ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/4828/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Білоуса В.В., Катеринчук Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області,

представник - в судове засідання не з'явився

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Полонія"

представник - в судове засідання не з'явився

ліквідатор - арбітражний керуючий Комаренко Т.О. - особисто,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР V"

представники - Амельченко В.О., Ковальська Я.М.

розглянувши касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонія" Комаренко Т.О.

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2018

у складі колегії суддів: Дучал Н.М. (головуючий), Стойка О.В., Татенко В.М.

та на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.02.2017

у складі судді Кричмаржевського В.А.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР V"

про розірвання договору купівлі-продажу від 12.10.2010 та зобов'язання повернути нерухоме майно

у межах справи за заявою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонія"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції

1. 12.10.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полонія" (далі - продавець, ТОВ "Полонія") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мастер V" (далі - покупець, ТОВ "Мастер V") укладено договір купівлі-продажу, який 12.10.2010 було посвідчено Чепковою О.В. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №920 (далі - Договір). Відповідно до пункту 1 Договору ТОВ "Полонія" продало та зобов'язалося передати у власність, а ТОВ "Мастер V" придбало та прийняло у власність нерухоме майно, реєстраційний номер 29200080, тип об'єкта - автозаправна станція, адреса об'єкта: Запорізька область, Оріхівський район, сщ/рада Комишуваська, Запоріжжя-Маріуполь 38-й км.

2. Згідно з пунктом 3 Договору (в редакції договору про внесення змін від 25.10.2010), продаж майна здійснено за 670 060,40 грн, з яких вартість автозаправної станції складає 515 060,06 грн, у тому числі ПДВ 85 843,34 грн. Вартість земельної ділянки - 155 000,34 грн. Зазначену в цьому договорі вартість майна Покупець зобов'язався сплатити до 12.10.2015 року. Сплата проводиться щомісячно на рахунок продавця - ТОВ "Полонія". У випадку несплати, неповної оплати або прострочення платежу Продавець має право надати цей договір до стягнення.

3. Право власності на відчужувану автозаправну станцію переходить від Продавця до Покупця відповідно до статті 334 Цивільного кодексу України з моменту державної реєстрації цього договору (пункт 11 Договору). Право власності на відчужувану земельну ділянку переходить від Продавця до Покупця відповідно до статті 125 Земельного Кодексу України з моменту державної реєстрації цього права (пункт 12 договору).

4. 16.12.2015 постановою Господарського суду Запорізької області у справі №908/4828/15 ТОВ "Полонія" було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Комаренко Т.О.

5. 23.12.2016 ліквідатор ТОВ "Полонія" Комаренко Т.О. звернулася до господарського суду Запорізької області з позовом до ТОВ "Мастер V" про розірвання Договору купівлі-продажу від 12.10.2010 та зобов'язання відповідача повернути позивачу нерухоме майно, яке є предметом вищевказаного договору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на частину другу статті 651, статтю 1212 Цивільного кодексу України та зазначав про істотне порушення відповідачем умов договору - невиконання зобов'язання з оплати придбаного майна, що є підставою для розірвання договору купівлі-продажу та повернення проданого майна позивачу.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

6. 10.02.2017 ухвалою Господарського суду Запорізької області у позові відмовлено. Судове рішення мотивоване не доведеністю позивачем правомірності заявлених вимог, оскільки укладаючи спірний договір купівлі-продажу, позивач мав на меті отримання прибутку - коштів за продане нерухоме майно. Водночас, як вбачається зі змісту позовної заяви, звертаючись до господарського суду з позовом, метою ТОВ "Полонія" є повернення майна, що є предметом спірного договору, а не досягнення основної мети укладеного договору - отримання коштів за передане відповідачу майно. Суд дійшов висновку про недоведеність факту істотності порушення відповідачем умов договору, пославшись на частину третю статті 692 Цивільного кодексу України, за якою позивач не позбавлений права в судовому порядку вимагати оплати товару та процентів за користування чужими коштами, що й відновить порушене право позивача на отримання оплати за майно. Щодо другої позовної вимоги суд дійшов висновку про безпідставність посилання позивача на статтю 1212 Цивільного кодексу України, оскільки у цій нормі йдеться про набуття особою майна або збереження його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). Відповідач набув право власності правомірно, про що свідчить укладений сторонами оспорюваний позивачем договір купівлі-продажу. В діях відповідача відсутні ознаки безпідставності набуття вищезгаданого майна.

7. 24.05.2017 постановою Донецького апеляційного господарського суду ухвалу господарського суду Запорізької області від 10.02.2017 у справі №908/4828/15 залишено без змін. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що порушення порядку сплати вартості переданого товару за спірним договором купівлі-продажу не може бути підставою для розірвання останнього, визначальною обставиною в даній ситуації є факт виконання умов договору купівлі-продажу від 12.10.2010 щодо повної сплати вартості придбаного товару.

8. 30.10.2017 постановою Вищого господарського суду України постанову Донецького апеляційного господарського суду від 24.05.2017 скасовано. Справу передано на новий апеляційний розгляд до Донецького апеляційного господарського суду з підстав порушення апеляційним господарським судом процесуального права.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

9. 25.01.2018 постановою Донецького апеляційного господарського суду ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.02.2017 залишено без змін. Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву

10. 16.02.2018 ліквідатором ТОВ "Полонія" Комаренко Т.О. подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2018 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.02.2017 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

11. 07.06.2018 до Верховного Суду від ТОВ "Мастер V" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить залишити без змін прийняті у справі ухвалу та постанову, а касаційну скаргу - без задоволення з огляду на її безпідставність.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

12. Звертаючись з касаційною скаргою ліквідатор ТОВ "Полонія" Комаренко Т.О. вважає, що апеляційним господарським судом в супереч закону прийнято до уваги квитанції, що подані лише до апеляційної інстанції, коли відповідачу не було здійснено перешкод у наданні їх до суду першої інстанції. Скаржник також зазначає, що судом апеляційної інстанції не було враховано, що відповідно до матеріалів справи договір було посвідчено нотаріально та зареєстровано в державному реєстрі нерухомого майна, у відповідності до закону, відповідно і зміни, щодо порядку оплати у вигляді листів повинні були вчинятися у формі додаткової угоди та нотаріально посвідчуватися як і основний договір. Ліквідатор ТОВ "Полонія" також посилається на порушення відповідачем істотних умов укладеного договору, що є підставою для його розірвання.

Б. Доводи відповідача, викладені у відзиві на касаційну скаргу

13. Відповідач зазначає, що докази здійснення оплати за договором, надані ним до суду апеляційної інстанції не надавались до суду першої інстанції , оскільки в суді першої інстанції відповідач обґрунтовував свою позицію неправильним обранням позивачем способу захисту свого начебто порушеного права. ТОВ "Мастер V" стверджує також, що ліквідатор хибно розцінює листування між сторонами договору як зміну умов спірного договору, що потребувало нотаріального посвідчення, оскільки в силу відсутності в договорі реквізитів для оплати, відповідач не міг проводити розрахунки за спірним договором. Посилання позивача на нікчемність не посвідчених нотаріально змін до договору відповідач вважає безпідставними, оскільки проведені між сторонами розрахунки направлені на виконання спірного договору. Позовні вимоги ліквідатора, зокрема і вимогу про повернення майна, відповідач вважає також безпідставними та такими, що порушують його права власності.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

14. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції до 15.12.2017)

14.1. Стаття 33. Обов'язок доказування і подання доказів

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

14.2. Стаття 34. Належність і допустимість доказів

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

14.3. Стаття 41. Призначення і проведення судової експертизи

Для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

14.4. Стаття 43. Оцінка доказів

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

14.5. Стаття 101. Межі перегляду справи в апеляційній інстанції

У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

14.6. Стаття 111-12. Обов'язковість вказівок, що містяться у постанові касаційної інстанції

Вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

15. Господарський процесуальний кодекс України (в редакції після 15.12.2017)

15.1. Стаття 13. Змагальність сторін

1. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

15.2. Стаття 86. Оцінка доказів

1. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

2. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

3. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

15.3. Стаття 99. Призначення експертизи судом

1. Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

15.4. Стаття 269. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції

1. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

3. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

15.5. Стаття 300. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

15.6. Стаття 310. Підстави для повного або часткового скасування рішень і передачі справи повністю або частково на новий розгляд або для продовження розгляду

3. Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або

2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

4. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

15.7. Стаття 316. Обов'язковість вказівок, що містяться у постанові суду касаційної інстанції

1. Вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

16. Цивільний кодекс України

16.1. Стаття 626. Поняття та види договору

1.Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

16.2. Стаття 629. Обов'язковість договору

1. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

16.3. Стаття 638. Укладення договору

1. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

16.4. Стаття 651. Підстави для зміни або розірвання договору

1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

17. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

18. Підставою позовних вимог ліквідатора ТОВ "Полонія" про розірвання договору купівлі-продажу є істотне порушення відповідачем договору, яке полягає у нездійсненні в установленому договором і законом порядку оплати вартості нерухомого майна і земельної ділянки. Справа розглядалася судами неодноразово, в тому числі судом касаційної інстанції. За наслідком перегляду ухвали Господарського суду Запорізької області від 10.02.2017 та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 24.05.2017 про відмову в задоволенні позовних вимог у даній справі Вищим господарським судом України було скасовано постанову суду апеляційної інстанцій з підстав порушення апеляційним господарським судом норм процесуального права.

19. Так, у своїй постанові Вищий господарський суд України вказав, що апеляційний господарський суд прийняв нові докази, а саме: копії квитанцій до прибуткових касових ордерів та звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, які не були предметом розгляду в місцевому суді, без наведення мотивів неможливості їх подання відповідачем до суду першої інстанції, без з'ясування причини їх неподання до суду першої інстанції, без обґрунтування їх належності та допустимості, тож припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи. Також Вищий господарський суд України звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що докази у справі, подані позивачем та відповідачем, є взаємно суперечливими та для їх правильної оцінки суд має застосувати всі необхідні процесуальні можливості, залучити у разі необхідності спеціалістів чи призначити експертизу. Суд касаційної інстанції зазначив, що при новому апеляційному розгляді справи суду слід врахувати наведене, з'ясувати причини неподання нових доказів, належно оцінити подані докази, розглянути доводи позивача щодо їх належності та допустимості, у разі необхідності для роз'яснення питань, які потребують спеціальних знань, залучити спеціалістів та експертів, розглянути справу з дотриманням вимог розділу ХII Господарського процесуального кодексу України.

20. При цьому, слід зазначити, що відповідно до меж перегляду справи в апеляційній інстанції, встановлених у статті 101 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017) додаткові докази приймаються судом за умови, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Аналогічні положення закріплені і в частині третій статті 269 Господарського процесуального кодексу України в редакції, що діє після 15.12.2017, чинній на час перегляду даної справи в суді апеляційної інстанції. Тобто у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття. Аналогічна правова позиція викладена, в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 911/1355/17.

21. За результатом нового апеляційного розгляду, апеляційний господарський суд встановив обставини здійснення оплати відповідачем на підставі копій квитанцій до прибуткових касових ордерів та звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт за період з 26.10.2011 по 17.05.2012, які були подані відповідачем до суду апеляційної інстанції. Однак, апеляційним господарським судом в порушення вищезазначених вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України в редакції, що діє після 15.12.2017, не було з'ясовано підстави неможливості подання відповідачем зазначених доказів оплати за договором до суду першої інстанції та не наведено мотивів прийняття зазначених доказів.

22. Крім того, апеляційним господарським судом було проігноровано вказівку Вищого господарського суду України в постанові від 30.10.2017, щодо суперечності наявних доказів у справі та необхідності застосувати всі необхідні процесуальні можливості для їх правильної оцінки, в тому числі із залученням у разі необхідності спеціалістів чи призначенням експертизи.

23. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що одними з основних засад (принципів) господарського судочинства, які були закріплені у Господарському процесуальному кодексі України в редакції, чинній до 15.12.2017, і які знайшли своє закріплення у новій редакції процесуального закону, є, зокрема, принципи змагальності сторін та диспозитивності. Принцип змагальності сторін означає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, а також кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу принцип диспозитивності означає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зазначені принципи господарського судочинства мали своїм логічним продовженням закріплення у процесуальному кодексі відповідних норм, які визначають правила доказування і подання доказів, а також вимоги, які до них висуваються.

24. Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку, що при вирішенні даного спору суд апеляційної інстанції не дотримався принципу рівності і змагальності сторін та вимог процесуального права, зокрема, приписів частин 1, 2 статті 13, частини 1 статті 86, статті 269 Господарського процесуального кодексу України, а тому постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

25. Європейський суд з прав людини зазначає, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов'язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення Суду у справі Олюджіч проти Хорватії, № 22330/05, від 05.02.2009). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення Суду у справах Мала проти України, № 4436/07, від 03.07.2014, Богатова проти України, № 5231/04, від 07.10.2010). Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов'язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. (див. рішення Суду у справі Мала проти України, № 4436/07, від 03.07.2014). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення Суду у справі Гірвісаарі проти Фінляндії, № 49684/99, від 27.09.2001). Водночас прийнята у справі постанова апеляційного господарського суду зазначеним вимогам не відповідає, а доводи, викладені в касаційній скарзі знайшли своє часткове підтвердження, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

39. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про скасування прийнятої у справі постанови суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до апеляційного господарського суду, відповідно до частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України, з підстав порушення апеляційним господарським судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

40. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 2 частини першої статті 308, частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонія" Комаренко Т.О. підлягає задоволенню частково, а прийнята у справі постанова Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2018 - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309, 316 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонія" Комаренко Т.О. задовольнити частково.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2018 у справі № 908/4828/15 скасувати, справу передати на новий розгляд до Донецького апеляційного господарського суду.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Білоус

Л. Катеринчук