 01.03.2017р.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_3 та відповідач - ТОВ «ФК «Фактор плюс» звернулися із заявами про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. у справі №910/5516/16.

ТОВ «ФК «Фактор плюс» просило вказану постанову скасувати, прийняти нове рішення у справі, яким у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «Банк Київська Русь» на рішення Господарського суду відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_3 просила скасувати постанову у частині задоволення вимог позову про встановлення нікчемності договорів та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині нікчемності договору про відступлення права вимоги №20/03-15/1, укладеним 20.03.2015р. між ПАТ «Банк Київська Русь» та ТОВ «ФК «Фактор плюс», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстрованим в реєстрі за №469; та в частині нікчемності договору про відступлення права вимоги №20/03-15/2, укладеним 20.03.2015р. між ПАТ «Банк Київська Русь» та ТОВ «ФК «Фактор плюс», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстрованим в реєстрі за №470. В частині встановлення нікчемності договору про відступлення права вимоги б/н від 20.03.2015р. вимоги залишити без розгляду, в силі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017р. заяви ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. та рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2016р. у справі №910/5516/16 скасовано.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2016р. у справі №910/5516/16 залишено без задоволення. Прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. Позов в частині встановлення нікчемності договору про відступлення права вимоги б/н, укладеного 20.03.2015р. між відповідачами у справі, залишено без розгляду.

Постановою Верховного суду від 27.03.2018р. касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» задоволено. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017р. у справі №910/5516/16 скасовано. Справу направлено до Київського апеляційного господарського суду на новий розгляд про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. за нововиявленими обставинами.

Скасовуючи постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017р. у справі №910/5516/16 Верховний суд, зокрема, послався на те, що суд апеляційної інстанції не дослідив, які відомості щодо юридичної особи ПАТ «Банк «Київська Русь» містяться в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; не встановив, чи оскаржувалися рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №61 від 19.03.2015р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» та №138 від 17.07.2015р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку ПАТ «Банк «Київська Русь» і прийняті в подальшому виконавчою дирекцією Фонду рішення щодо ПАТ «Банк «Київська Русь».

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2018р. заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" та ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. у справі №910/5516/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий суддя), Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2018р. прийнято до розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами та їх розгляд призначено на 17.05.2018р.

Розгляд справи відкладався.

15.05.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від ОСОБА_3 надійшли пояснення.

17.05.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від банку надійшли заперечення на заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.

23.05.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від ОСОБА_3 надійшли пояснення по справі.

24.05.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні, що відбулось 21.06.2018р., представники позивача та відповідача-2 не з'явились, повідомлені належним чином. Неявка представників не перешкоджає розгляду заяв про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. у справі №910/5516/16.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ч. 2 даної статті Кодексу підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 321 ГПК України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 3 частини третьої статті 320 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Згідно ч. 5 ст. 321 ГПК України заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині четвертій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Заявники, як на істотні для вирішеного господарського спору, посилалися на обставини, встановлені 05.12.2016р. Київським апеляційним адміністративним судом.

Київським апеляційним адміністративним судом винесено постанову у справі №826/22323/15, яка набрала законної сили та якою визнано протиправними та скасовані постанови Правління Національного банку України №190 від 19.03.2015р. "Про віднесення ПАТ "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних" та №460 від 16.07.2015р. "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" та зобов'язано Національний банк України надати можливість Публічному акціонерному товариству "Банк "Київська Русь" протягом розумного строку провести дії з фінансового оздоровлення банку після проведення заходів з його ліквідації.

Проаналізувавши доводи заяв, дослідивши наявні матеріали справи №910/5516/16, заслухавши пояснення учасників судового процесу, з урахуванням вказівок, що містяться у постанові Верховного Суду від 27.03.2018р., судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" про перегляд Постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. у справі №910/5516/16 за нововиявленими обставинами підлягає частковому задоволенню, а заяву ОСОБА_3 слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку з ініціативи власників здійснюється в порядку, передбаченому законодавством про ліквідацію юридичних осіб, у разі якщо Національний банк України після отримання рішення власників про ліквідацію банку не виявив ознак, за якими цей банк може бути віднесено до категорії проблемного або неплатоспроможного. Власники банку мають право розпочати процедуру ліквідації банку за рішенням загальних зборів лише після надання на це згоди Національним банком України та за умови відкликання банківської ліцензії. Якщо банк, який ліквідується за ініціативою власників, віднесено Національним банком України до категорії проблемних або неплатоспроможних, Національний банк України та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вживають щодо нього заходи, передбачені цим Законом та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Тож, Національний Банк України у відповідності до ст. 61 Закону України «Про Національний банк України» здійснює державне регулювання діяльності банків як безпосередньо, так і через створений ним орган банківського нагляду, у формах, визначених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Згідно з статтею 66 Закону України «Про банки і банківську діяльність» державне регулювання діяльності банків здійснюється у формах адміністративного та індикативного регулювання. Нагляд за діяльністю банку, реєстрація банків і ліцензування їх діяльності, а також встановлення вимог та обмеженню щодо діяльності банків, є формами адміністративного регулювання діяльності банків.

Статтею 15 Закону України «Про Національний банк України» закріплені повноваження Правління Національного банку України. Зокрема, частиною першою встановлено, що Правління Національного банку України приймає рішення про віднесення банку до категорії проблемних або неплатоспроможних.

Частиною 2 п. 6 ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у редакції, що діяла на час прийняття Правлінням Національного банку України постанови №190 від 19.03.2015р. «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», установлювалося, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не припиняючи при цьому здійснення банківського нагляду за банком.

Лише після внесення змін Законом №2277-УШ від 06.02.2018р. у статтю 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність», шляхом доповнення її частиною третьою, Національний банк України втратив право здійснення банківського нагляду за банком, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація, крім отримання звітності та інформації до Кредитного реєстру в установленому Національним банком України порядку.

Таким чином, суб'єктом прийнятого регуляторним органом акту є не лише Банк, але Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Визнання у судовому порядку протиправним рішення регуляторного органу означає, що таке рішення не має юридичної сили і не породжує будь-яких правових наслідків, які орган регулювання вкладав у його зміст, і для суб'єктів, яких стосується таке рішення, з моменту прийняття останнього.

Скасування судом акту регуляторного органу означає, що суд визначив юридичну долю незаконного акту та вивів його з об'єктивного правопорядку у зв'язку з невідповідністю цього акту закону.

Оскільки компетентним судом акт органу управління визнано противоправним, і у судовому рішенні не зазначено іншого, то такий акт є актом, що не має юридичної сили з моменту його прийняття.

З відкриттям процедур, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо банку, визнаного неплатоспроможним, як випливає із статті 36 вказаного Закону, пов'язано запровадження у банку зовнішнього управління - тимчасової адміністрації, призупинення повноважень органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту), і набуття Уповноваженою особою Фонду від імені Фонду всіх повноважень органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з частиною третьої статті 36 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Вказана норма відтворює норму ст. 203 Цивільного кодексу України щодо загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, щодо належного обсягу дієздатності у особи, яка його вчиняє.

Згідно з частиною 1 статті 92 Цивільного кодексу України у цивільному обороті юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Якщо такі обмеження встановлені законом, або іншим регуляторним актом, то для третіх осіб обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Судова колегія виходить з того, що обмеження дієздатності банку і припинення повноважень його органів управління відбувається внаслідок складного юридичного факту: прийняття регулятивним органом - правлінням НБУ - рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, і набуття Уповноваженою особою Фонду від імені Фонду всіх повноважень органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації.

У разі визнання компетентним судом акту регулятивного органу протиправним з моменту його видання, складний юридичний факт не відбувся, а тому правові наслідки, встановлені ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не настали, тож і припинення установлених установчими документами та законом повноважень органів управління банку не відбулося.

Ці обставини істотно впливають на правову оцінку судом доводів позивача у справі стосовно того, що оспорювані правочини як такі, що вчинені з пороком суб'єктного складу, є нікчемними, тож суд апеляційної інстанції погоджується з доводами заявників про істотність наведених ним обставин для розгляду господарського спору у даній справі.

Судова колегія також вважає, що ці обставини не могли бути встановленими самостійно судом господарської юрисдикції, вони не були і не могли бути відомі заявникам на час розгляду справи, адже про ці обставини заявникам стало відомо після прийняття Київським апеляційним адміністративним судом зазначеної постанови та після її оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

У цьому відношенні не заслуговують на увагу доводи Банку в особі його ліквідатора про те, що факти, встановлені рішенням адміністративного суду, є новими, а не нововиявленими обставинами для даної справи.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» () наданого третьою особою вбачається, що відомості про зміну керівника юридичної особи (внесення до реєстру данних про призначення уповноваженої особи Фонду) були внесені 23.03.2015 (номер запису: 8001192; ОСОБА_10; Подільська районна в місті Києві державна адміністрація».

Отже, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «КИЇВСЬКА РУСЬ» приступила до виконання свої обов'язків з моменту внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації змін керівника банку, а саме з 23 березня 2015 року.

Таким чином, відомості щодо юридичної особи - ПАТ «Банк «Київська Русь», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців дають підстави вважати, що під час укладення 20 березня 2015 року договорів відступлення прав вимоги між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Фактор Плюс», якими було підтверджено перехід від ПАТ «Банк «Київська Русь» до ТОВ «ФК «Фактор Плюс» прав кредитора відносно ПП «Прогресфарм» за кредитними договорами про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.03.2013р. та 26.09.2012р., а також прав кредитора відносно поручителів ПП «Прогресфарм» за договорами іпотеки, застави, поруки, якими забезпечувалось виконання умов кредитних договорів, повноваження органів управління банку зокрема Голови правління банку були дійсними, а отже Голова правління мав право підписувати зазначені договори.

З огляду на те, що позивачем не було подано копію договору про відступлення права вимоги б/н від 20.03.2015р. між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" та не повідомлено про причини неподання, колегія суддів позбавлена можливості перевірити зміст спірного договору, обставини його укладення, відповідність вимогам чинного законодавства, тож позов в частині встановлення нікчемності договору про відступлення права вимоги б/н від 20.03.2015р. між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" слід залишити без розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 325 Господарського процесуального кодексу України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може, зокрема, задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 325 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 320 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) приймає постанову - якщо переглядалася постанова суду; 3) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. прийнятої за результатами розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2016 у справі №910/5516/16 підлягає задоволенню, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" - частковому задоволенню, з прийняттям нової постанови про скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р., якою рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2016р. у справі №910/5516/16 слід викласти у наступній редакції: Позов в частині встановлення нікчемності договору про відступлення права вимоги б/н, укладений 20.03.2015р. між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" залишити без розгляду. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2016р. залишити без змін.

Керуючись ст.ст.240, 269, 275, 281-284, 325 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. у справі № 910/5516/16 задовольнити.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. у справі №910/5516/16 задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. у справі № 910/5516/16 скасувати за нововиявленими обставинами та прийняти нову.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2016р. у справі №910/5516/16 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2016р. у справі №910/5516/16 викласти в наступній редакції:

Позов в частині встановлення нікчемності договору про відступлення права вимоги б/н, укладений 20.03.2015р. між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" залишити без розгляду.

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2016р. залишити без змін.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Прогресфарм" (67668, Одеська область, с. Великий Дальник, вул. Південна, 59, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (01133, м.Київ, вул. Щорса, 31, ) 3 031 (три тисячі тридцять одна) грн. 60 коп. судового збору за подання заяви про перегляд за нововиявленими постанови.

Стягнути з Приватного підприємства "Прогресфарм" (67668, Одеська область, с. Великий Дальник, вул. Південна, 59, ) на користь ОСОБА_3 (02002, АДРЕСА_1; Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 3 031 (три тисячі тридцять одна) грн. 60 коп. судового збору за подання заяви про перегляд за нововиявленими постанови.

Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

4. Матеріали справи №910/5516/16 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту. Повний текст складено 12.07.2018р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко