ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2018 р. Справа № 917/498/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Гребенюк Н. В. , суддя Ільїн О.В.

за участю секретаря судового засідання Кохан Ю.В.

за участю:

прокурора – Ногіної О.М. (службове посвідчення № 032167 від 11.02.2015)

представника відповідача-1 - не з’явився

представника відповідача-2 - не з’явився

представників третіх осіб - не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Першого заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури, Полтавська область, м. Миргород (вх. №1113 П/3)

на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 08.05.2018

про повернення позовної заяви у справі № 917/498/18 (суддя Бунякіна Г.І.)

за позовом Першого заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури, 37600, Полтавська область, м. Миргород, вул. Кашинського, 1

до 1) Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області, 37600, м. Миргород, вул. Гоголя, 120

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротех-Гарантія", юр. адреса: 37632, Полтавська область, Миргородський район, с. Бакумівка; поштова адреса: 37600, м. Миргород, вул. Гоголя, 176

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

1) Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, 36039, м. Полтава, вул. Уютна, 23

2) Комунальне підприємство "Реєстраційно-інвентаризаційна служба" Опішнянської територіальної громади, 38164, Полтавська область, Зінківський район, смт. Опішня, вул. Перемоги, 3Н

про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки та зобов’язання звільнити земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.05.2018 по справі № 917/498/18 повернуто позовну заяву Першого заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури від 03.05.2018 №100-1736-вих18 (вх. №550/18 від 05.05.2018) на підставі пункту 2 частини п’ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з тим, що прокурор в поданій позовній заяві об’єднав п’ять самостійних вимог до різних відповідачів, одному з яких визначено статус третьої особи (КП "Реєстраційно-інвентаризаційна служба" Опішнянської територіальної громади), які не є пов’язаними між собою як підставами виникнення, так і поданими доказами.

Перший заступник керівника Миргородської місцевої прокуратури із даною ухвалою суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Господарського суду Полтавської області від 08.05.2018 по справі № 917/498/18 скасувати і направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Скаржник вважає, що заявлені позовні вимоги у даній справі пов’язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, оскільки виникли у сфері земельних відносин, ідентичні по своїй природі виникнення, а саме із орендних правовідносин щодо користування земельними ділянками, між одними і тими ж сторонами – Миргородською РДА та ТОВ "Агротех-Гарантія". Окрім того, прокурор вважає, що реальне усунення порушень вимог земельного законодавства можливе лише при звільненні оспорюваної земельної ділянки, тому однією з позовних вимог прокурора є зобов’язання звільнити земельну ділянку із кадастровим номером :00:006:0130, а вимоги щодо скасування рішення про державну реєстрацію права оренди, звільнення земельної ділянки є похідними від вимог щодо визнання незаконним та скасування розпоряджень органу державної влади, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Таким чином, прокурор стверджує, що одночасний розгляд позовних вимог, визначених прокурором, не лише не може утруднити вирішення спору, а навпаки, сприятиме всебічному розгляду справи, об’єктивному з’ясуванню прав і взаємовідносин сторін у комплексному захисту та повному відновленню порушених інтересів держави.

Поряд з цим, прокурор вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що заявлена в позовній заяві вимога про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки повинна ставитися до відповідача, а не до третьої особи - КП «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади. Так, третьою особою в даній позовній заяві, з урахуванням вимог ст. 50 ГПК України, прокурором визначено КП «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади, з тих підстав, що у разі скасування державної реєстрації права оренди спірної земельної ділянки, дана вимога, позивачем не заявляється саме до КП «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади та не зобов’язує їх вчиняти будь-які дії. Отже, враховуючи викладене, зазначене в ухвалі суду питання щодо заявленої вимоги - скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, як до третьої особи - КП «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади, а не як до відповідача, є хибним. Якщо суд дійде висновку, що вказана позовна вимога не підлягає задоволенню, то відмовляє в задоволенні саме в цій частині, а тому прокурор вважає, що таке рішення суд повинен приймати під час розгляду позовної заяви, а не на стадії її прийняття.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2018 для апеляційного розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Пелипенко Н.М., суддя Терещенко О.І.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 поновлено Першому заступнику керівника Миргородської місцевої прокуратури, Полтавська область, м. Миргород строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Полтавської області від 08.05.2018 про повернення позовної заяви у справі № 917/498/18. Відкрито апеляційне провадження у справі № 917/498/18. Відповідачам та третім особам надано строк для подання відзивів на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України до 03.07.2018 (включно). Апеляційну скаргу прокурора призначено до розгляду на 10.07.2018 о 10:30 год.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2018 у зв'язку з відрядженням суддів Пелипенко Н.М. та Терещенко О.І. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Барбашова С.В., суддя Гребенюк Н.В., суддя Ільїн О.В.

Відповідно до частини 14 статті 32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Відзиви на апеляційну скаргу від відповідачів та третіх осіб до суду апеляційної інстанції не надійшли. Своїх представників відповідачі та треті особи в судове засідання 10.07.2018 не направили. Причини їх неявки суду апеляційної інстанції невідомі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.07.2018 розгляд справи відкладено на 24.07.2018 о 14:30 год. Повідомлено учасників провадження, що їх участь у судовому засіданні не є обов’язковою, а неявка їх представників не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідачі та треті особи процесуальним правом на участь своїх представників у судовому засіданні 24.07.2018 не скористалися.

В матеріалах справи наявні докази належного повідомлення відповідачів та третіх осіб про день, час та місце розгляду даної справи в апеляційному порядку.

За змістом частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засіданні представників учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наявність у справі доказів належного повідомлення сторін про дату, час і місце розгляду справи, достатність наданих матеріалів для перегляду оскаржуваної позивачем ухвали в апеляційному ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що неявка представників відповідачів та третіх осіб в судове засідання 24.07.2018 не перешкоджає апеляційному розгляду даної справи.

Згідно зі статтею 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частиною першою статті 271 цього Кодексу передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приписами пункту 2 частини п’ятої 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.05.2018 у справі № 917/498/18 повернуто позовну заяву з підстав порушення прокурором правил об'єднання позовних вимог.

Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви суд першої інстанції послався на те, що складовою предмету вимог даного позову є декілька самостійних вимог, а саме:

- оцінка на законність прийнятих РДА розпоряджень: (1) від 29.11.2017 №295 щодо надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою, (2) від 17.01.2018 №10 щодо затвердження техдокументації із землеустрою та надання в оренду земельної ділянки;

- оцінка правочину – договору оренди землі від 18.01.2018, державна реєстрація щодо якого здійснена 29.01.2018, відповідно до приписів ст. 203, ст. 215 ЦК України;

- оцінка рішення Державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер :00:006:0130 (при цьому реєстратору визначено статус третьої особи, а не відповідача) як похідної дії;

- зобов’язання вчинення дій другим відповідачем - ТОВ – звільнення земельної ділянки (при цьому позов не містить даних та доказів відносно того, від яких майнових об’єктів підлягає звільненню земельна ділянка, як і не враховане таке питання як сівозміна).

Вмотивовуючи своє рішення щодо повернення позовної заяви суд першої інстанції зазначив, що прокурор в поданій заяві об’єднав п’ять самостійних вимог до різних відповідачів, одному з яких визначено статус третьої особи (КП "Реєстраційно-інвентаризаційна служба" Опішнянської територіальної громади), які не є пов’язаними між собою як підставою виникнення, так і поданими доказами.

При цьому, за висновками суду першої інстанції, розпорядження РДА є актами разової дії та є такими, що реалізували себе виконанням; рішення Державного реєстратора щодо реєстрації певного права є самостійним актом і підлягає оцінці на предмет законності, а сам запис в Державному реєстрі щодо такого права є похідною дією.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками місцевого суду про повернення позовної заяви прокурора з підстав порушення правил об’єднання вимог з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Отже, нормами процесуального права закріплене право позивача об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, які повинні бути пов'язані підставою їх виникнення, випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються або бути пов'язаними поданими доказами.

Об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості винесення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому, об'єднанню підлягають вимоги, які пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Отже, можна об'єднати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами. Позивач має право об'єднати в одній позовній заяві не лише вимоги до одного відповідача, а й вимоги до кількох відповідачів за умови, що ці вимоги пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Частиною першою статті 47 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

Частиною другою статті 47 Господарського процесуального кодексу України визначено, що участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів;

2) права або обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави;

3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З матеріалів справи вбачається, що Перший заступник керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області 03.05.2018 звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою в інтересах держави до Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області та ТОВ «Агротех-Гарантія» про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації договору, звільнення земельної ділянки.

Звертаючись із даним позовом прокурор зазначає наступне.

Розпорядженням голови Миргородської районної державної адміністрації (далі - Миргородська РДА) № 295 від 29.11.2017 надано дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю «Агротех-Гарантія» (далі - ТОВ «Агротех-Гарантія») на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки орієнтовною площею 41 га в натурі (на місцевості), яка розташована за межами населених пунктів на території Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області та належить до земель колишнього КСП «Чапаєва».

17.01.2018 розпорядженням голови Миргородської РДА №10 затверджено ТОВ «Агротех-Гарантія» технічну документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 40,2175 га в натурі (на місцевості), кадастровий номер :00:006:0130, яка розташована за межами населених пунктів на території Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області та належить до земель колишнього КСП «Чапаєва» з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, вказаним розпорядженням надано в оренду ТОВ «Агротех-Гарантія» земельну ділянку загальною площею 40,2175 га, терміном на 7 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підставі вищевказаного розпорядження 18.01.2018 Миргородською РДА (далі - Орендодавець) та ТОВ «Агротех-Гарантія» (далі - Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :00:006:0130, площею 40,2175 га сіножаті, яка розташована за межами населених пунктів на території Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області (далі - Договір). Право оренди земельної ділянки зареєстровано Комунальним «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади 29.01.2018 за № 24562565.

Відповідно до пункту 3.1 договір укладено на 7 років.

Згідно акту приймання-передачі від 18.01.2018 Миргородська РДА передала, а ТОВ «Агротех-Гарантія» прийняло земельну ділянку площею 40,2175 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

Прокурор вважає, що Розпорядження голови Миргородської РДА від 29.11.2017 № 295 та від 17.01.2018 № 10 прийняті з порушення вимог чинного законодавства, поза межами повноважень наданих районним державним адміністраціям, є незаконними, а тому підлягають скасуванню.

Доданими до позовної заяви доказами прокурор підтверджує, що земельна ділянка кадастровий номер :00:006:0130 площею 40,2175 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, не являється нерозподіленою (невитребуваною), а тому Миргородська РДА вийшла за межі наданих повноважень в галузі земельних відносин, приймаючи розпорядження від 29.11.2017 № 295, яким надано дозвіл ТОВ «Агротех-Гарантія» на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та № 10 від 17.01.2018, яким затверджено товариству технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки кадастровий номер :00:006:0130 та передано її в оренду.

Також, згідно позовної заяви прокурор зазначає, що під час передачі в користування ТОВ «Агротех-Гарантія» земельної ділянки порушено пункт 3.5. Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 536 від 11.10.2011 «По затвердження Порядку ведення агротехнічного паспорта поля, земельної ділянки», відповідно до якого наявність агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки є обов'язковим, зокрема, при передачі земельних ділянок у власність, користування. Усупереч зазначеним нормам, Орендодавцем передано земельну ділянку без розроблення агротехнічних паспортів.

Таким чином, прокурор згідно позову вважає, що оспорювані розпорядження голови Миргородської РДА прийняті за межами наданих повноважень в галузі земельних відносин, з порушенням вимог статті 50 Закону України «Про землеустрій», статей 186, 186-1 Земельного кодексу України, а тому вони повинні бути визнані судом незаконними та підлягають скасуванню.

Із доданих до позову матеріалів колегія суддів вбачає, що на підставі розпорядження № 10 від 18.01.2018 Миргородською РДА та ТОВ «Агротех-Гарантія» укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :00:006:0130, площею 40,2175 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кубинської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Право оренди земельної ділянки зареєстровано Комунальним підприємством «Реєстраційно-інвентаризаційною службою Опішнянської територіальної громади» 29.01.2018 за №24562565.

У зв’язку з тим, що оспорювані розпорядження голови Миргородської РДА прийняті за межами наданих повноважень, прокурор просить визнати також недійсним вищевказаний договір, а зобов'язання за ним - припиненим на майбутнє.

Оскільки відповідно до вимог статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав, тому прокурор вказує на можливість усунення порушень закону у даному випадку шляхом скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий номер :00:006:0130, проведеної Комунальним підприємством «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади 29.01.2018 за № 24562565.

Таким чином, колегія суддів відзначає, що даний позов про визнання незаконними розпоряджень, недійсним договору оренди та звільнення земельної ділянок пред’явлений прокурором з посиланням на положення статті 152 Земельного кодексу України, якою передбачено способи захисту прав на земельні ділянки та свідчить про застосування прокурором комплексних заходів судового захисту. Однак суд першої інстанції ці обставини не врахував.

Із матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли у сфері земельних відносин, ідентичні по своїй природі виникнення, а саме, із орендних відносин щодо користування земельними ділянками, між одними і тими ж сторонами - Миргородською РДА та ТОВ «Агротех-Гарантія».

Вимоги щодо скасування рішення про державну реєстрацію права оренди та звільнення земельної ділянки є похідними від вимог щодо визнання незаконним та скасування розпоряджень органу державної влади, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Окрім того, реальне усунення порушень вимог земельного законодавства можливе лише при звільненні оспорюваної земельної ділянки, тому однією з позовних вимог прокурора є зобов’язання відповідача-2 звільнити земельну ділянку.

Таким чином, заявлені позовні вимоги пов’язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, а тому одночасний розгляд визначених прокурором позовних вимог, не лише не може утруднити вирішення спору, а навпаки, сприятиме всебічному розгляду справи, об’єктивному з’ясуванню прав і взаємовідносин сторін.

Крім того, відповідно до частини шостої статті 173 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз’єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об’єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз’єднання позовних вимог.

Також, згідно із частиною третьою статті 233 Господарського процесуального кодексу України, якщо в одному провадженні об’єднанні кілька взаємопов’язаних самостійних вимог, суд може ухвалити по будь-якій вимозі часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог.

Тобто, навіть дійшовши висновку, що сумісний розгляд об’єднаних позовних вимог перешкоджатиме з’ясуванню прав і взаємовідносин сторін, суд вправі самостійно вирішити це питання як на стадії підготовчого провадження - шляхом виділення відповідних вимог в самостійне провадження, так і на стадії ухвалення рішення - шляхом ухвалення часткового рішення відносно відповідних позовних вимог (вимоги).

Окрім цього, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив про те, що в позовній заяві однією з самостійних вимог є - зобов’язання ТОВ «Агротех-Гарантія» звільнити земельну ділянку кадастровий номер :00:006:0130 площею 40, 2175 га, а позов не містить даних та доказів відносно того, від яких майнових об’єктів підлягає звільненню земельна ділянка, як і не враховане таке питання як сівозміна.

Однак, вказаний висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає передчасним, оскільки під час відкриття провадження у справі суд перевіряє підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження згідно положень статей 174, 175 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, питання щодо звільнення земельної ділянки від майнових об’єктів та питання сівозміни повинні вирішуватися судом під час розгляду справи по суті.

Тобто, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що прокурором у відповідності до частини першої статті 173 Господарського процесуального кодексу України об'єднано позовні вимоги, котрі пов’язані як підставами виникнення, так і поданими доказами, які, у свою чергу, ґрунтуються на одних й тих самих фактичних обставинах.

Враховуючи те, що вимоги прокурора нерозривно пов'язані між собою, випливають з одних і тих самих правовідносин та доданих до позовної заяви доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про порушення прокурором правил об'єднання позовних вимог, оскільки такий висновок зроблено судом без врахування принципу процесуальної економії.

Поряд з цим, відповідно до пункту 3 частини першої статті 234 Господарського процесуального кодексу України складовою частиною ухвали, що викладається окремим документом, є, серед іншого, мотивувальна частина із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Зі змісту мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, навів перелік позовних вимог, зміст статей 173, 174 Господарського процесуального кодексу України та дійшов висновку, що позовні вимоги не є пов'язаними між собою як підставою виникнення, так і поданими доказами.

Однак, всупереч вимогам зазначених правових норм суд першої інстанції в ухвалі не навів мотивів, з яких він дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви. При цьому, суд першої інстанції не вмотивував відхилення предметних доводів прокурора щодо можливості об’єднання та доцільності спільного розгляду заявлених у позові вимог.

Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви у даній справі є необґрунтованим за відсутності з'ясування ним передбачених статтями 173, 174 Господарського процесуального кодексу України підстав та наведення їх у мотивувальній частині відповідної ухвали.

Відповідно до частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини третьої статті 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Першого заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури, Полтавська область, м. Миргород підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Полтавської області від 08.05.2018 у справі № 917/498/18 підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, з підстав її невідповідності вимогам господарського процесуального законодавства.

Розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом цієї апеляційної скарги, слід здійснити суду першої інстанції при ухваленні рішення у даній справі відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 11, 74, 173, 232, 269, 270, 271, 273, пунктом 2 частини першої статті 275, пунктами 1, 4 частини першої статті 277, статтями 281, 282, 283, 284, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури, Полтавська область, м. Миргород задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 08.05.2018 про повернення позовної заяви у справі № 917/498/18 скасувати.

Справу № 917/498/18 передати на розгляд Господарського суду Полтавської області.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25.07.18

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Ільїн О.В.