ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2018м. ДніпроСправа № 904/1690/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Первушин Ю.Ю. за участю за участю секретаря судового засідання Казарової А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №283-4016 від 01.05.2017 року;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 11.04.2018 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження господарську справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРКОАЛТРЕЙДІНГ", м. Дніпро про визнання договору поставки недійсним

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРКОАЛТРЕЙДІНГ", м. Дніпро визнання договору поставки №2811-17ІКТ-НЗФ/1706285 від 28.11.2017 року недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що договір підписаний під впливом обману, а відтак має бути визнаним судом недійним.

Ухвалою господарського суду від 24.04.2018 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16.05.2018 року.

Ухвалою господарського суду від 16.05.2018р. задоволено клопотання відповідача та відкладено підготовче засідання на 29.05.2018р.

23.05.2018р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позов за змістом якого останній просить від відмовити у задоволені позову (а.с.75-89).

29.05.2018р. відповідачем подано клопотання за змістом якого останній вважає, що позивач зловживає своїми процесуальними правами та використовує суд як інструмент у власних корисних цілях, щоб відстрочити або взагалі уникнути від сплати товару, який від отримав, тому про суд постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з позивача штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (а.с. 90-94).

У судовому засіданні 29.05.2018 року оголошувалась перерва до 14.06.2018 року.

05.06.2018р. до канцелярії суду від позивача надійшли заперечення проти клопотання щодо стягнення штрафу в дохід з позивача №2018.06.04/54-7578 (а.с.102-103).

05.06.2018 року до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив №201806.04./8-7578 (а.с.105-106).

14.06.2018 року від представника відповідача надійшло клопотання про витребування у Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності у нього вугілля марки А фракції 0-8 мм, у кількості 1308,4 метричних тони, яке Публічним акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь було придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРКОАЛТРЕЙДІНГ", м. Дніпро за договором постачання № 2811-17 ІКТ-НЗФ від 28.11.2017 року. В судовому засіданні 14.06.2018 року обговорено дане клопотання з представниками сторін, за результатами обговорення позивачем надано пояснення щодо неможливості надання доказів витребуваних відповідачем.

14.06.2018р. позивачем надано для долучення до матеріалів справи Довідку про залишки антрациту марки А станом на 01.06.2018 року.

У судовому засіданні 14.06.2018р. оголошувалась перерва до 25.06.2018 року.

25.06.2018 року від відповідача надійшло клопотання про залучення додаткових документів до матеріалів справи.

25.06.2018 року позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів додаткових документів письмове підтвердження свого наміру врегулювати питання мирним шляхом.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2018 року в порядку п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.07.2018 року.

04.07.2018 року на адресу надійшло від позивача заперечення на клопотання про залучення додаткових документів до матеріалів справи, обґрунтовуючи тим, що пакет наданих документів під російську залізничну накладну 24220916, не доводить того факту, що вугілля пройшло належним чином митне оформлення, в зв'язку з тим, що в українській залізничній накладній №43048982 відсутні відмітка про прибуття вантажу-видачу вантажу.

12.07.2018 року від представника відповідача надійшло клопотання про залучення додаткових документів до матеріалів справи, які підтверджують факт походження поставленого за Договором постачання вугілля з Російської Федерації та факту його поставки до кінцевого адресату.

У судовому засіданні 12.07.2018 року оголошувалась перерва до 13.07.2018 року.

У судовому засіданні 13.07.2018 року представник Позивача позовні вимоги підтримав, та просить суд задовольнити позов повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Присутній у судовому засіданні 13.07.2018 представник відповідача проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов, та просить суд відмовити в позові повністю.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 13.07.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРКОАЛТРЕЙДІНГ" (далі-Позивач/Покупець) та Публічним акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" (далі-Відповідач/Постачальник) укладено Договір поставки №2811-17 ІКТ-НЗФ/1706285 від 28.11.2017 року (далі-Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність Покупця кам'яне вугілля і вугільну продукцію (код УКТ ЗЕД: 2701) (далі Вугілля), в асортименті, кількості, якості, за ціною і на умовах, погоджених - Сторонами в цьому Договорі.

Згідно п. 1.2 Договору, Покупець на умовах, передбачених цим Договором, зобов'язується прийняти вказане Вугілля і сплатити його вартість.

Як зазначено в п. 1.3 Договору Постачальник гарантує, що Вугілля, що поставляється за ним Договором на дату набуття чинності Договору не обтяжено правами третіх осіб, в тому числі: не продано, не заставлено, не знаходиться під забороною відчуження, арештом, пройшло митне очищення і оформлення, а також вільне від інших обтяжень і не є предметом суперечки, і Постачальник має право розпоряджатися цим Вугіллям, зокрема поставити його Покупцеві відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що по кожній партії Вугілля Постачальник протягом 5 (п'яти) календарних днів від дати відвантаження зобов'язується представити Покупцеві наступні документи:1) копію сертифіката походження сировинної бази для виробництва товару Антрацит А 0-8 мм., завірену печаткою Постачальника; 2) залізнична накладна (квитанція) - один оригінал або копія, завірена печаткою вантажовідправника або Постачальника; 3) сертифікат (посвідчення) якості незалежної експертної організації та/або Постачальника/вантажовідправника/виробника; 4)оригінал рахунку - фактури; 5) видаткову накладну - 2 екз; 6) акт приймання - передачі партії Вугілля - 2екз.

Відповідно до п. 5.1 Договору, приймання Вугілля за якістю проводиться на підставі даних, зазначених у сертифікаті (посвідченні) якості незалежної експертної організації та/або Постачальника/вантажовідправника/виробника, якщо інші умови приймання не вказані в Специфікаціях до цього Договору.

Постачальник підтверджує та гарантує, що Товар за цим Договором не є походженням з окремих районів Донецької і Луганської областей (надалі-ОРДЛО). Поставка Товару походженням з ОРДЛО не допускається за цим Договором. Якщо компетентним органом та в порядку визначеному діючим законодавством України, буде встановлено, що Товар є походженням з ОРДЛО, Покупець має право відмовитися від Товару і вимагати його заміни (п. 7.9 Договору).

Відповідно до п. 10.1 Договору, даний договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін, за умови одержання всіх дозволів на вчинення такого правочину від органів управління Постачальника та/або Покупця (у випадку необхідності), та скріплення печатками Сторін і діє до 31.12.2018 року, а в частині виконання зобов'язання, - до повного виконання сторонами зобов'язань.

Позивач у позовній заяві стверджує, що Договір поставки підписаний під впливом обману, що полягає в повідомленні відомостей, які не відповідають дійсності (Відповідач не надав документів про підтвердження походження Товару), у зв'язку з чим має бути визнаний судом недійсним.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною першою статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Суд зазначає, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Під обманом слід розуміти навмисне введення в оману однією стороною правочину іншої сторони з метою вчинення правочину. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення (пункти 19, 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними").

З урахуванням статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) суд приходить до висновку про те, що умовою визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов'язання), вчиненого під дією обману, необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію, а також наявність умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину. Проте цей тягар доведення позивачем не витриманий.

Дослідивши та проаналізувавши умови спірного договору, судом встановлено, що при укладенні договору сторонами дотримано всі вимоги щодо свободи волевиявлення, форми, наявності істотних умов, що передбачені вимогам цивільного та господарського законодавства. За таких обставин спірний Договір постачання №2811-17 ІКТ-НЗФ/1706285 від 28.11.2017 року відповідає вимогам законодавства, доказів протилежного позивачем до суду не надано.

Також, доказів наявності в діях відповідача умисного введення в оману позивача при укладенні спірного договору, позивачем не надано, а отже оспорюваний договір повністю відповідає нормам цивільного законодавства, якими врегульовано порядок укладення та виконання договорів.

Відповідно до положень частин 1-4 статті 43 Митного кодексу України, документами, що утверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відтак, єдиним належним та допустимим доказом країни походження товару є відповідний сертифікат походження, виданий торгово-промисловою палатою країни походження товару.

Відповідачем до відзиву додано Сертифікат походження товару №, який підтверджує факт, що поставлений товар не є походженням з ОРДЛО (що гарантувалась Постачальником згідно п. 7.9 Договору постачання).

Даний Сертифікат направлявся на адресу позивач, що підтверджується описом вкладення в цінній лист та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 81-82).

Крім того, відповідно до пункту 7.9. Договору постачання, на який Позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, зазначено наступне: Постачальник підтверджує та гарантує, що Товар за ним Договором не є походженням з окремих районів Донецької і Луганської області (надалі ОРДЛО). Поставка Товару походженням з ОРДЛО не допускається за цим Договором. Якщо компетентним органом та в порядку визначеному діючим законодавством України, буде встановлено, що Товар є походженням з ОРДЛО. Покупець має право відмовитись від Товару і вимагати його заміни.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів відмови від поставленого Товару, а також не надано доказів звернення до Відповідача з вимогою про заміну Товару.

Слід також зазначити, що умовами спірного Договору передбачено можливість звернення до компетентного органу в порядку визначеному діючим законодавством України, для встановлення походження Товару.

Позивачем доказів звернення до компетентного органу до суду не надано.

Позивачем прийнято весь поставлений йому Товар за відповідними Актами прийому-передачі (які містяться в матеріалах справи - а.с. 28, 35, 42) та частково сплачено за поставлений Товар.

Таким чином, твердження позивача, що його введено в оману щодо країни походження поставленого йому Товару не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для визнання Договору постачання №2811-17 ІКТ-НЗФ/1706285 від 28.11.2017 року недійсним.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо клопотання відповідача про залучення додаткових доказів до матеріалів справи, суд зазначає наступне. Відповідно до частини восьмої статті 80 Господарського процесуального кодексу України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Оскільки клопотання про залучення додаткових доказів подано з пропуском встановленого строку та без обґрунтування неможливості подання у встановлений строк з причин, що не залежали від відповідача, суд залишає вказане клопотання позивача без задоволення.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРКОАЛТРЕЙДІНГ" (49000, м. Дніпро, вул. Глянки, 2, оф. 201, ) про визнання Договору поставки №2811-17 ІКТ-НЗФ/1706285 від 28.11.2017 року - відмовити.

Судовий збір залишається за Позивачем - Публічним акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів".

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п.17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 20.07.2018 року.

Суддя ОСОБА_3