ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/3644/16

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Шевченко К.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Соловйова К.Ю. за довіреністю;

від відповідача: Закусило З.О. за довіреністю;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Фізичної особи-підприємця Анікіна Костянтина Валерійовича до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ" про зобов'язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Анікін Костянтин Валерійович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ" про витребування майна із чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог, посилаючись на ст.ст. 387, 1212, 1213 Цивільного кодексу України, позивач посилається на те, що відповідач після розірвання договору оренди безпідставно утримує належне позивачу майно.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.03.2017р. (суддя Малярчук І.А.) у задоволені позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.04.2017р. рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2017р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.10.2017р. у справі №916/3644/16 рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2017р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.04.2017р. у справі № 916/3644/16 скасовано, справу передано на новий розгляд.

Розпорядженням керівника апарату суду від 25.10.2017р. №915 згідно п.4.2.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, в редакції від 20.06.2017р. (протокол №17-09/2017) та п.2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/3644/16, за результатами якого справу розподілено судді Гуляк Г.І.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.10.2017 року справу №916/3644/16 прийнято до провадження суддею Гуляк Г.І.

15.12.2017 р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23.11.2017р. за вх.суду№24985/17 позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог в якій просить зобов'язати відповідача повернути позивачу вхідну ролету 3,75*4кв.м. з блоком керування і двома комплектами ключів.

16.12.2017р. за вх.суду№27122/17 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву (уточнення).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.12.2017р. було ухвалено розглядати справу №916/3644/16 за правилами загального позовного провадження.

12.01.2018р. за вх.суду№1051/18 позивач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

17.01.2018р. за вх.суду№1044/18 позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача.

12.02.2018р. за вх.суду№2-978/18 відповідач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.02.2018р. відмовлено у задоволенні клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.02.2018р. (суддя Гуляк Г.І.) було закрито підготовче провадження та справу призначено по суті на 05.03.2018 о 12:50, однак у зв'язку із перебуванням судді Гуляк Г.І. на лікарняному, засідання 05.03.2018р. не відбулося.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.03.2018р. розгляд справи по суті призначено на 21.03.2018р. 14:30.

В судовому засіданні від 21.03.2018р. було оголошено перерву по 10.04.2018р. о 16:30.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, пункту 4.2.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, в редакції від 22.12.2017р. (протокол №17-13/2017), у зв'язку з перебуванням судді Гуляк Г.І. на тривалому лікарняному з 05.04.2018р., на підставі розпорядження керівника апарату суду №160 від 23.04.2018р. справу №916/3644/16 було призначено до повторного автоматичного розподілу.

Згідно повторного автоматичного розподілу справу №916/3644/16 передано судді Степановій Л.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.04.2018р. справу №916/3644/16 прийнято до провадження суддею Степановою Л.В., ухвалено справу розглядати зі стадії підготовчого провадження та призначено підготовче засідання на 10.05.2018р. о 10:30.

В підготовчому засіданні від 10.05.2018р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 07.06.2018р. о 11:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.05.2018р. викликано сторін у підготовче засідання відкладене на 07.06.2018р. о 11:40.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.06.2018р. продовжено строк підготовчого провадження у справі №916/3644/16 на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.06.2018р. закрито підготовче провадження та справу №916/3644/16 призначено до розгляду по суті на 26.06.2018р. о 12:00.

В судовому засіданні від 26.06.2018р. оголошено перерву по 17.07.2018р. о 10:20.

В судовому засіданні від 17.07.2018р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/3644/16.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Як зазначає позивач, 13.02.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Югтранс - Термінал» (відповідач, Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Анікіним Костянтином Валерійовичем (позивач, Орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна №13/02-8 (далі договір) відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежиле приміщення площею 176,9кв.м., що розташоване в будівлі за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 2 (надалі ТРЦ) на умовах і в порядку, передбаченому цим договором.

30.03.2014р. за актом приймання-передачі Орендодавець передав, а орендар прийняв зазначене нежиле приміщення в оренду.

Як вказує позивач, згідно п. 1.2 договору встановлено, що під приміщенням розуміється частина (від площі ТРЦ) нежилого приміщення, площею 176,5кв.м., що

знаходиться на 1 -му поверсі та зазначається в поверховому плані, який є додатком №1 до цього договору оренди. Пунктами 2.9, 2.10 договору передбачено, що для цілей цього договору будь-які підготовчі роботи, включаючи будь-які ремонтні та відновлювальні роботи, проведені орендарем (або орендодавцем на прохання орендаря), проводяться лише з метою пристосування приміщень для здійснення діяльності орендаря, не створюють окрему річ та не мають цінності для орендодавця, оскільки проводяться для внутрішніх потреб орендаря та виключно для здійснення ним господарської діяльності в приміщенні. Після спливу строку оренди приміщення будуть переобладнані для потреб наступних орендарів приміщень. Витрати орендаря по здійсненню підготовчих робіт, в тому числі по підготовці дизайн-проекту орендарю не компенсуються. Після закінчення строку оренди або у разі розірвання, або припинення цього договору оренди, всі поліпшення приміщення, що підлягають відділенню, які виконані або встановлені орендарем, або за рахунок орендаря, якщо їх можливо відділити без шкоди для приміщення, будівлі, конструкцій, стін та інших елементів будівлі, і якщо не буде узгоджене відшкодування орендарю їх вартості, є власністю орендаря і можуть бути ним вилучені. Всі оздоблювальні роботи здійснені орендарем в приміщенні для ведення своєї господарської діяльності не є поліпшенням для орендодавця і не вважаються створенням нової речі. Усі поліпшення, які виконані або встановлені орендарем, що не підлягають відділенню - не відшкодовуються орендодавцем та не підлягають зарахуванню в рахунок орендної плати.

Відповідно до п. 2.13 договору орендар вступає в право користування приміщенням з моменту підписання сторонами акту прийому - передачі приміщення. До акту прийому-передачі приміщення додається план приміщення, в якому відображується фактичне місце розташування наданого в оренду приміщення.

Згідно з п. 2.15 договору повернення орендарем приміщення орендодавцю здійснюється у тому ж порядку, що й передача в оренду, не пізніше 5-ти календарних днів після закінчення строку оренди або його припинення у випадку його дострокового розірвання, у порядку, передбаченому цим договором оренди, що оформлюється актом прийому-передачі приміщення (повернення). Протягом строку, передбаченого цим пунктом, орендар і кожен інший користувач орендаря звільняє і повертає приміщення орендодавцю в справному належному технічному стані, не гіршому ніж те, в якому орендар спочатку прийняв приміщення (шляхом звірення з актом прийому-передачі приміщення на дату відкриття другої черги ТРЦ), без необхідності проведення ремонтних та/або відновлювальних робіт, придатному для подальшого використання за винятком звичайного зносу, передає (повертає) всі ключі та погашає всі заборгованості, а також демонтує та вивозить всі свої товари, майно, меблі, устаткування і відокремлені поліпшення або модифікації з приміщення. Звільнення приміщення орендарем підтверджується актом прийому-передачі приміщення, підписаним сторонами. Орендодавець самостійно визначає час, коли орендар буде звільняти приміщення та вивіз майна, товарів, тощо. Якщо орендар з власної вини не звільнить приміщення у вказаний строк, то він оплачує орендодавцю штраф у розмірі 10 відсотків від орендної плати, що сплачена орендарем за останній місяць оренди, за кожен день такого прострочення. У разі, якщо орендар у погоджений (письмово) з орендодавцем строк не з'явиться для підписання акта приймання-передачі приміщення, приміщення вважається таким, що передано орендодавцю без будь-яких претензій зі сторони орендаря. В будь-якому випадку (незалежно від факту демонтування та вивезення поліпшень) вартість будь-яких поліпшень компенсації не підлягає.

Пунктом 2.17 договору передбачено, що обов'язок по складанню акту прийому- передачі приміщення в оренду та повернення з оренди покладається на сторону, яка передає приміщення іншій стороні за цим договором.

Акт прийому-передачі приміщення повинен бути підписаний сторонами протягом строків, передбачених даним договором для передачі приміщення (п. 2.18. договору).

Пунктом 3.3.9 договору встановлено, що у випадку припинення цього договору оренди, у тому числі після закінчення строку його дії, у 5 (п'яти) денний строк повернути орендодавцю за актом прийому-передачі приміщення у стані не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням звичайного зносу, з усіма зробленими в ньому поліпшеннями, які не можуть бути відокремлені без заподіяння приміщенню або будівлі шкоди.

В ході проведення підготовчих робіт в орендованому приміщенні, що передбачені розділом 2 договору, позивачем було придбано і встановлено серед іншого вхідну ролету 3,75*4 м з блоком керування і двома комплектами ключів, вартістю 52382,70грн., що підтверджується накладною від 27.03.2014р. №617 виданою ТОВ «Магеллан-Юг» та квитанціями до прибуткового касового ордеру: №38 від 27.03.2014р., №39 від 28.03.2014р., №40 від 31.03.2014р., №41 від 01.04.2014р., №42 від 02.04.2014р., № 43 від 03.04.2014р. Позивач листом від 21.10.2014 року повідомив відповідача про розірвання договору оренди №13/02-08 від 13.02.2013 року на підставі п. 8.9 договору та просив рахувати датою початку відліку шести місяців 21.10.2014 року. Вказаний лист відповідачем отримано 21.10.2014 року, що підтверджується відміткою останнього на листі вх.№010/228. Таким чином, даний договір оренди за умовами п. 8.9 припинив свою дію з 21.04.2015 року. Листами вих.№2104-04 від 20.04.2015р., вих.№2104-1 від 21.04.2015р., вих.№2104-2 від 21.04.2015р. позивач звертався до відповідача про надання дозволу на проведення демонтажних робіт та вивезення обладнання з 21.04.2015р.

Позивач зазначає, що факт аналогічних звернень до відповідача підтверджується листами вих.№2204-1 від 22.04.2015р., вих.№2404-1 від 24.04.2015р., вих.№2704-1 від 27.04.2015р., вих.№2804-1 від 28.04.2015р., які він відмовився отримувати без пояснення причин, що підтверджується накладною кур'єрської служби доставки, описом внутрішнього змісту поштового відправлення. Всупереч умов договору та вказаних вище листів відповідач перешкоджав позивачу в доступі до орендованого приміщення, демонтажу і вивезенню майна з приміщення, що підтверджується, у тому числі, актами з фотофіксацією факту опечатування охороною орендодавця входу до приміщення магазину від 16.04.2015р., 17.04.2015р., 21.04.2015р. Акт приймання передачі приміщення орендодавцю за договором оренди №13/02-08 від 13.02.2013 року складено лише 13.05.2015р.

Позивач стверджує, що вхідна ролета 3,75*4 м, що належить позивачу, залишилися у володінні відповідача в якості забезпечення начебто існуючої заборгованості, про що ФОП Анікін К.В. 08.05.2015р. отримав лист вих.№010/352. З приводу цієї заборгованості ТОВ «Югтранс - Термінал» в травні 2015 року звернулось до Господарського суду Одеської області. 12.04.2016р. Одеським апеляційним господарським судом у справі №916/2196/15 товариству було відмовлено у задоволенні позову, постановою Вищого господарського суду від 10.08.2016р. залишено без змін постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.04.2016р. Дотепер вхідну ролету позивачу не повернуто і вона знаходиться у володінні відповідача без законних підстав.

Позивач вказує, що при розгляді справи судом касаційної інстанції Вищим господарським судом України встановлено існування договірних відносин між сторонами, припинення договору оренди з та факт перешкоджання орендодавцем у доступі орендарю до орендованого приміщення для здійснення демонтажу і вивезення власного майна з об'єкту оренди. Отже, Вищий господарський суд України визначив спірні правовідносини як відносини найму (оренди), в межах яких відбулося відокремлюване поліпшення орендованого майна у вигляді встановлення спірної ролети.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги, викладені в заяві про уточнення позовних вимог від 23.11.2017р. за вх.суду№24985/17 та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Югтранс - Термінал» повернути Фізичній особі - підприємцю Анікіну Костянтину Валерійовичу вхідну ролету 3,75*4м з блоком керування і двома комплектами ключів.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що 13.05.2015р. між сторонами був підписаний Акт приймання-передачі приміщення з оренди за договором № 13/02-8 в якому зафіксований факт передачі майна та вказано, що приміщення повертається в стані під проведення ремонтних робіт, сторони претензій один до одного стосовно нерухомого майна не мають. Акт приймання - передачі не містить ніяких приміток або інформації про залишення будь-якого майна (поліпшень), яке належить позивачу, у приміщенні. В своїх уточненнях позивач посилається на лист від 08.05.2015р. №010/352, як на доказ наявності поліпшеної речі у відповідача, однак даний лист був складений 08.05.2015р., однак після цього, відбувся вивіз майна та 13.05.2015р. сторони підписали Акт приймання - передачі приміщення. В матеріалах справи відсутні будь які докази наявності спірної ролети у відповідача. Згодом, 01.06.2015р., ТОВ «ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ» для потреби наступних орендарів встановило в раніше орендованому позивачем приміщенні захисні жалюзі розміром 3,53 х 3,79 метри, на підтвердження цього факту до суду першої інстанції були надані документи про купівлю та встановлення зазначених захисних жалюзі.

Відповідач вказує, що позивачем не надано доказів надання згоди орендодавця на здійснення поліпшень орендованого майна у будь-якій документальній формі.

Крім того відповідач посилається на те, що до вимог про відшкодування витрат на поліпшення речі застосовується позовна давність в один рік. Перебіг якої почався з моменту припинення договору, а саме: з 21 квітня 2015 року, а позивач звернувся до суду із даним позовом 29 грудня 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Враховуючи викладене, відповідач просить застосувати строк позовної давності та відмовити у позові.

У відповіді на відзив, позивач зазначає, що відзив не відповідає вимогам встановленим частиною 3 статті 165 ГПК України. Щодо застосування спеціального строку позовної давності відповідно до статті 786 Цивільного кодексу України позивач зазначає, що офіційне тлумачення положення статті 786 Цивільного кодексу України викладене у Рішенні Конституційного Суду України №14-рп/2012 від 03.07.2012р. у справі №1-20/2012 за конституційним зверненням приватного підприємства „Науково-виробнича фірма „VD MAIS" щодо офіційного тлумачення положень статті 786 Цивільного кодексу України, в якому суд вирішив: положення статті 786 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу позовної давності в один рік слід розуміти так, що воно застосовується до вимог наймодавця про відшкодування збитків у зв'язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві, та вимог наймача про відшкодування витрат на поліпшення речі і не поширюється на інші вимоги наймача та наймодавця, які випливають з договору найму (оренди). Тобто стаття встановлює скорочений строк позовної давності в один рік для таких вимог: а) вимог наймодавця про відшкодування збитків у зв'язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві; б) вимог наймача про відшкодування витрат на поліпшення речі. До всіх інших вимог, які сторони відносин найму можуть пред'являти одна до одної, застосовуються загальні положення про позовну давність. Крім того, законодавством передбачено, що закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Строк дії договору не є терміном дії зобов'язання. Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов'язань оскільки згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, ч.1 статті 202 Господарського кодексу України такою умовою є виконання, проведене належним чином. Отже, саме по собі закінчення строку дії договору не припиняє зобов'язання, яке не було виконаним належним чином однією зі сторін.

Крім того, як стверджує позивач, слід звернути увагу також на те, що в матеріалах справи наявні докази придбання і встановлення спірно майна, а саме копії накладної № 617 від 27.03.2014р. та квитанцій №38-43. При цьому право на поліпшення приміщення, що орендується передбачено пунктами 2.9, 2.10 самого договору оренди. Більш того, розділом 2 договору оренди встановлено обов'язок орендаря на поліпшення орендованого приміщення шляхом проведення підготовчих робіт.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

При передачі справи №916/3644/16 на новий розгляд суд касаційної інстанції в постанові від 11.10.2017р. зазначив, що відмовляючи в позові з підстав недоведеності перебування спірного майна у незаконному володінні відповідача, суди обох інстанцій не надали правової оцінки наявності між сторонами договірних відносин та в зв'язку з цим - можливості захисту порушеного права позивача в обраний ним спосіб. Суди застосувавши положення ст.1212 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин, якими є відносини найму (оренди), в межах якого відбулося поліпшення майна, не врахували, що наявність між сторонами зобов'язальних правовідносин, для яких існують спеціальні норми матеріального права та умови договору, що визначають спосіб повернення спірного майна, виключає можливість пред'явлення позову про захист права власності на підставі ст. 1212 ЦК України. Не врахувавши наведеного, суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про витребування майна, не з'ясували природу спірних правовідносин сторін, і не встановили, які норми матеріального права підлягають застосуванню до таких відносин, правовий зміст і характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, у зв'язку з чим дійшли передчасних висновків про відмову в позові за недоведеністю.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В обґрунтування позовних вимог при первісному розгляді справи, позивач посилався на ст.ст. 387,1212 Цивільного кодексу України.

При новому розгляді справи з урахуванням з урахуванням зауважень касаційної інстанції, позивач звернувся до суду з уточненнями позовних вимог в яких, посилаючись на ст.620, 778 Цивільного кодексу України, просить зобов'язати відповідача повернути позивачу вхідну ролету 3,75*4кв.м. з блоком керування і двома комплектами ключів.

Суд звертає увагу, що заява позивача про уточнення позовних вимог є за своєю правовою природою заявою про зміну підстав позову.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на момент подання заяви до суду, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Зазначена заява позивача була подана в межах строку, встановленого ст. 22 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на момент подання заяви до суду.

Враховуючи викладене, судом розглядаються позовні вимоги в редакції заяви позивача від 23.11.2017р. за вх.суду№24985/17.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.ст. 173, 175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, визнається майново-господарським зобов'язанням. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що 13.02.2014р. між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нерухомого майна №13/02-8 за яким відповідач передав позивачу у строкове платне користування нежиле приміщення площею 176,9кв.м., що розташоване в будівлі за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 2 (надалі ТРЦ) на умовах і в порядку, передбаченому цим договором, що також підтверджується актом приймання-передачі об'єкту оренди від 30.03.2014р.

Як слідує з частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктами 2.9, 2.10 договору передбачено, що для цілей цього договору будь-які підготовчі роботи, включаючи будь-які ремонтні та відновлювальні роботи, проведені орендарем (або орендодавцем на прохання орендаря), проводяться лише з метою пристосування приміщень для здійснення діяльності орендаря, не створюють окрему річ та не мають цінності для орендодавця, оскільки проводяться для внутрішніх потреб орендаря та виключно для здійснення ним господарської діяльності в приміщенні.

З матеріалів справи вбачається, що згідно накладної №617 від 27.03.2014р. позивачем було придбао у ТОВ „Маггелан-Юг" ролету вхідну 3,75*4м. з блоком управління та двома комплектами клічів (профіль AG 77 - пенозаповнений, 77мм, внутривальний електродвигун AN-Motors), інв.№000353 вартістю 52382,70грн. В підтвердження оплати за зазначену ролету до матеріалів справи було долучено копії квитанцій до прибуткового касового ордеру: №38 від 27.03.2014р., №39 від 28.03.2014р., №40 від 31.03.2014р., №41 від 01.04.2014р., №42 від 02.04.2014р., № 43 від 03.04.2014р.

З пояснень позивача зазначена ролета була встановлена в орендованому позивачем приміщенні.

Відповідач проти встановлення ролети заперечує, однак такі заперечення судом до уваги не приймаються оскільки в матеріалах справи міститься копія листа відповідача вих.№010/352 від 08.05.2015р. до позивача в якому зазначається, що у зв'язку із наявністю у позивача заборгованості з орендної плати у сумі 180088,39грн., вхідна ролета 4м плюс блок керування у кількості 1шт. залишається в якості забезпечення даного зобов'язання.

Суд зазначає, що зазначена заборгованість позивача з орендної плати не підтверджена, про що зазначено в постанові Одеського апеляційного господарського суду від 12.04.2016р. по справі №916/2196/15, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 10.08.2016р., якою відмовлено у задоволенні позову ТОВ „Югтранс-Термінал" до ФОП Анікіна К.В. про стягнення 372733,76грн. заборгованості по договору оренди №13/02-8 від 13.02.2014р., нарахованої до 13.05.2015р., до моменту повернення приміщення з оренди.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто у відповідача були відсутні підстави для утримання ролети позивача.

Судом встановлено, що листом від 21.10.2014 року повідомив відповідача про розірвання договору оренди №13/02-08 від 13.02.2013 року на підставі п. 8.9 договору та просив рахувати датою початку відліку шести місяців 21.10.2014 року. Вказаний лист відповідачем отримано 21.10.2014 року, що підтверджується відміткою останнього на листі вх.№010/228. Таким чином, даний договір оренди за умовами п. 8.9 припинив свою дію з 21.04.2015 року. Листами вих.№2104-04 від 20.04.2015р., вих.№2104-1 від 21.04.2015р., вих.№2104-2 від 21.04.2015р. позивач звертався до відповідача про надання дозволу на проведення демонтажних робіт та вивезення обладнання з 21.04.2015р.

На посилання відповідача щодо підписання сторонами акту повернення майна від 13.05.2015р. суд зазначає, що пунктом 2.17 договору передбачено, що обов'язок по складанню акту прийому- передачі приміщення в оренду та повернення з оренди покладається на сторону, яка передає приміщення іншій стороні за цим договором. Акт прийому-передачі приміщення повинен бути підписаний сторонами протягом строків, передбачених даним договором для передачі приміщення (п. 2.18. договору). Пунктом 3.3.9 договору встановлено, що у випадку припинення цього договору оренди, у тому числі після закінчення строку його дії, у 5 (п'яти) денний строк повернути орендодавцю за актом прийому-передачі приміщення у стані не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням звичайного зносу, з усіма зробленими в ньому поліпшеннями, які не можуть бути відокремлені без заподіяння приміщенню або будівлі шкоди.

У пункті 2 цього акту сторони дійшли згоди, що приміщення повертається в стані - під проведення ремонтних робіт. Сторони претензій один до одного стосовно саме нерухомого майна не мають, однак, вхідна ролета 3,75*4 м , що належить позивачу, залишилися у володінні відповідача в якості забезпечення неіснуючої заборгованості.

Суд звертає увагу, що спірна ролета не є нерухомим майном, яке було передано в оренду та повернуто з оренди.

Станом на день розгляду справи спірна ролета відповідачем не повернута.

Відповідно до ст. 778 Цивільного кодексу України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Посилання відповідача на те, що у приміщенні встановлена інша вхідна ролета не є підставою для відмови у поверненні позивачу встановленої ним ролети, яка була залишена у відповідача в якості забезпечення заборгованості з орендної плати.

Щодо посилань відповідача на строк позовної давності в один рік до вимог про відшкодування витрат на поліпшення речі, суд зазначає наступне.

Згідно статті 786 Цивільного кодексу України, до вимог про відшкодування збитків у зв'язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві, а також до вимог про відшкодування витрат на поліпшення речі застосовується позовна давність в один рік.

Офіційне тлумачення положення статті 786 викладене у Рішенні Конституційного Суду України №14-рп/2012 від 03.07.2012р. у справі №1-20/2012 за конституційним зверненням приватного підприємства „Науково-виробнича фірма „VD MAIS" щодо офіційного тлумачення положень статті 786 Цивільного кодексу України, в якому суд вирішив: положення статті 786 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу позовної давності в один рік слід розуміти так, що воно застосовується до вимог наймодавця про відшкодування збитків у зв'язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві, та вимог наймача про відшкодування витрат на поліпшення речі і не поширюється на інші вимоги наймача та наймодавця, які випливають з договору найму (оренди).

Стаття встановлює скорочений строк позовної давності в один рік для таких вимог: а) вимог наймодавця про відшкодування збитків у зв'язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві; б) вимог наймача про відшкодування витрат на поліпшення речі. До всіх інших вимог, які сторони відносин найму можуть пред'являти одна до одної, застосовуються загальні положення про позовну давність.

Крім того, законодавством передбачено, що закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Згідно ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Тобто, що строк дії договору не є терміном дії зобов'язання. Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов'язань оскільки згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, ч. 1 статті 202 Господарського кодексу України такою умовою є виконання, проведене належним чином. Саме по собі закінчення строку дії договору не припиняє зобов'язання, яке не було виконаним належним чином однією зі сторін.

У постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі №905/2187/13 суд дійшов висновку, що закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов'язання, яке лишилося невиконаним. Сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов'язку.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Щодо посилань відповідача на відсутність згоди на встановлення вхідної ролети, суд зазначає, що, розділом 2 договору оренди встановлено обов'язок орендаря на поліпшення орендованого приміщення шляхом проведення підготовчих робіт.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Станом на день розгляду справи відповідачем не надано належних доказів спростовуючих позовні вимоги позивача.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Анікіна Костянтина Валерійовича про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ" повернути вхідну ролету 3,75*4кв.м. з блоком керування і двома комплектами ключів, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.129 ГПК України судові витрати щодо сплати судового збору у сумі 1378,00грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Анікіна Костянтина Валерійовича до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ" про зобов'язання повернути майно - задовольнити у повному обсязі.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ" (65101, м. Одеса, пр. маршала Жукова, 2, ) повернути Фізичній особі-підприємцю Анікіну Костянтину Валерійовичу (65044, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) вхідну ролету 3,75*4кв.м. з блоком керування і двома комплектами ключів.

Стягувач: Фізична особа-підприємець Анікін Костянтин Валерійович (65044, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1)

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ" (65101, м. Одеса, пр. маршала Жукова, 2, )

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ" (65101, м. Одеса, пр. маршала Жукова, 2, ) на користь Фізичної особи-підприємця Анікіна Костянтина Валерійовича (65044, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) 1378 /одна тисяча триста сімдесят вісім/грн. судового збору.

Стягувач: Фізична особа-підприємець Анікін Костянтин Валерійович (65044, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1)

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ" (65101, м. Одеса, пр. маршала Жукова, 2, )

Накази видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 26 липня 2018р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова