ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м. Черкаси

справа № 925/1530/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Копистири В.М., у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СОИЛ», АДРЕСА_1

до відповідача: фізичної особи-підприємця Бочал Вячеслава Михайловича, АДРЕСА_2

про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням шляхом виселення підприємця з приміщення магазину,

та зустрічним позовом фізичної особи-підприємця Бочал Вячеслава Михайловича, АДРЕСА_2

до товариства з обмеженою відповідальністю «СОИЛ», АДРЕСА_1

про визнання недійсним та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

за участю повноважних представників сторін (за первісним позовом):

від позивача: Капітоненко А.Ю. - за довіреністю;

відповідача: Бочал В.М. - підприємець - особисто, особа встановлена,

Сизоненко О.В. - за нот. посвідченою довіреністю,

Чепурний В.П. - за нот. посвідченою довіреністю.

Позивач за первісним позовом (ТОВ «СОИЛ») звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до відповідача ФОП Бочал В.М. та просить усунути перешкоди в користуванні майном - нежитловим приміщенням літ М-І площею 237,5 кв.м. на території автомобільного ринку в АДРЕСА_1 - шляхом виселення відповідача ФОП Бочал В.М. з займаного приміщення магазину.

Відповідач ФОП Бочал В.М. 19.12.2017р. звернувся в господарський суд Черкаської області з зустрічним позовом (том 1 а.с. 68-75) про визнання недійсним та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, в якій просить повністю скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - свідоцтво НОМЕР_2 від 02.08.2014р. - за ТОВ «СОИЛ», та зобов'язати ОСОБА_5 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області скасувати державну реєстрацію спірного нерухомого майна, що розташоване в АДРЕСА_1.

В засіданні суду:

Представник позивача вимоги підтримав та просить позов задовольнити з мотивів оформленого у позивача права власності на споруди на території авторинку по вул. Ярославській,7 в м. Черкаси - за ТОВ «СОИЛ», протиправним використанням магазину М-І та вчинення перешкод відповідачем у використання позивачем власного майна.

Проти зустрічного позову заперечує повністю.

Відповідач ФОП Бочал В.М. та його представники проти первісного позову заперечують та вказують на право власності Бочала В.М. на спірний магазин літ. М-І на підставі договору підряду від 03.11.2005р. (том 1 а.с. 67, 79).

З мотивів наявного права власності на приміщення спірного магазину М-І ФОП Бочал В.М. просить скасувати державну реєстрацію права власності за ТОВ «СОИЛ». Зустрічні позовні вимоги заявник та представники підтримали та вказали, що саме відповідачем (за первісним позовом) своїми силами та власним коштом проводились роботи по будівництву, належному утриманню спірного магазину на території автомобільного ринку по АДРЕСА_1. За рахунок відповідача проведені комунікації газо-, водо-, енерго-постачання об'єкту, в послідуючому виконано капітальний ремонт приміщення тощо. Позивач (ТОВ «СОИЛ») не має проекту будівництва спірного магазину, відповідного кошторису, документів на придбання матеріалів тощо. Позивач не розрахувався за виконані роботи з відповідачем ФОП Бочал В.М., та не приймав від виконавця будівельні та підрядні роботи. Позивач не здавав об'єкт в експлуатацію в установлений спосіб. В той же час позивач стверджує, що відповідач самовільно захопив об'єкт та протиправно утримує його. Представники відповідача вказують на неналежний спосіб захисту права позивачем. На їх думку, вимога позивачем має формулюватись як витребування майна з незаконного володіння.

Відповідач та його представники наполягають на витребуванні доказів у позивача стосовно реєстрації права власності на нерухоме майно - ряд М-І та місце 21 в ряду 12 на території автомобільного ринку по АДРЕСА_1, а також акти приймання-передачі магазину між позивачем та відповідачем, угоди на постачання енергії, води, газу тощо і договори оренди магазину чи торгового місця 21 між сторонами спору.

ФОП Бочал В.М. не заявляв про залучення відповідачем ОСОБА_5 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Позивач не змінив предмет чи підставу первісного позову.

Суд відмовив заявнику ФОП Бочал В.М. у прийнятті змін до зустрічного позову з мотивів повторного подання змін одночасно предмету та підстав позову вже після відкриття судового засідання.

