КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2018 р. Справа№ 910/21581/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 18.07.2018р.

розглянувши апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2018р. (повний текст складено 26.04.2018р.)

у справі №910/21581/17 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Державного підприємства "Сервісно-видавничий центр"

до відповідача Державної фіскальної служби України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві

про стягнення 321 003,85 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Сервісно-видавничий центр" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України про стягнення 321 003,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як замовник, в порушення умов договору на автотранспортне обслуговування службовими автомобілями апарату Державної фіскальної служби України №8 від 15.03.2017р., не оплатив надані позивачем у червні 2017 року послуги, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 302 959,11 грн. та нараховані за період прострочення виконання зобов'язання з оплати 12 450,37 грн. пені, 4 847,35 грн. інфляційних втрат та 747,02 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.04.2018р. у справі №910/21581/17 позов задоволено частково. Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь Державного підприємства "Сервісно-видавничий центр" 302 959,11 грн. заборгованості та 4 544,39 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державна фіскальна служба України подала до Київського апеляційного господарського суду скаргу, у якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказував на те, що позивачем в акті приймання передачі №551 за червень 2017 року були враховані витрати на послуги за договором №8 від 15.03.2017р., а також витрати з виконання Плану заходів ДФС щодо проведення Генеральної Асамблеї ІОТА в Україні, затвердженого наказом ДФС №890 від 26.10.2017р. "Про забезпечення проведення 21-ї Генеральної Асамблеї ІОТА в Україні", які на думку відповідача, повинні бути розподілені виконавцем у різні акти наданих послуг, оскільки змінюють умови договору в частині збільшення договірної ціни. Враховуючи, що позивач не здійснив розподілу витрат, чим порушив договірні зобов'язання, відповідачем правомірно не було сплачено позивачу, тож суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про порушення замовником договірних зобов'язань з оплати отриманих послуг.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2018р., у складі колегії суддів: Гончаров С.А. (головуючий), Скрипка І.М., Михальська Ю.Б., відкрито апеляційне провадження та розгляд справи призначено на 18.07.2018р.

09.07.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

Представники третьої особи до судового засідання, що відбулось 18.07.2018р., не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Неявка представників не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 15.03.2017р. між Державною фіскальною службою України (замовник) та Державним підприємством "Сервісно-видавничий центр" (виконавець) укладено договір на автотранспортне обслуговування службовими автомобілями апарату Державної фіскальної служби України №8 (договір), відповідно до умов якого виконавець за завданням замовника зобов'язується протягом строку дії договору на свій ризик, якісно та в обумовлені з замовником строки надавати прокат пасажирських транспортних засобів із водієм - за кодом ДК 021:2015 - 60170000-0 (автотранспортні послуги) (далі - послуги) у кількості, видах та цінах відповідно до специфікації та тарифів на надання послуг (додаток №1), а замовник зобов'язується прийняти послуги та своєчасно оплатити їх в строк, на умовах даного договору.

Зі змісту пункту 3.1 договору випливає, що послуги надаються виконавцем згідно з переліком, зазначеним у специфікації та тарифах на надання послуг (додаток №1) та інформації про транспортні засоби (додаток №3).

Пунктами 3.2, 3.3, 3.4 договору сторони погодили, що надання послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг. Термін надання послуг - протягом 2017 року. Місце надання послуг м. Київ, Львівська площа, 8.

Ціна договору, згідно тендерної пропозиції становить 2 112 000,00 грн. з ПДВ, згідно акцептованої пропозиції конкурсних торгів, специфікації та тарифів на послуги (додаток №1), що є невід'ємною частиною цього договору. Вартість послуг розраховується відповідно до вимог наказу Міністерства транспорту України №43 від 10.02.1998р. "Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті" (із змінами і доповненнями), з урахуванням коефіцієнту коригування норм витрат палива та розрахунку тарифів на автотранспортне обслуговування (пункт 4.1 договору).

Згідно з пунктом 4.4 договору джерелом фінансування витрат за цим договором є кошти загального фонду Державного бюджету України, КПКВ 3507010, КЕКВ 2240.

У відповідності до пунктів 5.1, 5.3 договору розрахунки за договором між виконавцем і замовником проводяться на підставі акту приймання-передачі наданих послуг протягом 10 банківських днів з дня надходження коштів з Державного бюджету України. Сторони дійшли спільної згоди, що оплата буде проводитись з урахуванням реального фінансування видатків за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету на зазначені цілі замовника.

Відповідно до пункту 6.3 договору замовник зобов'язаний прийняти надані виконавцем послуги згідно з умовами цього договору, своєчасно оплатити послуги згідно з пунктом 4.1. даного договору, перевіряти подорожні листи з метою належного обліку пробігу автомобіля.

Як передбачено пунктами 11.1, 11.2 договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2017р. У частині розрахунків - до повного виконання договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Додатками №№1,2,3 до договору сторони погодили специфікацію, тарифи на надання послуг, інформацію про транспортні засоби та форму/зразок акту приймання-передачі наданих послуг.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем на виконання умов договору на автотранспортне обслуговування службовими автомобілями апарату Державної фіскальної служби України №8 від 15.03.2017р. виконавцем у червні 2017 року були надані послуги з прокату пасажирських транспортних засобів із водієм. Виконавцем складено акт приймання-передачі наданих послуг №551 за період з 01 червня по 30 червня 2017 року з розшифровкою наданих послуг на суму 302 959,11 грн., які були передані замовнику та отримані ним 10.08.2017р. відповідно до відмітки на супровідному листі №453/1 від 10.07.2017р.

Проте, замовник за отримані послуги не сплатив, у зв'язку з чим 04.10.2017р. виконавець звернувся до відповідача з вимогою №598/1 про сплату заборгованості у розмірі 302 959,11 грн., яку замовник отримав 10.10.2017р.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги виконавця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Заперечуючи проти задоволення позову апелянт вказував, що підстави оплати виконавцю наданих послуг у червні 2017 року відсутні, оскільки в акті приймання передачі №551 за червень 2017 року враховані витрати за послуги за договором №8 від 15.03.2017р., а також витрати з виконання Плану заходів ДФС щодо проведення Генеральної Асамблеї ІОТА в Україні, затвердженого наказом ДФС №890 від 26.10.2017р. "Про забезпечення проведення 21-ї Генеральної Асамблеї ІОТА в Україні", які на думку відповідача, змінюють умови договору в частині збільшення договірної ціни та повинні бути відокремлені у різні акти наданих послуг.

Колегія суддів з такими доводами погодитись не може.

Відповідно до умов договору на автотранспортне обслуговування службовими автомобілями апарату Державної фіскальної служби України №8 від 15.03.2017р. і додатків до нього сторонами не було визначено графіку витрат на надання послуг та умов щодо обов'язкового зазначення мети кожної поїздки транспортного засобу на виконання договору. Крім того, до матеріалів справи не надано доказів того, що між сторонами окремо укладався договір на автотранспортне обслуговування службовими автомобілями Плану заходів ДФС щодо проведення Генеральної Асамблеї ІОТА в Україні.

Таким чином, вимоги відповідача розділити витрати на обслуговування апарату ДФС та послуги з обслуговування Плану заходів ДФС щодо проведення Генеральної Асамблеї ІОТА в Україні є необґрунтованими, адже надавалися замовнику на підставі договору на автотранспортне обслуговування службовими автомобілями апарату Державної фіскальної служби України №8 від 15.03.2017р., у зв'язку з чим відповідач безпідставно ухиляється від підписання акту приймання-передачі та оплати наданих виконавцем послуг у червні 2017 року. При цьому, відмова від підписання акта приймання-передачі наданих послуг за договором не звільняє замовника від обов'язку оплатити отримані ним послуги.

Враховуючи наведене, позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача борг в сумі 302 959,11 грн., який підлягає задоволенню в повному обсязі. Матеріали справи не містять доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем.

За таких обставин справи, у межах доводів апеляційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення, тому залишає без задоволення скаргу апелянта, а оскаржуваний ним судовий акт - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2018р. у справі №910/21581/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2018р. у справі №910/21581/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/21581/17 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст складено 23.07.2018р.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська