ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 926/2770/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Товариства з обмеженою відповідальністю

"Глобал-К" - Котович Ю.В., Лютікової Н.О.,

Глибоцької селищної ради

Глибоцького району Чернівецької області - не з'явився,

Товариства з обмеженою відповідальністю

"Глобал-Імоб" - не з'явився,

Публічного акціонерного товариства

Комерційного банку "Приватбанк" - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-Імоб"

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 (у складі колегії суддів: Марко Р.І. (головуючий), Желік М.Б., Костів Т.С.)

та рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.11.2016 (суддя Ніколаєв М.І.)

у справі № 926/2770/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-К"

до Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-Імоб",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк",

про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, договору купівлі-продажу земельної ділянки та державного акта про право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал-К" (далі - ТОВ "Глобал-К") звернулося до суду з позовом до Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області (далі - Рада), Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-Імоб" (далі - ТОВ "Глобал-Імоб"), у якому просив: визнати недійсним рішення Ради від 01.08.2006 № 55-4/06 про продаж ТОВ "Глобал-Імоб" шляхом викупу земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 9,365 га за адресою: Чернівецька область, Глибоцький район, смт Глибока, вул. Д. Галицького, 6б; визнати недійсним договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки № ВСХ 610498, укладений між Радою і ТОВ "Глобал-Імоб"; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 434658.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок незаконного відчуження земельної ділянки, на якій знаходиться належне позивачеві нерухоме майно, останній позбавлений можливості реалізувати свої майнові права щодо цієї землі. Також позивач просив поновити строк позовної давності як пропущений з поважних причин.

Рада проти позову заперечила та заявила про застосування позовної давності.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 25.11.2016, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.09.2017, визнано поважними причини пропуску позовної давності та вирішено здійснити судовий захист порушеного права; позов ТОВ "Глобал-К" задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, укладений 02.08.2006 між Радою і ТОВ "Глобал-Імоб". Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 434658 від 04.08.2006, виданий ТОВ "Глобал-Імоб". У решті позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ "Глобал-Імоб" на користь ТОВ "Глобал-К" 2 756,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Судові рішення мотивовано тим, що оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки не відповідає положенням частини 1 статті 116, частини 2 статті 127 Земельного кодексу України (далі - ЗК), тому є недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), оскільки ТОВ "Глобал-Імоб" не мало права на викуп земельної ділянки на якій розташовано об'єкти нерухомого майна, власником яких є позивач. Визнання недійсним рішення Ради про продаж земельної ділянки, не є належним способом захисту порушеного права

Не погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, у березні 2018 року ТОВ "Глобал-Імоб" подало касаційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.09.2017, а справу передати на новий апеляційний розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу ТОВ "Глобал-Імоб" обґрунтовує неналежною оцінкою судами попередніх інстанцій обставин справи на предмет обґрунтованості заявлених позивачем вимог, що призвело до неправомірного задоволення позову ТОВ "Глобал-К". Вважає безпідставною відмову в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним рішення Ради від 01.08.2006 № 55-4/06. Крім того, зазначив про відсутність підстав для поновлення позивачеві позовної давності.

У відзивах на подану касаційну скаргу ТОВ "Глобал-К" зазначило, що судові рішення у справі прийнято із додержанням норм матеріального та процесуального права, з наданням належної оцінки всім доказам та з урахуванням усіх встановлених фактичних обставин справи, тому підстав для їх скасування немає.

ТОВ "Глобал-Імоб", Рада, ПАТ КБ "Приватбанк" в судове засідання своїх представників не направили, хоча були повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ураховуючи наведене, те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов'язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Верховний Суд у складі колегії дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності зазначених представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ТОВ "Глобал-К", дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Під час розгляду справи судами встановлено, що 10.11.2005 між Закритим акціонерним товариством Чернівецький машинобудівний завод (продавець) і ТОВ "Глобал-К" (покупець) укладено договір № 1 купівлі-продажу заводу дослідного машинобудування, розташованого за адресою: Чернівецька область, смт Глибока, вул. Радгоспна, 6.

Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03.07.2006 затверджено мирову угоду, укладену між ТОВ "Глобал-К", Радою, Глибоцьким бюро технічної інвентаризації (далі - Глибоцьке БТІ) та ОСОБА_9, за умовами якої сторони визнали право власності ТОВ "Глобал-К" на таке майно: складську будівлю літери А, допоміжні будівлі під літ. Б, В, Г, Д, Е загальною площею 12 476,4 кв. м, огорожу-1, каналізацію №1-7, розташовані в смт Глибока, вул. Радгоспна, 6б.

21.07.2006 на підставі цієї ухвали, Глибоцьким БТІ зареєстровано право власності за ТОВ "Глобал-К" на зазначене майно, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11296403.

28.07.2006 між ТОВ "Глобал-К" (продавець) і ТОВ "Глобал-Імоб" (покупець) укладено договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого продавець продав, а покупець купив будівлі та споруди, що знаходяться в смт Глибока на вул. Радгоспній, 6б, загальною площею 12 476,1 кв. м.

Цього ж дня Глибоцьким БТІ зареєстровано за ТОВ "Глобал-Імоб" право власності на зазначене нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності № 11371452.

28.07.2006 ТОВ "Глобал-Імоб" як новий власник нерухомого майна звернулося із заявою до Ради з проханням про викуп земельної ділянки для обслуговування та реконструкції складських та допоміжних будівель загальною площею 12 476,4 кв. м по вул. Радгоспна, 6б.

01.08.2006 Радою прийнято рішення № 55-4/06, яким, зокрема, вирішено питання продажу ТОВ "Глобал-Імоб" (шляхом викупу) земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 9,365 га, розташованої в смт Глибока на вул. Радгоспній, 6б за ціною 374 600 грн (без ПДВ) з відстрочкою платежу.

На підставі цього рішення 02.08.2006 між Радою і ТОВ "Глобал-Імоб" укладено договір купівлі-продажу № ВСХ 610498 земельної ділянки несільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:001:0168, який нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 2215.

04.08.2006 на підставі цього договору ТОВ "Глобал-Імоб" отримало державний акт серії ЯГ № 434658 на право власності на зазначену земельну ділянку.

21.08.2008 державним реєстратором об'єкт нерухомого майна - складські та допоміжні будівлі загальною площею 12476, 4 кв. м, розташований за адресою смт Глибока, вул. Радгоспна, 6б , перереєстрований як фабрика з виготовлення акрилової пряжі площею 19701,30 кв. м.

Рішенням Ради від 12.09.2014 № 354-40/14 вул. Радгоспну перейменовано на вул. Д. Галицького.

19.08.2015 державним реєстратором за заявою ТОВ "Глобал-Імоб" проведена повторна реєстрація права власності цього товариства на об'єкт нерухомого майна, реєстраційний № 10, як будівлі та споруди фабрики з виробництва акрилової пряжі, розташовані в смт Глибока вул. Д. Галицького (Радгоспна), 6б.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 20.12.2012 у справі № 5027/720/2012, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.04.2013, визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 28.07.2006, на підставі якого ТОВ "Глобал-Імоб" отримало у власність будівлі по вул. Радгоспній, 6б в смт Глибока; застосовано правові наслідки недійсності правочину шляхом зобов'язання кожної із сторін повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 24.06.2015 у справі № 5027/720/2012 змінено спосіб виконання резолютивної частини рішення суду від 20.12.2012, а саме: застосовано до недійсного правочину правові наслідки, передбачені статтею 216 ЦК, шляхом вилучення у ТОВ "Глобал-Імоб" та передачі в натурі ТОВ "Глобал-К" нежитлових приміщень, розташованих у смт Глибока по вул. Радгоспній, 6б.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.09.2015 у справі № 824/2004/15а, яка набрала законної сили, скасовано: рішення державного реєстратора від 28.07.2006 і запис про реєстрацію права власності ТОВ "Глобал-Імоб" на будівлі загальною площею 12 476,4 кв. м, розташовані по вул. Радгоспній, 6б в смт Глибока, рішення державного реєстратора від 21.08.2008 і запис про реєстрацію права власності ТОВ "Глобал-Імоб" на об'єкт нерухомого майна загальною площею 19701,30 кв. м за реєстраційним номером 12301092, тип майна - фабрика з виготовлення акрилової пряжі, адреса нерухомого майна: смт Глибока, вул. Радгоспна, 6б. Зобов'язано Реєстраційну службу Глибоцького РУЮ Чернівецької області внести відповідні зміни до державного реєстру права власності на нерухоме майно щодо скасування державної реєстрації права власності ТОВ "Глобал-Імоб".

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.12.2015 у справі № 824/2303/15а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.02.2016, визнано протиправними дії державного реєстратора та скасовано його рішення від 19.08.2015 про реєстрацію права власності ТОВ "Глобал-Імоб" на об'єкт нерухомого майна реєстраційний № 10 будівлі та споруди фабрики з виробництва акрилової пряжі, розташовані в смт Глибока, вул. Д. Галицького (Радгоспна), 6б, скасовано свідоцтво від 19.08.2015 про право власності ТОВ "Глобал-Імоб" на це майно і зобов'язано орган державної реєстрації скасувати запис про право власності на нього ТОВ "Глобал-Імоб" № 10851711.

Зазначені судові рішення залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.06.2016.

На підставі цих судових рішень 25.05.2016 до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни, згідно з якими об'єкт нерухомого майна за реєстраційним № 10 (нежитлові будівлі та споруди загальною площею 12 476,4 кв. м) зареєстрований як власність позивача ТОВ "Глобал-К".

Позивач, вважаючи порушеним своє право, як власника нерухомості, на користування спірною земельною ділянкою, звернувся до суду з позовом у справі, що розглядається.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним рішення Ради від 01.08.2006 № 55-4/06 про продаж ТОВ "Глобал-Імоб" шляхом викупу земельної ділянки, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що з огляду на позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 11.11.2014 у справі № 21-405а14, позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного права.

З таким висновком погодитися не можна.

Частинами 1, 2 статті 116 ЗК (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина 1 статті 126 ЗК).

За змістом положень статті 127 ЗК органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності громадянам та юридичним особам, які мають право на набуття земельних ділянок у власність. Продаж земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам здійснюється на конкурентних засадах (аукціон, конкурс), крім викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що є власністю покупців цих ділянок.

Рішення місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки (частина 6 статті 128 ЗК).

Частина 1 статті 15 ЦК закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина 1 статті 55).

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною 3 статті 152 ЗК захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 26 та статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування", рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7рп/2009 ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Такі рішення можуть бути скасовані або змінені в судовому порядку.

Зазначене підтверджується частиною 1 статті 155 ЗК, якою установлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Вказана норма кореспондується з положеннями статті 21 ЦК, якою встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Аналіз положень указаних норм законодавства свідчить про те, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.

Така позиція узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 923/466/17, згідно з яким суд касаційної інстанції відійшов від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 у справі № 21-405а14 (посиланням на яку обґрунтовано оскаржувані судові рішення). При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування. Визнання спірного рішення ради недійсним без заявлення вимоги про визнання недійсними правовстановлюючих документів, виданих на підставі зазначеного рішення щодо права користування земельною ділянкою, вплине на законність таких документів та відновить порушені права для користувачів спірної земельної ділянки.

Оскільки предметом позову у справі, яка розглядається, є вимоги про визнання недійсними рішення Ради, на підставі якого укладено оспорюваний правочин, договору купівлі-продажу земельної ділянки та виданого на його підставі державного акта про право власності на земельну ділянку, то висновки судів попередніх інстанцій про те, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного права є помилковими.

Загальні положення про позовну давність визначено у статтях 256, 256, 261 ЦК, відповідно положень яких позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини 4, 5 статті 267 ЦК).

Вирішуючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що перебіг позовної давності почався з 25.05.2016 (дати реєстрації права власності на нерухоме майно, відчужене за недійсним правочином, за ТОВ "Глобал-К"), тобто - що позовна давність не сплинула. Разом із тим, суд визнав поважними причини пропуску позовної давності. Зазначені висновки судів є взаємовиключними та не ґрунтуються на вимогах закону.

Таким чином, суди належним чином не встановили характер спірних правовідносин, що призвело до порушення норм процесуального права та, відповідно, унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, в частині вирішення позовної вимоги про визнання недійсним рішення Ради; не встановили достеменно обставин, необхідних для вирішення питання щодо перебігу позовної давності у цій справі.

Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази

Відповідно до положень статей 308, 310 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд. Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, суд не дослідив зібрані у справі докази.

Ураховуючи викладене, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-Імоб" задовольнити частково.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 та рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.11.2016 у справі № 926/2770/16 скасувати.

3. Справу № 926/2770/16 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді: І.С. Міщенко

В.Г. Суховий