ФОП Бочал В.М. неодноразово подавав апеляційні скарги на ухвали суду в даній справі.

Судом з'ясовано та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

Позивач є власником комплексу нежитлових приміщень автомобільного ринку, що розташований в АДРЕСА_1 - на підставі рішення господарського суду Черкаської області від 24.06.2010р. у справі №16/1098 (том 1 а.с. 15-16). Земельна ділянка під забудовою на території автомобільного ринку в місті Черкаси використовується позивачем на праві постійного користування на підставі Державного акту на право постійного користування землею серія ЧР №24-196 від 27.01.1998р. (том 1 а.с. 11-14).

Право власності на комплекс нерухомого майна за позивачем підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_2 від 02.08.2014р., в тому числі і на приміщення спірного магазину, теплогенераторної М-І (том 1 а.с. 8-10).

Відповідач ФОП Бочал В.М. на території авторинку ТОВ «СОИЛ» в АДРЕСА_1, самовільно, без укладання договорів з позивачем на користування чи інше відплатне використання майна, займає та використовує у своїй підприємницькій діяльності приміщення магазину М-І (том 1 а.с. 138-142), що на генеральному плані авторинку в м. Черкаси позначена як місце 21 в ряду 12 (том 1 а.с. 145), в тому числі і шляхом передання в найом, оренду третім особам.

Для створення правових підстав для використання спірного об'єкту (магазину) відповідач ФОП Бочал В.М. неодноразово звертався в господарський суд з позовними вимогами про визнання права власності (в тому числі і за набувальною давністю), про стягнення збитків, про стягнення вартості виконаних робі тощо. ФОП Бочалу В.М. було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 07.11.2017р. у справі №925/485/17 за позовом ТОВ «СОИЛ» було встановлено використання ФОП Бочал В.М. спірного приміщення та відсутність правової підстави для такого використання.

У зв'язку з неможливістю використання позивачем власного приміщення М-І за цільовим призначенням, позивач звернувся з вимогою до відповідача про звільнення займаного ним приміщення на території авторинку ТОВ «СОИЛ» по АДРЕСА_1. Відсутність реагування відповідача на вимогу, наявність перешкоди позивачу у використанні власного майна стали причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та усунення перешкод в користуванні майном - приміщенням М-І шляхом виселення фізичної особи - підприємця Бочал В.М. з займаного ним приміщення.

ФОП Бочал В.М. звернувся в господарський суд Черкаської області з зустрічною позовною заявою від 19.12.2017р. (том 1 а.с. 68-75) (зі змінами підстав позову від 30.03.2018, том 3 а.с. 1-10), в якій просить суд:

- скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, свідоцтво НОМЕР_3, індексний номер 25081177 від 02.08.2014р., зареєстрованого реєстраційною службою Черкаського міського управління юстиції Черкаської області за ТОВ «СОИЛ», код 24354168, країна реєстрації - Україна, юр.адреса - 18024, АДРЕСА_1;

- зобов'язати Державну реєстраційну службу скасувати записи про державну реєстрацію нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «СОИЛ»;

Вимоги обгрунтовує тим, що ТОВ «СОИЛ» при наявності дозвільних документів, оформленої земельної ділянки в користування та не маючи обігових коштів на початок будівництва комплексу споруд на території автомобільного ринку, уклав з відповідачем ФОП Бочал В.М. та іншими контрагентами договори підряду на будівництво.

Заявник ФОП Бочал В.М. вказує, що між ним та ТОВ «СОИЛ» підписано договори підряду від 24.08.2003р. та 03.11.2005р. на спорудження двох магазинів загальною площею 431,75 кв.м. (178,75 кв.м. та 235 кв.м.) (том 1 а.с. 66-67).

У п. 1.1 договорів підряду від 2003 та 2005 років зазначається, що будівництво об'єктів підрядником (позивачем ТОВ «СОИЛ») здійснюється на земельній ділянці, належить замовнику (відповідачу ФОП Бочал В.М.) на підставі вищезазначеного рішення Черкаської міської ради, що повністю узгоджується з ст. 375 ЦК України.

На думку ФОП Бочала В.М., згідно умов договорів (п. 2.1, 2.2, 2.3), погоджених сторонами, та у відповідності ст.ст. 844, 877 ЦК України, ст. 318 ГК України, позивач надав за своїм підписом відповідачеві ФОП Бочал В.М. всю технічну документацію на спорудження об'єктів (проекти, кошториси) та відповідач розпочав спорудження магазинів на свій страх і ризик та за власні кошти. В кошторисі зазначається, що власником магазинів є відповідач (ФОП Бочал В.М.).

Спорудження об'єктів як ФОП Бочал В.М., так і іншими особами, проводилося з матеріалів позивача (Бочал В.М.) та з матеріалів і за кошти інших фізичних осіб, інші роботи здійснили ліцензовані будівельні організації. Якість виконаних робіт та відповідність їх Державним будівельним нормам і правилам було підтверджено висновком №3-БТ експертного будівельно-технічного дослідження, складеного приватним підприємством «Експертна установа» від 17.05.2010 року. Згідно цього висновку всі забудови відповідають діючим Державним будівельним нормам. Серед цих забудов знаходяться і магазини, що спорудив відповідач Бочал В.М. (літ. М-І).

Здійснення будівництва магазинів безпосередньо Бочалом В.М. можуть підтвердити інші приватні підприємці, які здійснюють торгівлю на даному ринку та їх торгові точки знаходяться поруч зі спірними об'єктами.

Після закінчення будівництва у 2004 - 2007 роках відповідач Бочал В.М. неодноразово звертався до позивача (ТОВ «СОИЛ» - замовника), з заявами про підписання актів виконаних робіт, як це передбачено п. 2.5 та п. 2.6 договорів підряду та ст.ст. 853, 854, 882 ЦК України, ст. 321 ГК України, та проведення розрахунку за споруджені на замовлення ТОВ «СОИЛ» магазини. Відповіді на них отримано не було та розрахунків не проведено.

Відмову у підписанні актів виконаних робіт та проведенні розрахунків позивач пояснював відсутністю наявних обігових коштів на його рахунках. Крім того директор ТОВ «СОИЛ» запевнив, що після введення даних об'єктів в експлуатацію ФОП Бочал В.М. отримає свідоцтво про права власності на дані магазини, загальною площею 431,75 кв.м., які побудовані ФОП Бочал В.М. (підрядником) на підставі договорів підряду. Таке запевнення узгоджується з приписами ст. 876 ЦК України - «Власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є підрядник, якщо інше не передбачено договором» (дана редакція статті діяла на момент укладання договору та зміни внесені до неї лише 15.12.2005р.), та п. 2.1 договорів підряду.

Саме на підставі цих запевнень ФОП Бочал В.М. приступив до експлуатації - володіння, користування та розпорядження даними магазинами. Таке володіння виникло з 2004 року і продовжується донині. Магазини замовнику будівництва ТОВ «СОИЛ» по актах приймання-передачі не передані донині.

Заявник ФОП Бочал В.М. вважає, що позивач ТОВ «СОИЛ» ввів в 2010р. суд в оману щодо права володіння та спорудження саме ним спірного майна, зареєстрував право власності на дані об'єкти за ТОВ «СОИЛ», не провівши розрахунки з ФОП Бочал В.М. за споруджені об'єкти. Відповідач ФОП Бочал вказує, що про право власності на спірні об'єкти за ТОВ «СОИЛ» він дізнався тільки в жовтні 2016р., та не був учасником процесу в суді по даній справі, а також не повідомлявся господарським судом належним чином про час і місце розгляду справи.

З урахуванням приписів ст.ст. 546, 610, 625, 638, 837, 839, 844, 853, 854, 875, 876 ЦК України (в редакції до 2005р.), ст.ст. 877, 879, 882 ЦК України, ст.ст. 173, 179, 193, 224, 1,321, 322 ГК України та на підставі пунктів 1.1, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.6, 4.1 вказаних договорів підряду, ФОП Бочал В.М. почав використовувати спірне майно на свій розсуд - використовувати в підприємницькій діяльності та здавати в оренду з 2004 року. При цьому спорудив окрему лінію енергопостачання, провів до магазину воду та каналізацію, газифікував приміщення магазинів. Відповідні угоди по даних роботах були укладені ФОП Бочал В.М. з іншими підприємствами та організаціями, та було суттєво поліпшено стан цих магазинів.

ФОП Бочал В.М. стверджує, що належно повідомляв про такі роботи відповідача ТОВ «СОИЛ», і з його сторони ніяких заперечень щодо таких обставин із часу їх проведення не надходило. Крім того, ТОВ «СОИЛ» надав згоду на проведення цих робіт та вказував у дозволах, що вони проводяться на магазинах, що належать відповідачу (ФОП Бочал В.М.), та розрахунки будуть проведені.

ФОП Бочал стверджує, що таким чином відповідач ТОВ «СОИЛ» визнавав, що дані магазини належать відповідачу ФОП Бочал В.М. до проведення з ним відповідних розрахунків за виконані підрядні та будівельні роботи.

ФОП Бочал В.М. вважає, що ТОВ «СОИЛ» свідомо протиправно заволодів його майном та надав суду недостовірні докази, а господарський суд при прийнятті рішення на користь ТОВ «СОИЛ» невірно визначив суть господарських відносин, не застосувавши приписи ст. 144 ГК України та ст. 331 ЦК України.

Позивач (за зустрічним позовом) ФОП Бочал В.М. вважає, що відповідач ТОВ «СОИЛ» неправомірно зареєстрував за собою право власності на об'єкти (магазини), які він не споруджував, чим порушив права та охоронювані інтереси ФОП Бочала В.М.

В обгрунтування вимог ФОП Бочал В.М. посилається на витяг з експертизи про оцінку ринкової вартості приміщень будівлі літера М-І, виконану ПП «АЖІО», яка, на його думку, має суттєве значення для розгляду справи (том 3 а.с. 22, текст експертизи з відповідними висновками суду не надано).

Порушення його права як забудовника та власника матеріалів та обладнання в приміщенні магазину М-І стали причиною звернення ФОП Бочал В.М. до суду з зустрічним позовом за захистом своїх прав.

Позивач ТОВ «СОИЛ» вимоги зустрічного позову заперечив. Вказує на відсутність у відповідача ФОП Бочал В.М. дозвільних документів на забудову приміщення М-І в ряду 12 на території авторинку.

Інших доказів не подано. Сторони не надавали клопотань про витребування додаткових документів, доказів та матеріалів по суті спору.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги первісного позову такими, що підлягають до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову - належить відмовити повністю.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є суб'єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (том 1 а.с. 26-28, а.с. 83, 107-124).

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов'язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ - положення ст. 93 Цивільного кодексу України.

Судами загальної та господарської юрисдикції неодноразово розглядались спори за участю цих же сторін та приймались судові рішення:

- справи №925/779/17, №925/776/17, №925/785/17 за позовом ФОП Бочал до ТОВ «СОИЛ» про визнання права власності на магазини площею 431,75 кв.м. на території авторинку в м. Черкаси - за набувальною давністю - в задоволенні позову відмовлено повністю;

- справа №925/237/17 за позовом ФОП Бочал до ТОВ «СОИЛ» про визнання права власності на магазини, теплогенераторну - з мотивів здійснення позивачем їх будівництва - в задоволенні позову відмовлено повністю;

- справа №925/716/17 за позовом ФОП Бочал до ТОВ «СОИЛ» про усунення перешкод в здійсненні господарської діяльності - в задоволенні позову відмовлено повністю. Апеляційна інстанція залишила рішення суду без змін;

- справа №16/1098 за позовом ТОВ «СОИЛ» до Черкаської міської ради з залученням третьої особи ТОВ «Авторинок» про визнання права власності на майно (том 1 а.с. 15-17) та ухвала ВГСУ від 22.02.2017р. у справі №16/1098 про визнання права власності на майно (том 1 а.с. 81). Позов задоволено. В задоволенні касаційної скарги за зверненням ФОП Бочал В.М. відмовлено;

- справа 925/1239/17 за позовом ФОП Бочал до ТОВ «СОИЛ» та комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» про стягнення 6769593 грн. та визнання не правочинними дій Комунального підприємства «ЧООБТІ» (том 3 а.с. 15-21). Рішення у справі від 05.03.2018р. скасовано постановою Київського апеляційного господарського суду і в позові відмовлено.

При розгляді даної справи господарський суд враховує положення та приписи законодавства України про власність:

- ст. 41 Конституції України про те, що кожна особа має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю;

- ст. 317 ЦК України про право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном;

- ст. 319 ЦК України про непорушність права власності та права розпорядження майном на власний розсуд;

- ст. 321 ЦК України про неприпустимість протиправного позбавлення прав власності чи обмеження у його здійснені.

Суд враховує наявні триваючі господарські відносини між сторонами на підставі вимог цивільного та господарського законодавства України, а також письмових угод та листування між сторонами (обмін листами, телефонограмами тощо). Наявність триваючих договірних господарських відносин між сторонами не спростовується та не заперечується учасниками справи.

Суд всебічно та повно дослідив докази, документи та матеріали, подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень:

За первісним позовом:

Позивач свої вимоги обгрунтовує як власник спірного приміщення магазину М-І на території автомобільного ринку по АДРЕСА_1. В підтвердження вимог в судовому засіданні представник надав суду документи в оригіналі для огляду, та відповідні копії в справу:

- Технічний паспорт на магазин по ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Черкаси (том 1 а.с. 138);

- Експлікація поверхів приміщення магазину М-І (том 1 а.с. 139-142);

- Ситуаційний план - викопіювання з Генерального плану забудови - розміщення авторинку по АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 143-145). Магазин М-І розміщений на місці 21 в ряду 12. Тобто, місце 21 внаслідок узгоджених дій перетворено на капітальну споруду магазину на земельній ділянці, що належить позивачу на праві постійного користування;

Тобто, позивач ТОВ «СОИЛ» підтвердив набуття майна у власність у спосіб, не заборонений законом та передбачений нормами цивільного законодавства України.

Відповідач ФОП Бочал В.М. не наводить правової підстави використання майна позивача: магазину М-1 після оформлення позивачем права власності на нього - з 02.08.2014р.

За зустрічним позовом:

ФОП Бочал В.М. обґрунтовує свої вимоги з посиланням на договір підряду від 24.08.2003р. (том 1 а.с. 66), та договір будівельного підряду від 03.11.2005р. (том 1 а.с. 67, а.с. 79).

Предметом договору 2003 року є будівництво ФОП Бочал В.М. приміщення магазину зі своїх матеріалів на свій ризик на земельній ділянці замовника ТОВ «СОИЛ» за замовленням ТОВ «СОИЛ» згідно кошторису та проекту (п. 1.1. договору).

Суд зазначає, що в спірному договорі 2003 року відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки об'єкту будівництва, земельної ділянки, строки початку робіт, закінчення робіт, періоду та графіку виконання робіт, вартість робіт, порядок здачі робіт тощо. Договір не містить також адреси виконання робіт.

Предметом договору будівельного підряду 2005 року є будівництво ФОП Бочал В.М. приміщення магазину площею 253 кв.м. - з приєднанням до мереж водо-, енергопостачання, зі своїх матеріалів на свій ризик на земельній ділянці замовника ТОВ «СОИЛ» (п.1.1 договору).

Замовником будівництва виступає ТОВ «СОИЛ». Останній же згідно п. 2.1. договору надає підряднику всі дозволи, проекти, кошториси.

Обов'язок введення об'єкту в експлуатацію лежить на замовнику.

Суд зазначає, що в спірному договорі 2005 року відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки об'єкту будівництва, земельної ділянки, строки початку робіт, виконання робіт, вартість робіт, порядок здачі робіт тощо. Договір не містить також адреси виконання робіт.

Суд звертає увагу, що оригінал даного договору 2005 року (у відповідача ФОП Бочал В.М. та в справі посвідчена копія - а.с. 67 том 1 зворот, а.с. 79), та в примірнику у ТОВ «СОИЛ» - не підписаний підрядчиком. Тобто, даний договір є неукладеним і суд не приймає його як письмовий доказ в оцінці взаємовідносин сторін та наслідків.

Тобто, вказаний ФОП Бочал В.М. договір 2005 року - як підстава позорву - не породжує для сторін договору ніяких юридично значимих наслідків. Суд також враховує, що в інших господарських справах суди не давали оцінку спірному договору підряду 2005р., а оцінювали господарські взаємовідносини сторін та обставини.

Робочий проект магазину по продажу запчастинами пп. Бочал В.М. в м. Черкаси (том 1 а.с. 159 -168) замовлені ФОП Бочал В.М. Одночасно суд зазначає, що в поданих заявником Бочал В.М. документах відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки магазину.

Робочий проект 2003-РП магазин по продажу запчастин пп. Бочал В.М. в м. Черкаси, кошторисна документація (том 1 а.с. 169-178) замовлені ФОП Бочал В.М. Суд також зазначає, що в поданих заявником Бочал документах відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки магазину та його розміщення на земельній ділянці.

Суд зазначає, що поданий у справу відповідачем ФОП Бочал В.М. письмовий доказ: Реєстр придбаних будівельних матеріалів для будівництва магазину згідно договору підряду від 24.08.2003р. за адресою: АДРЕСА_1 та оплати за виконані роботи (том 1 а.с. 179-200) - виконаний відповідачем Бочал В.М. одноособово. Ідентифікаційні ознаки магазину (об'єкту), що будується - відсутні.

Також суд звертає увагу сторін, що реєстр придбаних будівельних матеріалів для будівництва магазину згідно договору підряду від 03.11.2005р. за адресою: АДРЕСА_1 та оплати за виконані роботи (том 1 а.с. 201-235) виконаний відповідачем Бочал В.М. одноособово. Ідентифікаційні ознаки магазину (об'єкту), що будується - відсутні.

Відповідач Бочал В.М. неодноразово письмово звертався до позивача з заявами про прийняття позивачем виконаних робіт по будівництву магазину. Об'єкт та об'єми робіт не конкретизовані (том 1 а.с. 236-239, 241-247). Запропоновано також до підписання акт виконаних робіт для ТОВ «СОИЛ».

Заявою від 15.10.2007 року підприємець Бочал В.М. - як підрядник на об'єкті будівництва - декларує своє право власності на магазин площею 431,75 кв.м. по вул. Ярославській у м. Черкаси (том 1 а.с. 240) з мотивів приналежності новозбудованого об'єкту підряднику до моменту здачі об'єкту замовнику по акту (приймання-передачі).

Виконання робіт по прокладанню комунікацій електро-, водо-, газопостачання замовляв, контролював, приймав та оплачував ФОП Бочал В.М. самостійно (том 1 а.с. 251-284) і спору в цій частині немає. В даних документах відсутні ідентифікуючі ознаки спірного об'єкту нерухомості, на якому виконувались вказані роботи. Суд враховує, що замовляв та безпосередньо споживав результати цих робіт саме ФОП Бочал В.М.

Суд зазначає, що ФОП Бочал В.М. є власником витрачених будівельних матеріалів та будівельної споруди, куди витрачені та використані спірні будівельні матеріали. Спору в цій частині немає і Бочал В.М. не заявляє про порушення своїх прав на витрачені матеріали.

Суд враховує, що ФОП Бочал В.М., як відповідач за первісним позовом, не доводить належними та допустимими доказами підстав свого знаходження в спірному приміщенні магазину М-І та здійснення там господарської діяльності з отриманням прибутку, з врахуванням оформленого позивачем права власності на спірний магазин М-І з 02.08.2014р. (Свідоцтво про право власності ТОВ «СОИЛ», том 1 а.с. 8-10).

Ці обставини суд вважає ризиками господарської діяльності суб'єкта господарювання, які несуть сторони самостійно.

Щодо застосування судом строку позовної давності за зустрічним позовом (том 1 а.с. 99) за заявою позивача (ТОВ «СОИЛ») до прийняття рішення у справі. Згідно постанови ВГСУ №10 від 29.05.2013р. позовна давність може бути застосовна за умови наявного порушеного права.

Суд враховує, що згідно з приписами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до положень ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач за зустрічним позовом ФОП Бочал В.М. звернувся до суду про скасування реєстрації права власності позивача (за первісним позовом, ТОВ «СОИЛ») лише 19.12.2017р.

Отже, строк позовної давності про визнання недійсною та скасування Державної реєстрації права власності - за період з 02.08.2014р. до 19.12.2017р. - сплив.

Як встановлено в п. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд враховує приписи Постанови Пленуму ВГСУ від 29 травня 2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів»:

…2.2. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен перевірити, з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Заява про застосування строку позовної давності подана відповідачем (ТОВ «СОИЛ») до прийняття рішення судом, з дотриманням процедури.

Сторонами не надано доказів поважності причин пропуску строку позовної давності і судом не добуто. Підстав для захисту порушеного права та поновлення строку суд не вбачає. Суд не застосовує строк позовної давності за заявою ТОВ «СОИЛ» до спірних правовідносин.

Суд враховує, що відповідно до приписів ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи -підприємці мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених до юрисдикції судів.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини в суспільстві.

Відповідно до приписів ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Позивач за зустрічним позовом (ФОП Бочал В.М.) не довів, яке його право порушено та в який спосіб він може відновити порушене право. Заявник не враховує, що він не наділений повноваженнями ревізувати відносини права власності та позбавляти права власності, яке набуто ТОВ «СОИЛ» у незаборонений спосіб відповідно до приписів ЦК України та ГК України, та гарантоване Конституцією України. Позивач за зустрічним позовом (ФОП Бочал В.М.) також не довів права діяти від інших суб'єктів господарювання на території авторинку в м. Черкаси.

Крім того, ТОВ «СОИЛ» не є реєстратором прав та не може самостійно скасовувати реєстрацію свого права. Тобто, заявником (ФОП Бочал В.М.) використаний неналежний спосіб захисту права, що не підпадає під визначення ст.ст. 15-16 ЦК України, ст. 20 ГК України.

Відповідач ФОП Бочал В.М. не подавав суду належних письмових клопотань про залучення до участі у справі співвідповідача: ОСОБА_5 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, державного реєстратора чи Головного територіального управління юстиції у Черкаській області тощо.

Позовна вимога до ОСОБА_5 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - позивачем за зустрічним позовом ФОП Бочал В.М. - не сформульована.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності - недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили - з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» nо.23465/03 від 08.03.2012р.);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов'язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін: (рішення «Серявін проти України» nо. 4909/04 від 10.02.2010р., рішення «Трофімчук проти України» nо. 4241/03 від 28.10.2010р.);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» nо. 4994/04 від 09.09.2011р.).

Суд при прийнятті рішення не враховує посилання відповідача ФОП Бочала В.М. на рішення Європейського суду з прав людини (том 1 а.с. 326-329) від 18.10.2005р. «Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України» про обмеження йому доступу до правосуддя, оскільки в даній справі предмет спору не тотожний з предметом у справі ЄСПЛ №70297/01 від 18.10.2005р.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права.

Первісний позов підлягає до повного задоволення.

В задоволенні зустрічного позову належить відмовити повністю з мотивів необґрунтованості та недоведеності позивачем (ФОП Бочал В.М.) своїх вимог та застосування останнім неналежного способу захисту порушеного права.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Позивача та не стягувати, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити повністю.

Усунути позивачу ТОВ «СОИЛ», АДРЕСА_1, перешкоди у користуванні та розпорядженні нежитловим приміщенням магазину площею 237,5 кв.м. літ. М-1, що розміщене на території автомобільного ринку в АДРЕСА_1

шляхом виселення фізичної особи-підприємця Бочала Вячеслава Михайловича, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає в АДРЕСА_2

з приміщення даного магазину.

В задоволенні зустрічного позову фізичної особи-підприємця Бочала Вячеслава Михайловича, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає в АДРЕСА_2

до ТОВ «СОИЛ», АДРЕСА_1,

про визнання недійсним та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, в якому просить скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно свідоцтво НОМЕР_2 від 02.08.2014р. за ТОВ «СОИЛ» та зобов'язати ОСОБА_5 державної реєстрації головного територіального управління юстиції у Черкаській області скасувати державну реєстрацію спірного нерухомого майна, що розташоване в АДРЕСА_1 -

відмовити повністю.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 13.07.2018р.

Суддя Скиба Г.М.