ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/17071/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.,

за участі секретаря судового засідання Корпусенка А.О.

за участю представників:

ПАТ "Дельта Банк" - Спінулова В.В. (адвокат, ордер КС №331307)

Арбітражного керуючого Рєзнікова В.І. - Пісної Д.В. (довіреність від 30.05.2018)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В.

на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.12.2017

(суддя - Яковенко А.В.)

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018

(колегія суддів: Верховець А.А. - головуючий, Пантелієнко В.О., Остапенко О.М.)

у справі

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стокхолл"

до Приватного акціонерного товариства "Готельний комплекс "Бригантина"

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

1. У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Стокхолл" звернулося до суду з заявою про визнання банкрутом Приватного акціонерного товариства "Готельний комплекс "Бригантина" (далі в тексті - Боржник).

2. Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.10.2017 порушено провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Готельний комплекс "Бригантина"; введено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства "Готельний комплекс "Бригантина", вирішено інші процедурні питання.

3. Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.11.2017 прийнято заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі в тексті - Банк) про визнання кредитором Боржника на суму 758 982 395,74 грн.; розгляд вищезазначеної заяви призначено на 04.12.2017.

Короткий зміст заяви з кредиторськими вимогами Банку до Боржника та оскаржуваних рішень суду першої і апеляційної інстанцій

4. Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.12.2017, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018, визнано кредитором у справі № 910/17071/17 по відношенню до Боржника ТОВ "Стокхолл" на загальну суму 2 516 000,00 грн. згідно наступної черговості задоволення вимог: 16 000,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів; 2 500 000,00 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів; ПАТ "Дельта Банк" на суму 3 200 грн. - вимоги 1 черги; Херсонську об'єднану державну податкову інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області на суму 394 807,79 грн. в наступній черговості: 3 200 грн. - вимоги 1 черги; 390 332, 36 грн. - вимоги 3 черги; 1 275,43 грн. - вимоги 6 черги. Окремо внесено до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги ПАТ "Дельта Банк" на суму 21 246 698, 06 грн., як такі, що забезпечені заставою майна Боржника.

5. Рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині розгляду кредиторських вимог Банку мотивовані наступним:

5.1. ПАТ «Дельта Банк» у наданій заяві з кредиторськими вимогами посилається на те, що 03.06.2011 між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (надалі - ПАТ «Кредитпромбанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ерфольг -Україна» (наділі - Позичальник) укладено Кредитний договір №04.1/07/11-КАТ (наділі-Договір).

5.2. 08.06.2011 року на забезпечення виконання умов Кредитного договору, між ПАТ «Кредитпромбанк» (в подальшому - Іпотекодержатель) з однієї сторони та майнового поручителя Приватного акціонерного товариства «Готельний комплекс «Бригантина» (в подальшому - Іпотекодавець) з іншої сторони, які іменуються в подальшому спільно Сторони укладено Іпотечний договір №13/07/103/11-КАТ від 08.06.2011 (наділі Іпотечний договір).

5.3. Відповідно до п.1.1 розділу 1 Іпотечного договору у забезпечення зобов'язань Боржника перед Іпотекодержателем за Кредитним договором Іпотекодавець надає Іпотекодержателю в іпотеку Майно.

5.4. Згідно п.1.4 розділу 1 Іпотечного договору заставна вартість Майна за згодою Сторін складає 1 818 635.00 (один мільйон вісімсот вісімнадцять тисяч шістсот тридцять п'ять) євро, що за офіційним курсом НБУ складає 21 246 698, 06 грн.

5.5. 27.09.2013 між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі продажу прав вимоги, відповідно до якого з урахуванням Додаткової угоди від 04.11.2013 та Акту приймання-передачі прав вимоги від 04.11.2013, від ПАТ «Кредитпромбанк» (Продавця) до ПАТ «Дельта Банк» (Покупець) передано право вимоги за Кредитним договором №04.1/07/11-КАТ від 03.06.2011 зі всіма додатковими угодами, а також право вимоги за всіма забезпечувальними договорами до вказаного кредитного договору, в тому числі за Іпотечним договором 13/07/103/11 -КАТ від 08.06.2011.

5.6. Суд апеляційної інстанції зазначив, що ПАТ «Дельта Банк» звернулося до ПрАТ «Готельний комплекс «Бригантина» із кредиторськими вимогами у розмірі 758 982 395,74 грн. як до майнового поручителя, який не є позичальником за основним договором кредитної лінії від 03.06.2011 року .№04.1/07/11-КАТ, та не є особою, яка отримувала кредитні кошти за цим договором.

5.7. Під час розгляду кредиторських вимог ПАТ «Дельта Банк», суд першої та апеляційної інстанції керувалися висновками про застосування норм права, котрі викладені у постанові Верховного суду України від 29.03.2017 року по справі №918/169/16, відповідно до якої відповідальність майнового поручителя як іпотекодавця, який не є одночасно боржником в основному зобов'язанні, обмежується вартістю майна, переданого в іпотеку.

