Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"25" липня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/620/18

Господарський суд Житомирської області у складі судді Шніт А.В.,

розглянувши заяву Приватного підприємства "Поліссякомсервіс" від №39/18 від 20.07.2018

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю "Лістехпром" заборгованості за невиконання Договору про поворотну фінансову допомогу №7 від 19.01.2015 у сумі 9100,00грн, з яких 7600,00грн - інфляційних нарахувань, 1500,00грн - 3% річних, а також судового збору за подання заяви в розмірі 176,20грн,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2018 до суду від Приватного підприємства "Поліссякомсервіс" надійшла заява про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лістехпром" боргу за договором про поворотну фінансову допомогу №7 від 19.01.2015 в розмірі 9100,00грн, із яких 3% річних в сумі 1500,00грн та інфляційних втрат в розмірі 7600,00грн, нарахованих за прострочення строків повернення фінансової допомоги.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу про стягнення інфляційних втрат та 3% річних в загальному розмірі 9100,00грн з огляду на наведене нижче.

Відповідно до ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У п.3 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 цього Кодексу.

Як встановлено судом, вимоги Приватного підприємства "Поліссякомсервіс" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лістехпром" інфляційних втрат та 3% річних в загальному розмірі 9100,00грн, нарахованих за прострочення строків повернення фінансової допомоги на підставі договору про поворотну фінансову допомогу №7 від 19.01.2015, не відповідають приписам ст.148 Господарського процесуального кодексу України, оскільки інфляційні втрати та 3% річних не є заборгованістю за своєю правовою природою з огляду на наступне.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, проценти, передбачені ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, а становлять особливий компенсаційний вид відповідальності, що відрізняється від штрафної, яка полягає, наприклад, у стягнення пені.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати інфляційних та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних затрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Таким чином, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності, яка фактично не є заборгованістю у розумінні ст.148 Господарського процесуального кодексу України.

Вимоги в частині стягнення річних та інфляційних не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, оскільки ці вимоги не ґрунтуються на договорі.

Зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що заява Приватного підприємства "Поліссякомсервіс" про видачу судового наказу про стягнення 3% річних в сумі 1500,00грн та інфляційних втрат в розмірі 7600,00грн не відповідає вимогам, встановленим ст.148 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч.2 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.3-6 ч.1 ст.152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

У відповідності до ст.ст.147, 148, 150, ч.2 ст.151, 152-154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному підприємству "Поліссякомсервіс" у видачі судового наказу за вимогами про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лістехпром" інфляційних втрат в розмірі 7600,00грн, 3% річних в сумі 1500,00грн, що разом складає 9100,00грн, нарахованих за невиконання умов договору про поворотну фінансову допомогу №7 від 19.01.2015.

2. Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена.

Дата підписання: 25.07.2018.

Суддя ОСОБА_1
Друк:

1 - у справу;

2,3 - сторонам (рек. зпов.)