РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.07.2018Справа № 910/5049/18

За позовом Київської міської митниці ДФС (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк консалтинг" (м. Київ)

про стягнення 185 470,85 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Племянник А.С.

Від відповідача: Лобуренко С.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська міська митниця ДФС звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Толк консалтинг» про стягнення 185470,85 грн. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовано приписами ст. ст. 22, 1166 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.18. відкрито провадження у справі № 910/5049/18 та призначено підготовче зсідання у справі на 29.05.18.

24.05.18. позивачем подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

29.05.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 12.06.18.

В судовому засіданні 12.06.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Атем» з підстав того, що рішення в даній справі ніяким чином не вплине на його права або обов'язки.

12.06.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні на 05.07.18.

21.06.18. відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Толк консалтинг" проти позову заперечує з наступних підстав:

- відповідачем майно не було реалізовано з вини позивача, а саме, його бюрократизму та неоперативності, незнання ринку аналогічних товарів;

- договір на реалізацію майна з відповідачем на 2017 рік позивачем не було укладено з підстав порушення посадовими особами позивача умов та порядку проведення тендера з визначення спеціалізованих підприємств - організаторів митних аукціонів та безпідставно не визнано відповідача організатором митних аукціонів;

- саме позивач зобов'язаний був вжити заходів щодо збереження майна, переданого відповідачу на зберігання, за період з 01.01.17. по 30.11.17. з підстав закінчення строку дії договору в 2016 році;

- неправомірним є посилання позивача на приписи ст. 1166 ЦК України;

- позивач не провів оцінки з врахуванням цін, що існували за місцем виконання зобов'язання на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків;

- позивач не вчинив жодних дій, визначених Порядком роботи складу митниці ДФС, для встановлення факту недостачі;

- до відносин сторін не підлягають застосуванню приписи ст. 1017 ЦК України.

04.07.18. позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якій вказано наступне:

- для визначення ринкової вартості майна, яке передавалось на реалізацію відповідачу, позивачем було проведено експертну оцінку такого рухомого майна;

- умовами договору реалізації майна передбачено обов'язок відповідача щодо збереження переданого на реалізацію майна;

- постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.16. у справі № 826/14038/16 визнано дії позивача з відхилення конкурсної пропозиції відповідача правомірними;

- договір про реалізацію майна, укладений між сторонами за своєю правовою природою є договором комісії;

- закінчення строку дії договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору;

- положення Порядку роботи складу митниці ДФС на дані правовідносини не поширюються.

За приписами ч. 6. ст. 83 ГПК України якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

В судовому засіданні 05.07.18. судом встановлено, що під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 ГПК України, судом в порядку ч. 5 ст. ст. 185 ГПК України з'ясовано думку сторін щодо дати призначення судового засідання для розгляду справи по суті.

05.07.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.07.18.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 17.07.18. судом було заслухано вступне слово позивача та відповідача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача не визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 17.07.18. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.13. між позивачем (Замовник) та відповідачем (Виконавець) було укладено Договір № 02 реалізації майна, що перейшло у власність держави, за яким Замовник передав, а Виконавець прийняв з метою подальшої реалізації майно, що в установленому законом порядку перейшло у власність держави.

Строк дії Договору № 02 від 04.02.13. становив до 31.12.13.

На виконання вказаного Договору позивачем було передано відповідачу на реалізацію кулі з керамічних матеріалів зі зв'язуючими речовинами у кількості 20 585 кг, що підтверджується накладною (вимогою) № КРМ13-303.11.565/528 від 19.12.13. та довіреністю № 281080 від 19.12.13.

Означене відповідачем не заперечується.

Звітом про оцінку рухомого майна, що являє собою кулі з керамічних матеріалів зі зв'язуючими речовинами у кількості 20 585 кг, і належить державі, складеним суб'єктом оціночної діяльності, визначено ринкову вартість об'єкта оцінки - 289.836,80 грн.

Майно в 2013 році реалізовано відповідачем не було.

Доводи відповідача про те, що ним майно не було реалізовано з вини позивача, а саме, його бюрократизму та неоперативності, незнання ринку аналогічних товарів, судом не приймається, по-перше, з підстав того, що предметом спору в даній справі є стягнення вартості втраченого майна, переданого відповідачу на реалізацію, а не стягнення грошових коштів за реалізоване майно, по-друге, оскільки при передачі на реалізацію вартість майна було належним чином встановлено відповідним звітом про оцінку майна.

В подальшому, між позивачем та відповідачем було укладено договори на реалізацію означеного майна № 02 від 27.01.14., № 1 від 29.01.15., № 1 від 26.02.16.

Крім вказаного, на виконання положень п. 10 Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1340 від 25.08.1998. (за умовами якого, майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, передане для продажу в роздрібну торгівлю і не реалізоване протягом 60 календарних днів, підлягає уцінці, розмір якої визначається комісією, створеною відповідно до пункту 7 цього Порядку, і не повинен перевищувати 20 відсотків вартості, зазначеної в акті опису, оцінки та передачі майна; якщо товар не реалізовано протягом наступних 30 днів, провадиться додаткова уцінка або товар передається для реалізації за ціною остаточної вартості іншій організації), та умов пунктів 3.1-3.3 Договору № 1 від 26.02.16. реалізації майна, що перейшло у власність держави, актами № 18 від 07.12.15. та № 1 від 17.02.16. переоцінки товарно-матеріальних цінностей, майно було уцінено в загальному на 40% внаслідок чого його остаточна загальна вартість склала 185470,85 грн.

При цьому умовами Договору № 1 від 26.02.16. реалізації майна, що перейшло у власність держави (далі - Договір), укладеного між сторонами, (п. 1.1) Замовник (позивач) передає, в Виконавець (відповідач) приймає з матою подальшої реалізації майно, що в установленому порядку перейшло у власність держави, перелік якого, його вартість та кількість встановлюється в актах опису, оцінки та передачі майна, які за умови їх підписання сторонами є невід'ємною частиною Договору (п. 1.2 Договору).

Договір, відповідно до п.12.1, набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, а в частині реалізації майна, що залишилось у Виконавця станом на 31.12.15. діє з 01.01.16. по 31.12.16. або до повного виконання зобов'язань сторонами за Договором. Сторони домовились, що згідно п. 3 ст. 631 ЦК України умови Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Крім вказаного, в пункті 12.2 Договору визначено, що закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

Згідно з п. 6.1 Договору з моменту прийняття виконавцем майна Замовника, відповідальність за його цілісність і збереження несе Виконавець.

Пунктом 2.3.2 Договору встановлено обов'язок відповідача забезпечити збереження майна та його споживчих якостей, транспортування, складування, передпродажну підготовку та інші дії, необхідні для реалізації майна. Місце збереження Майна зазначено в додатку № 1, згідно якого місцями збереження майна є: м. Київ, вул. Cім'ї Хохлових,11/2, м. Київ, бульвар І.Лепсе, 24, м. Київ, вул. Промислова,5, м. Київ, вул. Алма-Атинська,14а, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 92б, Київська область, м. Вишневе, вул. Київська, 27а.

У випадку втрати чи псування Виконавцем майна, останній у повному обсязі сплачує Замовнику вартість майна (п. 5.3 Договору).

Листом від 29.06.17. № 5756/10/26-70-03-04 позивач звернувся до відповідача про повернення в термін до 01.07.17. переданого на реалізацію майна з підстав того, що на 2017 рік відповідного договору між сторонами не укладено.

Відповіді Виконавця на вказаний лист сторонами до матеріалів справи не подано.

Безпідставним суд вважає посилання відповідача на те, що договір на реалізацію майна з відповідачем на 2017 рік позивачем не було укладено з підстав порушення посадовими особами позивача умов та порядку проведення тендера з визначення спеціалізованих підприємств - організаторів митних аукціонів та безпідставно не визнано відповідача організатором митних аукціонів, адже наявність спору між сторонами стосовно умов і порядку проведення тендера не є предметом розгляду в даному спорі, а постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.16. у справі № 826/14038/16 відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Толк консалтинг» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними дії відповідача щодо відхилення конкурсної пропозиції ТОВ «Толк консалтинг»; визнання недійсними результатів конкурсу, який відбувся 12.04.2016р. в Київській міській митниці ДФС з визначення спеціалізованих підприємств - організацій для проведення митних аукціонів; зобов'язання Київської митниці ДФС визнати переможцем конкурсу, який відбувся 12.04.16. в Київській міській митниці ДФС з визначення спеціалізованих підприємств - організацій для проведення митних аукціонів, ТОВ «Толк консалтинг» та укласти договір з позивачем про реалізацію товарів на митних аукціонах.

Наказом № 19-аг від 29.09.17. Київської митниці ДФС та Наказом № 20-аг від 04.10.17. Київської митниці ДФС визначено провести з 05.10.17. по 11.10.17. позапланову інвентаризацію наявності стану майна, переданого на реалізацію відповідачу, про яку відповідача повідомлено листом від 05.10.17. № 8838/10/26-70-03-04.

З листа позивача від 18.10.17. вбачається, та відповідачем не спростовано, що Виконавцем не було забезпечено інвентаризаційній комісії доступ до частини майна, зокрема, куль керамічних.

Натомість, відповідач, зокрема, листом від 09.10.17. вимагав від позивача відшкодування витрат на зберігання майна Виконавцем.

Листом від 03.11.17. Товариство з обмеженою відповідальністю «Толк консалтинг» гарантувало в найближчий час здійснити переміщення майна, а саме, куль керамічних.

Листом від 30.11.17. позивач вимагав від відповідача надати йому доступ до проведення інвентаризації майна - куль керамічних та повернення такого майна Замовнику.

30.11.17. комісією позивача за адресою: м. Київ, вул. Промислова,5 проведено інвентаризацію та встановлено, що матеріальні цінності, передані відповідачу для реалізації - кулі з керамічних матеріалів зі зв'язуючими речовинами у кількості 20 585 кг фактично відсутні, оскільки майно, пред'явлене відповідачем для інвентаризації не є кулями керамічними, що встановлено Інвентаризаційним описом матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання від 30.11.17., від підпису якого відповідач відмовився.

Однак, фактично відповідачем не спростовано доводів позивача стосовно вказаного, та документів, що підтверджують фактичну відсутність за місцем зберігання майна для реалізації за Договором, а саме, кулі з керамічних матеріалів зі зв'язуючими речовинами у кількості 20 585 кг.

На противагу твердженням відповідача, до даних правовідносин сторін не підлягають застосуванню положення Порядку роботи складу митниці ДФС, для встановлення факту нестачі, оскільки вказаний Порядок, затверджений наказом Міністерства фінансів України № 627 від 30.05.12., не поширюється на правовідносини сторін з підстав того, що майно, передане на реалізацію позивачем відповідачу не перебувало на митному складі і не перебувало у режимі митний склад.

Статтею 951 Цивільного кодексу України визначено, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем:

1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості;

2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (ст. 22 ЦК України).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавала шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК відповідальність настає незалежно від вини.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи та наведених вище доказів, відповідач на умовах Договору зобов'язався не лише реалізувати кулі з керамічних матеріалів зі зв'язуючими речовинами у кількості 20 585 кг, а й забезпечити збереження такого майна, проте, відповідачем була допущена втрата зазначеного майна.

Вжиття відповідачем заходів щодо своєчасного повернення майна позивачу (після 31.12.16.) Виконавцем не доведено.

Отже, наявність вини відповідача у вказаних діях не спростовано під час розгляду справи та відповідно вона за змістом ч. 2 ст. 1166 ЦК України презюмується.

З наведених підстав суд дійшов висновку про наявність обов'язку відповідача відшкодувати збитки у розмірі 185.470,85 грн. вартості втраченого майна - куль з керамічних матеріалів зі зв'язуючими речовинами у кількості 20 585 кг, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на наведене та приписи ст. 129 ГПК України враховуючи задоволення позову в повному обсязі, судовий збір покладається на відповідача, з огляду на що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2782,06 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" (03134, м. Київ, просп. Академіка Корольова, 12-Ж; ідентифікаційний код 34483307) на користь Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-а; ідентифікаційний код 39422888) 185 470 (сто вісімдесят п'ять тисяч чотириста сімдесят) грн. 85 коп. збитків та 2782 (дві тисячі сімсот вісімдесят дві) грн. 06 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.07.18.

Суддя Т.М. Ващенко