5.8. З наведеного, суд першої та апеляційної інстанції дійшли до висновку, що вимоги ПАТ «Дельта Банк» за Іпотечним договором №13/07/103/11-КЛТ від 08.06.2011 підлягають визнанню за оціночною вартістю предмета іпотеки у розмірі 21 246 698, 06 грн., та підлягають включенню їх до реєстру вимог кредиторів у справі 910/17071/17 про банкрутство ПрАТ «Готельний комплекс «Бригантина» окремо - як забезпечені заставою майна боржника.

5.9. Зазначене стало підставою для відмови ПАТ "Дельта Банк" у визнанні кредитором Боржника на суму 737 685 697,68 грн.

6. Рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині розгляду кредиторських мотивовані приписами статей 11, 33 Закону України "Про іпотеку" та положеннями ст. ст. 23, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи яка подала касаційну скаргу

7. До Верховного Суду від ПАТ "Дельта Банк" надійшла касаційна скарга у якій Банк просить суд скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 04.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 і прийняти нове рішення яким задовольнити заяву АТ "Дельта Банк" та визнати Банк кредитором у справі № 910/17071/17 на загальну суму 758 982 395 грн. 74 коп, як вимоги забезпечені заставою Боржника.

8. В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваних судових рішень з прийняттям судом касаційної інстанції нового рішення, Банк у касаційній скарзі наводить наступні доводи:

8.1. Суди попередніх інстанцій не врахували, що незалежно від розміру вимог за основним зобов'язанням, вони в силу укладення договору застави є забезпеченими в повному розмірі.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

9. До Верховного Суду не надходили відзиви на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

10. Ухвалою Верховного Суду від 29.03.2018 (з урахуванням ухвали від 22.05.2018 про виправлення описки) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. (далі за текстом - ПАТ "Дельта Банк") на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 у справі №910/17071/17; призначено до розгляду касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" на 23.05.2018 у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду.

11. Ухвалою Верховного Суду від 23.05.2018 зупинено на підставі п.7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України касаційне провадження у справі №910/17071/17 за касаційною скаргою ПАТ "Дельта Банк" на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 у справі № 910/17071/17 в частині розгляду кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до прийняття відповідного рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №902/492/17.

12. Ухвалою Верховного Суду від 04.06.2018 поновлено касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 в частині розгляду кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" у справі № 910/17071/17; призначено до розгляду касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. на 12 липня 2018 року у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду.

13. Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувані судові рішення скасувати, а справу у скасованій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції виходячи з наступного.

14. Відповідно ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

15. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

16. Щодо доводу касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не врахували, що незалежно від розміру вимог за основним зобов'язанням, вони в силу укладення договору застави є забезпеченими в повному розмірі, колегія суддів зазначає наступне.

17. Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, зроблених за результатами розгляду справи №902/492/17 (постанова від 15.05.2018), забезпеченими зобов'язаннями в розумінні ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та, відповідно, вимогами забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, є всі вимоги кредитора, які існують за основним зобов'язанням (кредитним договором), і є дійсними на момент визнання вимог та можуть бути задоволені за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення відповідно до умов забезпечувального договору та чинного законодавства. Господарські суди, визначаючи розмір забезпечених кредиторських вимог та включаючи їх окремо до реєстру, повинні застосовувати положення ст. 19 Закону України "Про заставу" та ст. 7 Закону України "Про іпотеку" та встановити на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна, а також склад та розмір цих вимог.

18. У постанові від 15.05.2018 у справі №902/492/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду України 29.03.2017 у справі №3-1591гс16 (№918/169/16).

19. За таких обставин є обґрунтованим довід касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не врахували, що незалежно від розміру вимог за основним зобов'язанням, вони в силу укладення договору застави є забезпеченими в повному розмірі.

20. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що суди попередніх інстанцій не дослідили з застосуванням ст. 7 Закону України "Про іпотеку" зібрані у справі докази з встановленням фактичних обставин справи щодо заборгованості за договором кредитної лінії від 03.06.2011 року №04.1/07/11-КАТ для визначення на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна.

21. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

22. Беручи до уваги те, що суди попередніх інстанцій в основу своїх рішень щодо розгляду заяви з кредиторськими вимогами ПАТ "Дельта Банк" до Боржника поклали висновки про застосування норм права, які були викладені у постанові Верховного Суду України 29.03.2017 у справі №3-1591гс16 (№918/169/16), а також зважаючи на те, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази з встановленням фактичних обставин справи щодо заборгованості за договором кредитної лінії від 03.06.2011 року .№04.1/07/11-КАТ для визначення на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла до висновку про необхідність скасування оскаржуваних судових рішень в частині розгляду кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" у справі № 910/17071/17, з направленням справи у скасованій частині на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

23. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 310 ГПК України, висновки суду касаційної інстанції, у зв'язку з якими скасовано судові рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

24. За таких обставин касаційна скарга ПАТ "Дельта Банк" підлягає частковому задоволенню.

25. Оскільки за результатами касаційного розгляду суд касаційної інстанції дійшов до висновку про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції з направленням справи у скасованій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, судові витрати за подання касаційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, судом касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 04.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 у справі № 910/17071/17 в частині розгляду кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" скасувати

3. Справу № 910/17071/17 в частині розгляду кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко