РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2018Справа № 910/4979/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлетика Віва";

до Державної установи "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача

Міністерство молоді та спорту України

про стягнення 800 040,00 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Натха М. С., представник, довіреність № 1/19 від 19.10.2017 р;

Від відповідача: Куц В. В., представник, довіреність № 7 від 21.05.2018 р.;

Чумак С. С., представник, довіреність № 10 від 18.06.2018 р.;

Від третьої особи:Фім Л. В., представник, довіреність № 5229/8.3 від 03.07.2018 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлетика Віва" звернулося до суду з позовом про стягнення Державної установи "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" 552 240,00 грн. пені та 247 800,00 грн. штрафу за порушення строків оплати спортивного обладнання, поставленого йому за договором про закупівлю товарів від 01.08.2017 № 45/05-1вт.

Позовні вимоги мотивовані порушенням Державною установою "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" грошових зобов'язань з оплати поставленого йому обладнання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2018 відкрито провадження у справі № 910/4979/18, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.05.2018, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив.

Ухвалою від 31.05.2018 підготовче судове засідання було відкладено на 19.06.2018 у зв'язку з неявкою позивача.

Ухвалою від 19.06.2018 за клопотанням представника позивача до участі у справі було залучено Міністерство молоді та спорту України в якості третьої особи, яка заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, а розгляд справи відкладено на 10.07.2018.

10.07.2018 після вирішення питань та здійснення всіх процесуальних дій за ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України судом було закрито підготовче засідання розпочато розгляд справи по суті.

Станом на час розгляду спору по суті судом було отримано відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, письмові пояснення третьої особи, заперечення на відповідь на відзив.

Під час розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, стягнувши з відповідача 800 040,00 грн. пені та штрафу за порушення строків оплати товару на підставі ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України. Вказуючи на те, що позивач як покупець за договором від 01.08.02017 № 45/05-1вт безпідставно відмовився належним чином прийняти товар та, відповідно, неправомірно не оплатив його в установлені строки. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує на судове рішення, яким встановлено факт належного виконання позивачем обов'язку з поставки обладнання та стягнуто заборгованість з оплати поставленого товару. За розрахунком позивача, з відповідача підлягає до стягнення 552 240,00 грн. пені за ставкою 0,1 % від вартості товарів, з яких допущено прострочення за кожен день прострочення з 21.09.2017 по 23.02.2018 та 247 800,00 грн. 7 % штрафу від вартості товару, з якої допущено прострочення понад 30-ть днів.

Представник відповідача проти позову заперечував з мотивів, викладених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позовних вимог та закрити провадження у справі, вказуючи на те, що при прийманні товару від позивача було виявлено його невідповідність технічним вимогам, для усунення яких відповідач погодився на продовження строків поставки та уклав додаткову угоду до договору. Після надання позивачеві додаткового строку на усунення недоліків товару, позивач 19.09.2017 знову поставив товар, що не відповідав заявленій кількості та комплектації, у зв'язку з чим відповідач правомірно його не прийняв. Після винесення судового рішення на користь позивача про стягнення заборгованості за договором, 23.02.2018 Державна казначейська служба України безспірно списала з рахунку відповідача кошти, а тому застосований позивачем строк нарахування договірної неустойки не є періодом прострочення виконання грошового зобов'язання, а є періодом коли позивач захищав свої порушені права способом судового захисту. Також відповідач вказує на відсутність у позивача підписаної видаткової накладної, відсутність факту переходу до покупця права власності на товар.

Представник третьої особи надав суду пояснення, зміст яких відповідає приєднаним до матеріалів справи письмовим поясненням Міністерства молоді та спорту України щодо необхідності відхилення позовних вимог через відсутність підстав притягнення відповідача до відповідальності за невиконання зобов'язань з оплати за договором з огляду на те, що договором сторін стягнення неустойки за порушення строків оплати з покупця передбачене не було.

