Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2018 р.

м. Житомир

Справа № 906/294/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбра Імпекс" (м.Одеса)

до Приватного підприємства "Крупний" (м.Коростень, Житомирська область)

про стягнення 438384,59 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Амбра Імпекс" звернулося до господарського суду з позовом до Приватного підприємства "Крупний" про стягнення 438384,59грн, з яких: 320000,00грн основного боргу, 54266,78грн пені, 16934,49грн інфляційних втрат, 47183,32грн 25% річних, а також судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 24.04.2018р прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбра Імпекс" до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 22.05.2018р.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.05.2018р відкладено підготовче засідання на 14.06.2018р. Дане судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Кравець С.Г. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.06.2018р продовжено строк підготовчого провадження та підготовче засідання призначено на 06.07.2018р.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 06.07.2018р закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.07.2018р.

Позивач повноважного представника в судове засідання 19.07.2018р не направив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На адресу Господарського суду Житомирської області 12.07.2018р від позивача надійшло клопотання від 10.07.2018р про розгляд справи без участі позивача. В даному клопотанні позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач повноважного представника в судове засідання 19.07.2018р не направив, вимоги ухвал суду від 24.04.2018р, від 22.05.2018р, та від 21.06.2018р не виконав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 490 (а.с.56).

Враховуючи клопотання представника позивача та те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте, своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, а також зважаючи на те, що неявка в засідання суду представників сторін та неподання відповідачем письмового відзиву, не перешкоджають розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, згідно з ч.9 ст.165 ГПК України та ч.2 ст.178 ГПК України.

Дослідивши матеріали, справи господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 24.07.2017р між Товариством з обмеженою відповідальністю "Амбра Імпекс" (продавець/позивач) та Приватним підприємством "Крупний" (покупець/відповідач) укладено договір купівлі-продажу №ОП-252 (далі - договір) (а.с.9-12).

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.1.1 договору, продавець зобов’язується продати покупцеві, а покупець зобов’язується в порядку та на умовах визначених цим договором прийняти та оплатити товар в асортименті (далі товар), кількості та за цінами у відповідності до рахунків-фактур, товарних накладних, які є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 1.2 договору, в якості товару в даному договорі мається на увазі продукти харчування в асортименті (горіхи, крупи, цукати, сухофрукти, сухі суміші та інше).

Сукупна ціна договору складає суму всіх накладних, на підставі яких здійснена поставка товару та визначається виходячи із встановлених цін на товар, і складає всього 5000000,00грн (п’ять мільйонів грн. 00 коп.) (пункт 3.1 договору).

Згідно п.4.1 договору вартість товару, ціна за одиницю товару, асортимент окремих поставок узгоджується сторонами у видаткових накладних.

Передача (приймання-передача) товару здійснюється в місці відвантаження товару. Місцем відвантаження товару згідно даного договору вважається склад продавця (пункт 4.5 договору).

Відповідно до п.6.1 договору, кошти за поставлений (проданий) товар перераховуються на поточний рахунок продавця, зазначений у рахунку-фактурі.

Розрахунки мають здійснюватись у безготівковій формі. Покупець здійснює 100% оплату отриманого товару протягом семи календарних днів з моменту отримання товару (пункт 6.2 договору).

Згідно п.7.1 договору за порушення умов цього договору сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Відшкодуванню підлягають збитки у вигляді прямого збитку та неодержаного прибутку. Розмір визнання збитку покладається на потерпілу сторону.

Відповідно до п.7.2 договору, за несвоєчасну оплату товару у випадку, передбаченому п.6.2 даного договору, покупець зобов’язаний оплатити продавцю пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня. Сторони домовились встановити трирічний строк для нарахування та стягнення пені.

Сторони домовились змінити розмір процентів річних визначені ч.2 ст.625 ЦК України і встановити їх у розмірі 25% річних (пункт 7.4 договору)

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов’язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Даний договір діє впродовж року з моменту його підписання уповноваженими особами сторін та може бути пролонгований на підставі додаткової угоди сторін, або автоматично у разі відсутності у сторін письмових претензій згідно пролонгації договору на кожен послідуючий рік. Закінчення строку виконання договору не звільняє сторони від обов’язку належним чином виконати свої обов’язки по дійсному договору (пункт 11.1 договору).

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору купівлі-продажу №ОП-252 від 24.07.2017р, позивачем було поставлено відповідачу товар: рис довгозернистий, непропарений, білий, Пакистан, в кількості 22000,000кг на суму 354288,00грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №301 від 25.07.2017р, довіреністю №112 від 24.07.2017р та товарно-транспортною накладною №Р301 від 25.07.2017р (а.с.14-16), а також рис непропарений, білий, шліфований, довгозернистий, Індія та рис пропарений, шліфований, довго зернистий, Індія в загальній кількості 22000,000кг на суму 361848,00грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №409 від 18.09.2017р довіреністю №140 від 18.09.2017р та товарно-транспортною накладною №Р409 від 18.09.2017р (а.с.19-21).

У відповідності із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як уже зазначалося умовами пункту 6.2 договору покупець здійснює 100% оплату отриманого товару протягом семи календарних днів з моменту отримання товару.

На оплату отриманого товару позивачем виставлялись рахунки, а саме №289 від 24.07.2017р та №393 від 15.09.2017р (а.с. 13,18).

Таким чином, згідно погоджених сторонами строків проведення розрахунків, за товар отриманий за видатковою накладною №301 від 25.07.2017р на суму 354288,00грн відповідач зобов'язаний був провести оплату в строк до 01.08.2017р, а товар отриманий за видатковою накладною №409 від 18.09.2017р на суму 361848,00грн - в строк до 25.09.2017р. Проте, відповідачем оплата отриманої продукції була проведена не в повному обсязі.

Згідно поданих позивачем документів вбачається, що відповідачем проведено оплату отриманого товару частково. Зокрема, ним було сплачено позивачу 01.08.2017р - 304288,00грн, 29.08.2017р - 47590,00грн, 07.02.2018р – 14258,00грн, 08.02.2018р – 10000,00грн, 14.02.2018р - 10000,00грн, та 23.02.2018р - 10000,00грн, що підтверджується банківськими виписками по рахунках позивача (а.с. 23-28). Загальна сума сплачених коштів становить 396136,00грн.

В судовому засіданні 06.07.2018р представник позивача пояснив, що кошти сплачені відповідачем 01.08.2017р в сумі 304288,00грн, 29.08.2017р в сумі 47590,00грн та частина сплачених коштів 07.02.2018р в сумі 2410,00грн (загальна сума проплати 14258,00грн) зараховані в рахунок оплати товару за видатковою накладною №301 від 25.07.2017р на суму 354288,00грн. Решта сплачених коштів 07.02.2018р в сумі 11848,00грн (загальна сума проплати 14258,00грн.), 08.02.2018р в сумі 10000,00грн, 14.02.2018р в сумі 10000,00грн, та 23.02.2018р в сумі 10000,00грн зараховані позивачем в рахунок часткового погашення оплати товару за видатковою накладною №409 від 18.09.2017р на загальну суму 41848,00грн.

Отже, враховуючи здійснену позивачем поставку товару на загальну суму 716136,00грн та здійснені відповідачем проплати на загальну суму 396136,00грн, неоплаченим відповідачем станом на час розгляду справи залишився товар на суму 320000,00грн.

Відповідач наявність заборгованості перед позивачем в сумі 320000,00грн визнав, про що свідчить підписаний між сторонами та скріплений печатками підприємств акт звірки взаєморозрахунків за період з 24.07.2017р по 07.03.2018р (а.с.29).

На час розгляду справи, відповідач зобов'язання щодо проведення у повному обсязі розрахунків з позивачем за отриманий товар у встановлений строк не виконав, у зв'язку з чим у відповідача існує заборгованість перед позивачем в сумі 320000,00грн.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 320000,00грн основного боргу є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача 54266,78грн пені, 16934,49грн інфляційних витрат, 47183,32грн 25% річних.

Розглядаючи питання про правомірність вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 25% річних, господарський суд враховує таке.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статі 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно із ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як уже зазначалось, пунктом 7.2 договору сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату товару у випадку, передбаченому п.6.2 даного договору, покупець зобов’язаний оплатити продавцю пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня. Сторони домовились встановити трирічний строк для нарахування та стягнення пені.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, відповідачу нарахована пеня в сумі 54266,78грн (розрахунок а.с. 30-36).

Перевіривши проведені позивачем нарахування заявленої до стягнення з відповідача суми пені, господарський суд встановив, що вказані нарахування проведено арифметично вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства і умов договору, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 54266,78грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до умов договору, сторони домовились змінити розмір процентів річних визначених ч.2 ст.625 ЦК України і встановили їх у розмірі 25% річних (пункт 7.4 договору).

Перевіривши проведені позивачем нарахування 25% річних та інфляційних витрат (розрахунок а.с. 30-36), господарський суд вважає їх обґрунтованими, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 25% річних в сумі 47183,32грн та інфляційних витрат в сумі 16934,49грн правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 320000,00грн основного боргу, 54266,78грн пені, 16934,49грн інфляційних витрат та 47183,32грн 25% річних є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Крупний" (11500, Житомирська область, м.Коростень, вул. Білокоровицьке шосе, буд.12-Б; ідентифікаційний код 37677846)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбра Імпекс" (65012, Одеська область, м. Одеса, вулиця Пушкінська, буд.36, офіс 421; ідентифікаційний код 38573378):

- 320000,00грн основного боргу,

- 54266,78грн пені,

- 16934,49грн інфляційних втрат,

- 47183,32грн 25% річних,

- 6575,77грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.07.18

Суддя Кравець С.Г.

Віддрукувати:

1 - в справу,

2 - позивачу (рек. з пов.),

3 - відповідачу (рек. з пов.).