РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.07.2018Справа № 910/5587/18
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом корпорація "Артеріум"

до товариства з обмеженою відповідальністю "SAMARKAND BIO PLUS"

про стягнення 250 746,01 дол.США, що еквівалентно 6 558 278,69 грн.

При секретареві судового засідання: Єрмоловій Р.М.

Представники:

від позивача: Задорожна Л.Г. - представник за довіреністю № б/н від 09.07.2018 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Корпорації "Артеріум" до товариства з обмеженою відповідальністю "SAMARKAND BIO PLUS" про стягнення 250 746,01 дол.США, що еквівалентно 6 558 278,69 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Контракту № EXP-234/17 від 09.11.2017 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 10.05.2018 р. відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16.07.2018 р.

У відповідності до угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності - учасниць Співдружності Незалежних Держав, господарський суд м. Києва 04.06.2018 р. звернувся до Економічного суду Ташкентської області з судовим дорученням про вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

24.05.2018 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі.

10.07.2018 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі та заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача основний бог в розмірі 150 746,01 дол. США., що станом на 09.07.2018 р. за офіційним курсом Національного банку України становить 3 967 024,46 грн.

В судове засідання 16.07.2018 р. представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, але 10.07.2018 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва подав документи по справі та заяву про визнання позовних вимог.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 6 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно статті 240 ГПК України у судовому засіданні 16.07.2018 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно п.1 ч.1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Частиною 2 статті 4 угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності - учасниць Співдружності Незалежних Держав, компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода сторін про передачу спору до суду.

Відповідно до п.15.2 контракту, у випадку, якщо сторони не порозуміються, спір підлягає передачі на розгляд в господарський суд м. Києва.

У зв'язку з вищезазначеним, даний спір підлягає розгляду в господарському суді м. Києва.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

09.11.2017 р. між Корпорацією "Артеріум" та товариством з обмеженою відповідальністю "SAMARKAND BIO PLUS" укладено контракт № EXP-234/17.

Згідно з п.1.1 контракту, продавець зобов'язується передати у власність покупця на умовах, в об'ємах і в порядку, передбаченому даним контрактом медикаменти, далі товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його відповідно до умов контракту.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п.1.2 контракту, поставка товару відбувається на підставі специфікацій, які підписуються уповноваженими представниками сторін на кожну партію товару та являються невід'ємною частиною цього контракту. При цьому, покупець не має права відмовитися від товару, погодженого сторонами в специфікації.

Покупець зобов'язується оплатити товар відповідно до разових специфікацій до даного контракту (п.1.3 контракту).

Згідно п.1.4 контракту, строки, кількість, ціна, асортимент зазначаються в разових специфікаціях на кожне відвантаження окремо.

Валюта платежу - долари США (п.2.2 контракту).

Відповідно до п. 3.1 контракту, товар поставляється на умовах: поставка автотранспортом фрахт/перевозка і страхування оплачено до (СІР) - Самарканд, станція призначення: Митний пост - «Самарканд», г. Самарканд, вул. Курчатова, код 18005; поставка автотранспортом фрахт/перевозка і страхування оплачено до (СІР) - Таншент, Митний пост - «СТК Ташкент» Аеро, м. Ташкент Аеропорт, код 00102.

Згідно з п.4.1 контракту, продавець зобов'язаний укласти за свій рахунок на звичайних умовах договір перевезення товару з м. Києва в м. Ташкент/м. Самарканд з організацією перевізника.

Доставка товару здійснюється автотранспортом або авіатранспортом протягом 45 днів з дати повідомлення продавцем покупця про передачу товару перевізнику. (п.4.2 контракту).

14.11.2017 р. між сторонами укладено та підписано специфікацію № 1 до контракту № EXP-247/17 від 09.11.2017 р. на загальну суму 254 746,01 дол. США.

Відповідно до міжнародної транспортної накладної (CMR) № 09077441, на виконання своїх зобов'язань по контракту позивач 16.11.2017 р. здійснив передачу товару перевізнику відповідно до специфікації № 1 до контракту, інвойсу № EXP-234/17-1 від 14.11.2017 р. на загальну суму 250 746,01 дол. США.

Датою складання міжнародної транспортної накладної (CMR) № 09077441 в м. Києві є 16.11.2017 р.

Датою поставки товару є дата передачі товару перевізнику (п.4.3 контракту).

Пунктом 5.1 контракту передбачено, що оплата за товар, що постачається здійснюється в доларах США по реквізитам продавця за рахунок власних сумових коштів шляхом конвертації на внутрішньому валютному ринку Республіки Узбекистан в наступному порядку: банківський переказ на рахунок продавця з відстрочкою платежу 60 (шістдесят) календарних днів від дати складання міжнародної транспортної накладної (CMR) в м. Києві чи авіатранспортної накладної (Air WAYbill) в аеропорту Бориспіль.

Право власності на цей товар переходить до покупця в момент передачі товару перевізнику (п.9.1 контракту).

Таким чином, оплата за поставлений товар відповідно до специфікації № 1 до контракту повинна бути здійснена протягом 60 календарних днів, починаючи з 16.11.2017 р. до 14.01.2018 р. включно.

Згідно з ч.1 статті 530 ЦК України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що умова, яка зазначена п.5.1 контракту № EXP-234/17 від 09.11.2017 р. настала, а також те, що відповідачем визнано позов, тому позовні вимоги позивача з урахування заяви про зменшення розміру позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 150 746,01 дол. США (3 967 024,46 грн. згідно офіційного курсу НБУ станом на 09.07.2018 р.) визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст. 129, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 191, ст.ст. 236-238, 240-241, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "SAMARKAND BIO PLUS" (140100, Республіка Узбекистан, м. Самарканд, масив Чупонота, вул. Узбектракт, буд. 10, ІПН: 303 420 298, МФО 01097, ОКПО: 25656405, ОКОНХ: 71150) на користь корпорації "Артеріум" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 139, ідентифікаційний код 33406813) заборгованість в розмірі 150 746 (сто п'ятдесят тисяч сімсот сорок шість) дол. США 01 центів, що станом на 09.07.2018 р. еквівалентно 3 967 024 (три мільйони дев'ятсот шістдесят сім тисяч двадцять чотири) грн. 46 коп., а також судовий збір в розмірі 98 374 (дев'яносто вісім тисяч триста сімдесят чотири) грн. 18 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення: 19.07.2018 року.

Суддя С.М.Мудрий