10.07.2018 в судовому засіданні оголошувалася перерва до 12.07.2018.

12.07.2018 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оглянувши оригінали документів, копії яких долучено до матеріалів справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2016 року Державною установою "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" оголошено тендер за процедурою відкритих торгів та опубліковано тендерну документацію на закупівлю спортивного обладнання та інвентарю довгострокового використання, необхідного для підготовки спортсменів національної збірної команди України з веслування на байдарках і каное ДК 021:2015 0 37410000-5 - Інвентар для спортивних ігор на відкритому повітрі (Автоматична стартова система для веслування на байдарках в каное на 9 доріжок), що розміщено у системі електронних публічних закупівель Prozorro за № UA-2017-06-08-000917-b.

Відповідно пп. 4.2 п. 4 Загальних положень, Тендерної документації, електронних публічних закупівель № UA-2017-06-08-000917-b, "Автоматична стартова система для веслування на байдарках і каное на 9 доріжок" модель типу - Tokyo 2020 Olympik з можливістю налаштування для веслування академічного на 8 модулів. Тип: К+С/9W-ST/R/8", постачається з такою комплектацією: 9 модулів для №UA-2017-06-08-000917-bна байдарках і каное, 8 модулів для веслування академічного, електронний стартер, звукова система, світлова система - система готовності до старту (вбудована в понтон), повітряний компресор.

Переможцем торгів було визначено позивача у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлетика Віва".

01.08.2017 Державна установа "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" в якості покупця та Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлетика Віва" в якості постачальника уклали договір про закупівлю товарів №45/05-1вт.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору порядку та на умовах, визначених цим договором, на підставі наказу Міністерства молоді та спорту України від 06.06.2017 № 2371 "Про придбання обладнання та інвентарю довгострокового використання, необхідного для підготовки спортсменів національної збірної команди України з веслування на байдарках і каное, яке планується придбати у 2017 році", протоколу про визначення переможця від 21.07.2017 № 2371-000917-3, постачальник (позивач у справі) зобов'язується передати у власність покупцю інвентар для спортивних ігор на відкритому повітрі (ДК 021:2015 - 37410000-5) (автоматична стартова система для веслування на байдарках і каное на 9 доріжок) (далі - товар), а покупець (відповідач) зобов'язується прийняти і здійснити оплату цього товару.

У п. 1.2 цього договору сторони погодили, що найменування, одиниці виміру, кількість товару, що поставляється, ціна за одиницю, вартість товару визначається специфікацією товару, яка є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. 3.2 договору його сума становить 3 540 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 590 000,00 грн.

Обов'язковою умовою для оплати товару є надання постачальником належним чином оформлених документів: видаткової накладної, ліцензії на провадження відповідного виду господарської діяльності, якщо отримання такої ліцензії н провадження такого виду діяльності передбачено законодавством, та інші документи, які передбачені чинним законодавством України. При відсутності зазначених документів або неналежного їх оформлення, розбіжностей у відомостях чи даних, оплата за товар покупцем не здійснюється до усунення постачальником таких порушень та надання усіх належним чином оформлених документів.

Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що оплата постачальнику здійснюється покупцем протягом 10 робочих днів з дати поставки товару, яка супроводжується підписанням видаткової накладної на товар та за умови, що постачальник виконав умови п. 4.2 договору.

Відповідно до п. 5.1 договору строк поставки встановлений до 11.08.2017.

Поставка товару постачальником та приймання товару покупцем здійснюється за адресою місцезнаходження покупця: 49094, Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпро, Набережна Перемоги, 13 (п. 5.4 договору).

За умовами п. 5.5 договору документи, які постачальник повинен передати покупцю: видаткова накладна.

За умовами п. 5.7 договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця відбувається в момент підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної. Підписання видаткової накладної здійснюється уповноваженим представником покупця у разі повної відповідності найменування та кількості товару специфікації та відсутності заперечень та/або зауважень щодо якості поставленого товару.

Згідно з п. 6.2.4 договору покупець має право відмовитися від виконання своїх зобов'язань в частині оплати у випадку неналежного оформлення постачальником документів, зазначених у п. 4.2 розділу 4 цього договору (зокрема відсутність печатки та/або підписів тощо) та/або ненадання документів, а відповідно до п. 6.2.5 покупець має право відмовитись від виконання своїх зобов'язань в частині отримання товару, якщо останній не відповідає специфікації та/або мають місце зауваження чи заперечення щодо поставленого товару.

Строк дії договору визначено у п. 10.1, де зазначено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2017, але в будь-якому разі до повного виконання зобов'язань сторонами, передбаченими умовами цього договору.

В якості додатку № 1 до договору сторони оформили специфікацією, в якій визначили найменування предмету закупівлі - інвентар для спортивних ігор "Автоматична стартова система для веслування на байдарках і каное на 9 доріжок", код товару - 021:2015, кількість - один комплект, загальна вартість - 3 540 000,00 грн. без ПДВ.

08.08.2017 сторони уклали додаткову № 1 до договору про закупівлю товарів № 45/05-1вт від 01.08.2017, згідно з якою п. 5.1 договору щодо строків поставки було викладено в новій редакції, а саме: "Сторони дійшли згоди, що товар буде поставлено до 20 вересня 2017 р.".

Листом від 15.09.2017 № 01/85 позивач повідомив відповідача про те, що 19.09.2017 р 14:00 ним буде проводиться відвантаження товару за договором за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 13 та просив скерувати уповноважених представників установи для участі у прийманні обладнання.

19.09.2017 позивач склав рахунок-фактуру № СФ-0000045 та оформив зі своєї сторони видаткову накладну № РН-0000036 на суму 3 540 000,00 грн. щодо визначеного тендерною документацією, а також договором і специфікацією обладнання.

19.09.2017 відповідач товар не прийняв, посилаючись на його некомплектність і невідповідність тендерній документації, оскільки в ній була відсутня певна складова частина устаткування - Світлова система (вбудована в пантон система готовності до старту). У зв'язку з цим відповідачем було складено акт від 19.09.2018 про недостачу світлової системи - Системи готовності до старту (Вбудована в пантон).

28.09.2017 відповідач склав в адресу позивача лист № 05/2451 про розірвання договору в порядку п. 6.2.1 у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань постачальником.

Вважаючи свої зобов'язання з поставки товару за договором виконаними належним чином і в установлені строки, у жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним розірвання відповідачем договору в односторонньому порядку та про стягнення 3 540 000,00 грн. заборгованості з оплати обладнання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/1845/17 позовні вимоги було задоволено частково, шляхом стягнення з відповідача 3 540 000,00 грн. основного боргу. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено через застосування позивачем непередбаченого законодавством способу захисту своїх прав за предметом позову - визнання розірвання договору в односторонньому порядку недійсним.

23.02.2018 з рахунку відповідача на користь позивача Державною казначейською службою України у м. Києві було списано 3 540 000,00 грн. основного боргу та 53 100,00 грн. судових витрат згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 02.01.2018 у справі № 910/18456/17.

15.03.2018 позивач звернувся до відповідача з претензією від 13.03.2018 № 01/03 про сплату 552 240,00 грн. пені за ставкою 0,1 % вартості товару, щодо якого допущено прострочення оплати за період з 21.09.2017 по 23.02.2018, а також 247 800,00 грн. 7 % штрафу за прострочення оплати понад 30-ть днів.

Отже, спір у справі виник внаслідок невиконання покупцем обов'язків зі своєчасної оплати продукції.

Як вказувалося вище, позовні вимоги заявлені з посиланням на ч. 1 ст. 230 та ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

Так, у ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України зазначається, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно зі 4 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).Зважаючи на предмет та підстави заявленого позову встановленню підлягають обставини прострочення відповідача та можливість застосування до нього приписів ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

Щодо обставин несвоєчасного виконання грошового зобов'язання відповідачем суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд зауважує, що чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін. Проте, однією з підстав для звільнення від доказування законодавцем у ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України визначено обставини, які встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, як такі, що не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Такими обставинами у цій справі є обставини, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/18456/17, де вказується, що позивачем належним чином виконано умови договору № 45/05-1вт від 01.08.2017, проте відповідач безпідставно ухиляється від підписання документів на приймання системи, а саме видаткової накладної № РН-0000036 від 19.09.2017 та оплати отриманого товару. Також, цим рішенням встановлено, що заборгованість відповідача за поставлений товар складає 3 540 000,00 грн., яка підлягає стягненню з останнього на користь позивача.

Як вказувалося вище, 3 540 000,00 грн. на користь позивача були перераховані внаслідок безспірного списання коштів з рахунку відповідача казначейською установою 23.02.2018. Тобто, прострочення за п. 4.3 товару мала місце.

Висновки суду у справі № 910/18456/17 ґрунтуються на тому, що нестача Світлової системи - системи готовності до старту (вбудована в пантон) не може бути виявлена до тих пір, поки стартова система не буде повністю змонтована, встановлена на воду та підключена до електроживлення, так як комплектуючі світлової системи готовності до старту не є цілісним (окремим) комплексом, оскільки вони монтуються всередину пастки на край понтона стартової системи за допомогою окремих аксесуарів та кабелів, які також вбудовуються в понтон, з'єднуються між собою та з іншими частинами стартового комплексу (гучномовцями, блоком керування і іншим), що робить їх невід'ємною частиною автоматичної стартової системи для веслування га байдарках і каное на 9 доріжок моделі Tokyo 2020 Olympik з можливістю налаштування для веслування академічного на 8 модулів. Тип: К+С/9W-ST/R/, що також підтверджується роз'ясненнями виробника та описом системи. Також, судом у справі № 910/18456/17 проаналізовано та прийнято до уваги пояснення компанії-виробника обладнання.

Отже, розглядаючи заявлений спір, суд вважає доведеними обставини прострочення відповідача.

Щодо приналежності відповідача до державного сектору економіки як суб'єкта господарювання, суд зазначає, що такі посилання не знайшли підтвердження в ході розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 83 Цивільного кодексу України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об'єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі. Установою є організація, створена однією або кількома особами (засновниками), які не беруть участі в управлінні нею, шляхом об'єднання (виділення) їхнього майна для досягнення мети, визначеної засновниками, за рахунок цього майна.

З аналізу Положення Державної установи "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" слідує, що відповідач є державною бюджетною непідприємницькою установою, що належить до сфери управління Міністерства молоді та спорту України.

Укладаючи договір з позивачем, відповідач не здійснював підприємницьку діяльність, а лише виконував завдання і функції, з метою яких його було створено як юридичну особу.

У зв'язку з викладеним, застосування до відповідача штрафних санкцій за ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України не видається за можливе.

Поряд з викладеним, суд також враховує

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З аналізу наведених приписів законодавства (загальних положень про наслідки порушення зобов'язань та ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України) слідує, що застосування штрафних санкцій, зокрема, у вигляді неустойки має відбуватися на підставі відповідних приписів законодавства або ж умов договору.

Договір сторін не передбачає обов'язку покупця сплатити постачальникові пеню та штраф за порушення строків розрахунків, в той час як приписи ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, що вбачається зі змісту цієї норми законодавства, оскільки зобов'язання відповідача перед позивачем мало грошовий характер, а не обов'язок передати товар, виконати роботи, надати послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач не довів суду підстав для задоволення позовних вимог, а тому у позові слід відмовити повністю.

У зв'язку з відмовою у позові судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 192, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.07.2018.

Суддя О.В. Мандриченко