ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" липня 2018 р. Справа № 914/1199/17

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів В.М. Гриців

О.В. Зварич,

за участю секретаря судового засідання Лагутіна В.Б.,

та представників сторін:,

позивача - Чернобая С.С. (довіреність від 12.03.2018 №2302-вих-1764)

відповідача - не з'явився,

розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Мачеуса Василя Васильовича від 16.07.2018 про забезпечення доказів

у справі № 914/1199/17 (суддя Фартушок Т.Б.)

за позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради ( далі -УКВ), м. Львів,

до відповідача: фізичної особи-підприємця Мачеуса Василя Васильовича, м. Львів,

про стягнення 263 329,99 грн заборгованості з орендної плати та неустойки

та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця Мачеуса Василя Васильовича, м. Львів,

до: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі - УКВ), м. Львів,

про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна від 31.01.2008 №Г-5972-8,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.12.2017 справі № 914/1199/17 (суддя Фартушок Т.Б.) первісний позов УКВ до ФОП Мачеуса В.В про стягнення 263 329,99 грн заборгованості з орендної плати за договором оренди нерухомого майна від 31.01.2008 №Г-5972-8 та неустойки за неповернення орендованого майна задоволено частково. Присуджено до стягнення з ФОП Мачеуса В.В. на користь УКВ - 178 867, 11 грн заборгованості з орендної плати, 71 334, 30 грн неустойки та 3 753, 02 грн на відшкодування судового збору. У задоволенні решти вимог за первісним позовом відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, відповідач - ФОП Мачеус В.,В. оскаржив назване рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.01.2018 у справі №914/1199/17 (колегія суддів у складі: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М., Плотніцького Б.Д.) було відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Мачеуса В.В. В подальшому склад колегії суддів змінювався. У зв'язку із задоволенням ухвалою від 08.05.2018 заяви головуючого судді Давид Л.Л. про самовідвід був проведений 10.05.2018 повторний автоматизований розподіл справи та визначений інший склад суду у складі: головуючого судді Хабіб М.І., суддів Гриців В.М. та Кравчук Н.М.

У зв'язку з перебуванням Кравчук Н.М. у відпустці до складу колегії введено суддю Зварич О.В. замість судді Кравчук Н.М. (протокол повторного автоматизованого розподілу справи від 14.05.2018).

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.05.2018 у справі №914/1199/17 (колегія суддів у складі: головуючого судді Хабіб М.І., суддів Гриців В.М. та Зварич О.В.) призначено розгляд апеляційної скарги ФОП Мачеуса В.В. у судовому засіданні 23.05.2018.

16.05.2018 відповідач (ФОП Мачеус В.В.) подав заяву про забезпечення доказів у справі №914/1199/17, в якій просив забезпечити докази шляхом витребування з Державного архіву Львівської області засвідченої копії рішення виконкому Львівської міської ради трудящих від 21.03.1974 № 153(т.3, а.с.121-122, 165-166).

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 вказана заява про забезпечення доказів була повернена скаржнику на підставі ч. 4 ст. 111 ГПК України, як така, що подана без додержання вимог цієї статті( т.3, а.с.125-127).

Названа ухвала від 21.05.2018 не оскаржена в касаційному порядку та є чинною.

20.06.2018 відповідач (ФОП Мачеус В.В.) повторно подав заяву про забезпечення доказів у справі №914/1199/17, в якій просив забезпечити докази шляхом витребування:

- з Державного архіву Львівської області засвідченої копії справи з документами на приватизацію орендного підприємства роздрібної плодоовочевої торгівлі № 84 (м. Львів, вул. Л. Українки,11, вул. Краківська,26); засвідчених копій рішень виконкому Львівської міської ради від 21.03.1974 № 153, виконкому Львівської обласної ради народних депутатів від 09.04.1985 № 200, виконкому Шевченківської районної ради народних депутатів м. Львова від 14.04.1987 № 192 (у частині, що стосується будинку № 15 на вул. Л. Українки в м. Львові);

- від Львівської міської ради оригіналу патенту від 01.07.1999 № 307 (281); оригіналу договору купівлі-продажу патенту від 01.07.1999 № 307 (281); оригіналів актів за 1995 рік приймання-передачі нежитлових приміщень на вул. Л. Українки, 15 (колишня адреса вул. Л. Українки, 11-15 Шевченківського району м. Львова) та вул. Краківській, 26 в м. Львові як цілісних майнових комплексів з Фонду державного майна України у власність територіальної громади або Львівської міської ради.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.07.2018 вказана заява про забезпечення доказів була повернена скаржнику на підставі ч. 4 ст. 111 ГПК України, як така, що подана без додержання вимог цієї статті( т.3, а.с.183-186).

Названа ухвала від 10.07.2018 не оскаржена в касаційному порядку та є чинною.

16.07.2018 відповідач (ФОП Мачеус В.В.) в черговий раз подав заяву про забезпечення доказів у справі №914/1199/17, в якій просив забезпечити докази шляхом витребування:

- з Державного архіву Львівської області - засвідченої копії справи з документами на приватизацію орендного підприємства роздрібної плодоовочевої торгівлі № 84 (м. Львів, вул. Л. Українки,11, вул. Краківська,26); засвідчених копій рішень виконкому Львівської міської ради від 21.03.1974 № 153, виконкому Львівської обласної ради народних депутатів від 09.04.1985 № 200, виконкому Шевченківської районної ради народних депутатів м. Львова від 14.04.1987 № 192 (у частині, що стосується будинку № 15 на вул. Л. Українки в м. Львові);

-від Львівської міської ради - оригіналу патенту від 01.07.1999 № 307 (281); оригіналу договору купівлі-продажу патенту від 01.07.1999 № 307 (281); оригіналів актів за 1995 рік приймання-передачі нежитлових приміщень на вул. Л. Українки, 15 (колишня адреса вул. Л. Українки, 11-15 Шевченківського району м. Львова) та вул. Краківській, 26 в м. Львові як цілісних майнових комплексів з Фонду державного майна України у власність територіальної громади або Львівської міської ради;

- від Головного територіального управління юстиції у Львівській області та з Львівської міської ради - засвідченої копії свідоцтва про державну реєстрацію прав та обтяжень від 13.05.2015 №37410283, виданого Реєстраційною службою ЛМУЮ та документів, на підставі яких його видано; засвідченої копії рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.05.2015 №21246732 державного реєстратора ЛМУЮ Гук О.Б. та документів, на підставі яких його видано;

- від Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «БТІ та ЕО» копій реєстрової справи №5768 та інвентаризаційної справи №854 на будинок №15 на вул. Л. Українки у м. Львові, включно з приміщеннями магазину і підвалу ( 240кв.м) у цьому будинку;

-з Львівського державного нотаріального архіву - оригінал справи, яка складається з документів, на підставі яких посвідчувався договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу за адресою: м. Львів, вул. Л. Українки 11/15, посвідчений 29.08.1995 4-ю Львівською нотаріальною конторою; оригінал справи, яка складається з документів, на підставі яких посвідчував договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу за адресою: м. Львів, вул. Краківська, 26, посвідчений 08.12.1999 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гриник І.Ю. (фонд №107, опис №2 справ тривалого зберігання за 1999рік, справа №49).

Заява обгрунтована тим, що законодавством обмежено доступ до інформації про державну реєстрацію прав, відкритими є лише дані про дату і номер документа, тексти документів не оприлюднюються. ФОП Мачеус В.В. вказує про наявність підстав припускати, що засіб доказування перебування об'єкта оренди (нежитлових приміщень на вул. Л. Українки, 15) у власності Орендного підприємства роздрібної плодовоовочевої торгівлі №84, правонаступником якого є ТОВ «Українка, може бути втрачений, оскільки після приватизації спірних нежитлових приміщень Орендне підприємство роздрібної плодовоовочевої торгівлі №84 зверталося до ОКП БТІ для проведення реєстрації права власності і в довідці-характеристиці на спірні приміщення, виданій 07.10.1995, фігурує реєстраційний номер 5768, проте заява про реєстрацію права власності, реєстраційне посвідчення та інші документи, які свідчили про проведену реєстрацію права власності відсутні, тобто, на думку заявника, втрачені. Відповідач вважає, що аналогічним чином можуть бути втрачені документи про проведену у 1995 році приватизацію спірних приміщень шляхом їх продажу Орендному підприємству роздрібної плодовоовочевої торгівлі №84, правонаступником якого є ТОВ «Українка.

Відповідач зазначає, що 16.05.2018 він вже звертався до апеляційного суду із заявою про забезпечення доказів, однак станом на 20.06.2018 така заява судом не розглянута, повідомлення про призначення її до розгляду ним не отримано.

За приписами ст.112 ГПК України заява про забезпечення доказів розглядається у судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею( ч.1).

Заява розглядається не пізніше п'яти днів з дня її надходження до суду( ч.2).

Заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви(ч.3).

У судове засідання 17.07.2018 скаржник ( відповідач) не з'явився.

Ухвала апеляційного суду від 05.06.2018 про призначення розгляду справи на 17.07.2018 була надіслана судом 06.06.2018 на адресу ФОП Мачеуса В.В., яка вказана ним в апеляційній скарзі, в заяві про забезпечення доказів та значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження - 79049, АДРЕСА_1. Однак, ухвала повернена суду відділенням зв'язку через неможливість вручення адресату ( вх. суду від 14.06.2018 №01-16/13/479/18, том 3,а.с. 175-176).

Згідно з ч.7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 5 ч.6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач не повідомляв суд про зміну свого місцезнаходження, також не повідомляв про наявність офіційної електронної адреси чи інших засобів зв'язку, за допомогою яких суд міг би його сповістити про судове засідання.

Відтак в силу названих вище норм ухвала апеляційного суду від 05.06.2018 про призначення судового засідання на 17.07.2018, яка надіслана скаржнику на його адресу, вказану ним в апеляційній скарзі, в заяві про забезпечення доказів від 16.07.2018 та яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вважається врученою, а відповідач вважається належним чином повідомленим про судове засідання 17.07.2018.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд заяви відповідача про забезпечення доказів за його відсутності.

Представник позивача в судове засідання з'явився та заперечив проти заяви відповідача про забезпечення доказів, вказавши на її необґрунтованість.

Розглянувши в судовому засіданні 17.07.2018 заяву відповідача (ФОП Мачеуса В.В.) про забезпечення доказів, колегія суддів дійшла висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне.

Статтею 43-1 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017), за правилами якого суд першої інстанції розглянув спір у даній справі, було встановлено, що особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 43- 2 цього Кодексу запобіжних заходів до подання позову.

Одним із запобіжних заходів статтею 43-2 ГПК України ( у редакції, чинній до 15.12.2017) визначено витребування доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ГПК України( у редакції, чинній з 15.12.2017) суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

За приписами частини 2 вказаної статті одним із способів забезпечення судом доказів є витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням.

Із вказаних норм випливає, що вжиття запобіжних заходів шляхом витребування доказів та вжиття заходів забезпечення доказів шляхом їх витребування є аналогічними за своєю правовою суттю поняттями.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не звертався до суду першої інстанції із заявою про вжиття запобіжних заходів шляхом витребування доказів, вказаних у його заяві про забезпечення доказів від 16.07.2018, з якою він звернувся до апеляційного суду. Він звертався до суду першої інстанції із клопотаннями про витребування інших доказів , ніж ті, що вказані в його від 16.07.2018, поданій до апеляційного суду.

Згідно з частинами 1 - 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Звертаючись до апеляційного суду із заявою про забезпечення доказів шляхом їх витребування, відповідач не наводить жодних доводів та не подає жодних доказів на підтвердження неможливості звернення до суду першої інстанції з аналогічною заявою, хоча він мав право на таке звернення. Фактично відповідач просить апеляційний суд вчинити дії по збиранню додаткових доказів у справі, які не надавалися ним суду першої інстанції та про витребування яких не подавалися ним заяви чи клопотання, при цьому не вказує причин, які об'єктивно не залежали від нього та унеможливлювали подання до суду першої інстанції відповідних доказів, заяв чи клопотань.

В заяві відповідач також вказує на те, що 16.05.2018 він вже звертався до апеляційного суду із заявою про забезпечення доказів, однак станом 20.06.2018 заява про забезпечення доказів апеляційним судом не розглянута.

Як вказано вище, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 заява про забезпечення доказів, подана ФОП Мачеусом В.В. 16.05.2018, була повернена скаржнику на підставі ч. 4 ст. 111 ГПК України. Копія ухвали від 21.05.2018 разом з оригіналом заяви були надіслані скаржнику 23.05.2018 рекомендованою кореспонденцію з повідомленням про вручення на його адресу (м. Львів, просп.Червоної Калини,76, кв. 44), проте повернені відділенням зв'язку через неможливість вручення адресату (т.3, а.с.163-170).

На підставі викладеного апеляційний суд вважає заяву ФОП Мачеуса В.В. від 16.07.2018 про забезпечення доказів необґрунтованою та відхиляє її.

Згідно з ч.5 ст. 112 ГПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 110, 111, 112, 234, 235, 269 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ФОП Мачеуса В.В. від 16.07.2018 про забезпечення доказів відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич