ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2018 р.м. Харків Справа № 922/849/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засіданні Малихіній М.П.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи підприємця Шевчук Світлани Юріївни, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1;

до Підприємства "Мегаполіс" Харківської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України", 61161, м. Харків, вул. Ульянова Олександра, 34, ;

про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 262499,99 грн.

за участю представників учасників справи:

позивача - Гізова А.Є. (довіреність б/н від 28.03.2018);

відповідача - Рибалко Г.С. (довіреність № 1 від 24.04.2018);

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємць Шевчук Світлана Юріївна звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Підприємства "Мегаполіс" Харківської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" про стягнення заборгованості за договором поставки № 17 від 16.12.2016 у розмірі 262 499, 99 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов договору поставки №17 від 16.12.2016, не здійснив розрахунку за отриманий товар згідно товарно-транспортних накладних, що складені на підставі договору поставки укладеного між ними, таким чином, дії відповідача щодо невиконання умов договору спричинили порушення прав позивача за захистом яких позивач звертається до суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.04.2018 задоволено клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.04.2018 задоволено клопотання відповідача, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 21.05.2018.

21.05.2018 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 14668) в якій останній просить стягнути з Підприємства "Мегаполіс" Харківської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" на користь Фізичної особи підприємця Шевчук Світлани Юріївни заборгованість за договором поставки № 17 від 16.12.2016 у розмірі 232 499, 99 грн..

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.05.2018 прийнято до розгляду заяву (вх. № 14668 від 21.05.2018) про зменшення розміру позовних вимог, вирішено розглядати справу відповідно до викладених в заяві позовних вимог та відкладено підготовче засідання по справі на 06.06.2018 о 11.00.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 20.06.2018 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.06.2018 о 10.30.

25.06.2018, у зв'язку з відрядженням судді Новікової Н.А., судове засідання з розгляду справи по суті перенесене на 04.07.2018 о 12:00.

У судовому засіданні 04.07.2018, відкрито розгляд справи по суті та заслухане вступне слово представників учасників справи.

Повноважний представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, та просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором поставки у розмірі 232 499,99грн.. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.12.2016 укладено договір поставки №17 від 16.12.2016, на виконання цього договору позивачем відповідачу у грудні 2016 та січні 2017, згідно умов договору, поставлено товар, що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними доданими до позовної заяви, в порушення умов договору відповідачем розрахунку в строк передбачений договором не здійснено, таким чином, станом на час подання позову заборгованість за договором, яка підлягала стягненню з відповідача становила 262 499,99грн., разом з цим, як зазначає позивач, після подання позову до суду, відповідачем сплачено частину заборгованості у розмірі 30 000грн., що на думку позивача свідчить про визнання відповідачем заборгованості, у зв'язку з чим, позивач зменшує позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 232 499,99грн..

Повноважний представник відповідача заперечує проти задоволення позову вказуючи на те, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором поставки є необґрунтованими та безпідставними. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що позивачем виконано умови договору неналежним чином, оскільки позивачем, незважаючи на чисельні звернення відповідача станом на 27 квітня 2018 року, не надано відповідачу, жодного сертифікату якості поставленої продукції, що є порушенням договору поставки, у зв'язку з чим, відповідач вважає, що обов'язку щодо проведення відповідного розрахунку з позивачем у нього не виникло, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Встановивши всі необхідні обставини для розгляду справи та дослідивши докази у судовому засіданні представники сторін заявили про можливість переходу до стадії судових дебатів.

Повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором поставки №17 від 16.12.2016 у розмірі 232 499,99грн..

Повноважний представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором поставки №17 від 16.12.2016 у розмірі 232 499,99грн. та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 ГК України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

16.12.2016 між Фізичною особою-підприємцем Шевчук Світланою Юріївною та Підприємством «Мегаполіс» Харківської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» в особі директора Красовської Ірини Валерїївни було укладено договір поставки № 17.

Згідно з п. 1.1. договору, продавець зобов'язується за заявками покупця, у яких зазначається час доставки та відвантаження, продати і передати покупцеві у власність, а покупець - оплати і прийняти у власність на умовах даного договору, паливні гранули.

Відповідно до п. 1.2. договору продавець гарантує якість товару відповідно до Сертифікату якості.

Відповідно до п. 1.3. договору, партією вважається кількість товару загальною вагою (нетто) не менше 22 (двадцять дві) тон.

Згідно з п. 1.4. договору, місцем поставки є: А) Харківська обл., Харківський р-н, селище Докучаєвське (Комуніст), учбове містечко ХНАУ ім. В.В. Докучаева, котельня продавця. Б) м. Харків, вул. Пушкінська, 82, котельня продавця.

Відповідно до п. 2.1. договору, сторони погоджуються, що ціна товару встановлюється та вказується в рахунку-фактурі, та не підлягає подальшій зміні у разі її оплати покупцем. Ціна товару встановлюється в залежності від сезонності, вартості перевезення та кон'юнктури ринку.

Відповідно до п. 2.3. договору, загальна вартість договору визначається сукупністю проведених відвантажень товару, згідно видаткових накладних протягом дії терміну договору.

Згідно з п. 3.1. договору, розрахунок за товар здійснюється в безготівковій формі згідно виставленого рахунку-фактури шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця, вказаний в даному договорі.

Розрахунок здійснюється на наступних умовах: - за поставлений товар у грудні 2016 року - до « 15» січня 2017 року; - за поставлений товар в січні 2017 року - до « 28» лютого 2017 року; - за поставлений товар в лютому 2017 року - до « 31» березня 2017 року; - за поставлений товар в березні 2017 року - до « 15» червня 2017 року.

Відповідно до п. 4.1. договору, датою поставки вважається дата підписання видаткової накладної.

Згідно з п.п. 4.2., 4.3 договору, право власності на товар переходить в момент фактичної передачі продукції продавцем покупцю. Фактична передача товару покупцю здійснюється в місці поставки товару, вказаному у п. 1.4. цього договору, після підписання двома сторонами, або їх представниками, видаткової накладної на товар.

Відповідно до п.5.1.6. договору продавець зобов'язаний надати покупцю необхідні документи на кожну партію товару, а саме: рахунок фактуру (оригінал) на товар; видаткову накладну (оригінал) на отримання товару; товарно-транспортну накладну (оригінал) на доставку товару; сертифікат (посвідчення) про якість товару.

Пунктом 5.1.5. договору, згідно до якого продавець зобов'язаний повернути отримані кошти у разі невідповідності товару екологічним та радіологічним нормам України та країн Євросоюзу.

Відповідно до п. 8.1 договору термін дії договору складає 12 місяців з дати підписання цього договору.

Проаналізувавши правовідносини між сторонами, які виникли з договору №01/04 від 12.04.2016, суд дійшов висновку про те, що даний договір за своє правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.1 ст. 181 ГК України, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Як вбачається матеріалів справи, позивачем на виконання договору, був поставлений товар покупцеві на суму 548 010,90 грн., що підтверджується видатковими накладними № ШС-0000003 від 17.12.2016 року, № ШС-0000004 від 19.12.2016 року, № ШС-0000005 від 21.12.2016 року, № ШС-0000006 від 23.12.2016 року, № ШС-0000007 від 24.12.2016 року, № ШС-0000008 від 28.12.2016 року, № ШС-0000009 від 31.12.2016 року, № ШС-00000010 від 31.12.2016 року, № ШС-0000001 від 10.01.2017 року, № ШС-0000002 від 13.01.2017 року, № ШС-0000003 від 16.01.2017 року; та товарно-транспортними накладними № 110200/1 від 17.12.2016 року, № 110200 від 19.12.2016 року, № б/н від 21.12.2016 року, № б/н від 23.12.2016 року, № б/н від 24.12.2016 року, № б/н від 28.12.2016 року, № б/н від 30.12.2016 року, № б/н від 31.12.2016 року, № б/н від 10.01.2017 року, № б/н від 13.01.2017 року, № б/н від 16.01.2017 року.

Таким чином, відповідачу поставлено товар у грудні 2016 року та у січні 2017 року, за який відповідач повинен був розрахуватися до « 15» січня 2017 року та « 28» лютого 2017 року відповідно (згідно до абз. 2 п. 3.1 договору).

В порушення умов договору відповідачем не було проведено розрахунок за товар у строк, передбачений договором та станом на 09.03.2017 року заборгованість відповідача становила 548 010,90 грн., що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.12.2016 року по 09.03.2017 року від 09.03.2017 року, підписаного уповноваженими особами від обох сторін договору.

15.03.2017 року відповідачем було перераховано в розрахунок за даним договором грошові кошти у розмірі 248 010,91 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача відкритому в ПАТ «Укрсоцбанк» за період з 15.03.2017 року по 16.03.2017 року, внаслідок чого заборгованість відповідача за договором зменшилася до 299 999,99 грн.

26.01.2018 року відповідачем на рахунок позивача було перераховано грошові кошти у розмірі 37 500,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача відкритого в ПАТ «Альфа-Банк» за 26.01.2018 року, внаслідок чого заборгованість відповідача за договором зменшилася до 262 499,99 грн.

Разом з цим, після прийняття до розгляду позову, відповідачем частково погашено заборгованість за договором поставки № 17, що підтверджується платіжним дорученням № 250 від 24.04.2018 року на суму 30000,00грн., у зв'язку з чим, позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 232 499,99грн.. Таким чином, станом на момент розгляду справи позовні вимоги позивача становлять 232 499,99грн..

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено матеріалами справи позивачем здійснювалась поставка товару згідно умов договору, що не заперечується відповідачем, разом з цим, як вказує відповідач, у зв'язку з ненаданням позивачем сертифікатів якості товару, поставленого позивачем, відповідач не здійснював розрахунку по даному договору.

Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Господарським Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно п. 3.1 договору поставки, між сторонами було оговорено строк здійснення розрахунків за поставлений позивачем товар, а саме: за поставлений товар у грудні 2016 року - до « 15» січня 2017 року; за поставлений товар в січні 2017 року - до « 28» лютого 2017 року; за поставлений товар в лютому 2017 року - до « 31» березня 2017 року; за поставлений товар в березні 2017 року - до « 15» червня 2017 року.

Як вбачається з п. 5.1.6 договору, продавець зобов'язаний надати покупцю: рахунок фактуру (оригінал) на товар; видаткову накладну (оригінал) на отримання товару; товарно-транспортну накладну (оригінал) на доставку товару; сертифікат (посвідчення) про якість товару. Разом з цим, як зазначає відповідач, не звертаючи на численні вимоги надати сертифікат якості передбачений договором, позивач його не надав чим порушив умови договору, водночас жодних доказів вимог відповідача до позивача щодо надання ним відповідних документів відповідач не надав, окрім цього як вбачається з видаткових накладних № ШС-0000003 від 17.12.2016 року, № ШС-0000004 від 19.12.2016 року, № ШС-0000005 від 21.12.2016 року, № ШС-0000006 від 23.12.2016 року, № ШС-0000007 від 24.12.2016 року, № ШС-0000008 від 28.12.2016 року, № ШС-0000009 від 31.12.2016 року, № ШС-00000010 від 31.12.2016 року, № ШС-0000001 від 10.01.2017 року, № ШС-0000002 від 13.01.2017 року, № ШС-0000003 від 16.01.2017 року; та товарно-транспортних накладних № 110200/1 від 17.12.2016 року, № 110200 від 19.12.2016 року, № б/н від 21.12.2016 року, № б/н від 23.12.2016 року, № б/н від 24.12.2016 року, № б/н від 28.12.2016 року, № б/н від 30.12.2016 року, № б/н від 31.12.2016 року, № б/н від 10.01.2017 року, № б/н від 13.01.2017 року, № б/н від 16.01.2017 року, які містяться в матеріалах справи, позивач здійснював поставку товару у строки встановлені умовами договору, про що свідчить наявність підпису повноважних представників позивача і відповідача безпосередньо в видаткових та товарно-транспортних накладних.

Разом з цим, відповідач, вказував на те, що позивачем було поставлено не комплектний та не якісний товар, у зв'язку з чим, як вважає відповідач, у нього не виникло обов'язку щодо оплати прийнятого товару.

Відповідно до п. п. 6, 14, 16, 20, 29, 30, 32, 40 Інструкції про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю від 25.04.1966 № П -7 приймання продукції за якістю і комплектністю здійснюється на складі покупця при іногородньому постачанні - не пізніше 20 днів після постачання її на склад покупця.

Приймання продукції за якістю і комплектністю здійснюється відповідно до стандартів, технічних умов, головними та особовими умовами поставки, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність продукції, що поставляється (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якість, рахунок, специфікація та ін.).

У разі виявлення невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що поступила, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам), договору або даним, вказаним в маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (п. 14 Інструкції-7) покупець припиняє подальше приймання продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів.

При нез'явленні представника виробника (продавця) по виклику покупця у встановлений термін перевірка якості продукції здійснюється представником відповідної галузевої інспекції за якістю продукції, а перевірка якості товарів -експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції за якістю.

За результатами приймання продукції за якістю і комплектністю за участю представників, зазначених в п. п. 19 та 20 даної Інструкції, складається акт про фактичну кількість і комплектність отриманої продукції. Акт має бути складений в день закінчення приймання продукції за якістю і комплектністю, а саме не пізніше 20 днів після постачання продукції на склад покупця.

Акт має бути підписаний всіма особами, що брали участь в перевірці якості і комплектності продукції. Акти, складені бюро товарних експертиз або інспекцією за якістю продукції, підтверджуються в порядку, встановленому відповідними положеннями про інспекції і бюро товарних експертиз.

Разом з цим, жодних актів щодо виявлених недоліків якості товару, поставленого позивачем, відповідачем не складалось. Водначас, відповідно п. 5.1.5. договору, згідно до якого продавець зобов'язаний повернути отримані кошти у разі невідповідності товару екологічним та радіологічним нормам України та країн Євросоюзу. Таким чином, враховуючи те, що відповідачем був прийнятий товар без жодних зауважень до якості, що підтверджується матеріалами справи, беручи до уваги обов'язок відповідача щодо повернення неякісного товару, з огляду на здійснення відповідачем часткового розрахунку за договором, суд дійшов висновку про те, що доводи відповідача щодо неналежного виконання позивачем договору поставки №17 від 16.12.2016 є безпідставними та недоведеними.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем дійсно поставлений товар згідно умов договору, що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними, а відповідачем беззаперечно прийнято поставлений товар, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про те, що у відповідача виник обов'язок щодо здійснення розрахунку з позивачем у строки передбачені п. 3.1 договору з моменту підписання видаткової накладної, як то передбачено п. 4.1. Також слід зазначати про те, що, як вбачається з виписок з банківських рахунків позивача, відповідач здійснив оплату частини заборгованості за договором поставки, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №250 від 24.04.2018 на суму 30000грн.., на думку суду, такі дії відповідача свідчать про визнання ним боргу.

Враховуючи недоведеність позиції відповідача щодо неналежного виконання позивачем умов договору, з огляду на підтвердження відповідачем факту поставки товару позивачем, приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів, щодо підтвердження факту поставки неякісного товару згідно договору поставки, беручи до уваги, дії відповідача щодо часткового розрахунку з позивачем вже після подання позову до суду, суд задовольняє позов повністю.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем заявлено до стягнення виключно судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору, разом з цим, як вбачається з квитанції №2 від 29.03.2018 позивачем сплачено судовий збір у розмір 3967,03грн..

Водночас, вирішуючи питання щодо розподілу судового збору, суд зазначає, що у зв'язку з тим, що позивач змінював позовні вимоги, судовий збір, виходячи з кінцевих позовних вимог, які становлять 232 499,99грн., повинен дорівнювати 1.5% від ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3487,50грн..

Таким чином, позивач зайво сплатив судовий збір в сумі 479,53., який підлягає поверненню останньому після звернення до суду з відповідним клопотанням.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, судовий збір, відповідно приписів ч. 1 ст. 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-74, 76-79, 86, 126, 129, 236-242 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача (Підприємства "Мегаполіс" Харківської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України", 61161, м. Харків, вул. Ульянова Олександра, 34, ) на користь позивача (Фізичної особи підприємця Шевчук Світлани Юріївни, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) 232 499,99грн. боргу та 3487,50 витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 12.07.2018 р.

Суддя Н.А. Новікова