ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018 Справа № 904/9951/16

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Широбокова Л.П., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання Абадей М.О.

представники сторін:

від позивача: Пац В.О., довіреність №14-167 від 29.09.2017, адвокат

від відповідача: Ковальчук Д.Ю., довіреність №1797 від 09.07.2018, адвокат

від Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 у справі №904/9951/16 (суддя Бондарєв Е.М.; ухвалу постановлено о 14:37 год. у місті Дніпро, повний текст ухвали складено 21.05.2018)

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Л.О.

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, м.Дніпро

про стягнення 51689299,24 грн. інфляційних втрат та 6255978,23 грн. 3% річних

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії органу державної виконавчої служби, в якій просило:

- визнати неправомірною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП №55584073, винесену 15.03.2018 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савкою Л.О.;

- зобов'язати начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савка Л.О., скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП №55584073.

Подана скарга мотивована тим, що оскільки стягувач не був продавцем природного газу і його вимоги ґрунтуються на положеннях договору №14/5160/13 від 01.11.2013, то заборгованість, яка виникла у зв'язку з його неналежним виконанням, не може бути врегульованою згідно з механізмом Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII; вважає, що зазначені обставини взагалі унеможливлюють застосування до вказаних правовідносин норм означеного Закону, а отже і пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" в межах виконавчого провадження №55584073.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області 15.05.2018 у справі №904/9951/16 (суддя Бондарєв Е.М) скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Л.О. задоволено у повному обсязі. Визнано неправомірною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП №55584073, винесену 15.03.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Л.О. Зобов'язано начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савка Л.О. скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП №55584073.

Місцевий господарський суд виходив із того, що враховуючи те, що за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2016 стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 48288241,55 грн. інфляційних нарахувань, 3% річних у сумі 4274391,10 грн. та 187499,25 грн. витрат зі сплати судового збору, суд дійшов висновку про неправомірність дій державного виконавця з прийняття постанови про зупинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №55584073, оскільки заборгованість, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням умов договору, не може були врегульована згідно з механізмами Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII, оскільки позивач не був продавцем природного газу і її вимоги ґрунтуються на положеннях договору про відступлення права вимоги.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, боржник (КП "Теплоенерго" Дніпровської міської ради) подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, безпідставною, винесеною при неповному з'ясуванні та доведеності обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 у справі №904/9951/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу Державної виконавчої служби (державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Л.О.) відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що суд не прийняв до уваги важливі для справи обставини проте, що КП "Теплоенерго" Дніпровської міської ради 08.09.2017 було включено до відповідного Реєстру теплопостачальних підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, в тому числі перед стягувачем ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", а чинне законодавство України не містить положень щодо того, що для врегулювання заборгованості згідно з механізмами України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII стягувачем має бути виключно продавець природного газу. Вважає, що постанова державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій від 15.03.2018 в межах ВП №55584073 прийнята на підставі норм чинного законодавства України, у зв'язку з чим не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні 11.07.2018 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її повністю задовольнити, оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволення скарги позивача на дії державного виконавця із зупинення виконавчого провадження.

Позивач (ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав. Представник позивача в судовому засіданні 11.07.2018 заперечував на задоволення апеляційної скарги з посиланням на ту обставину, що заборгованість, яка є предметом стягнення у виконавчому провадженні, виникла за договором уступки права вимоги, а тому не може бути врегульована згідно з механізмами Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Досліджуючи спірні правовідносини місцевий господарський суд правильно встановив, що у жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду із позовом, яким просило стягнути з комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради заборгованості на загальну суму 57945277,47 грн., з яких: 51689299,24 грн. інфляційні втрати за період з березня 2013 року по вересень 2015 року та 6255978,23 грн. 3% річних за період з 26.02.2013 по 26.11.2015.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2016 позов задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 48288241,55 грн. інфляційних нарахувань, 3% річних у сумі 4274391,10 грн. та 187499,25 грн. витрат зі сплати судового збору.

В основу цього судового рішення покладено ту обставину, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2012 року у справі № 32/5005/9762/2012, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.02.2013 року, вже було стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" 68608300,48 грн. заборгованості за договором, 5237411,36 грн. пені, 428982,61 грн. інфляційних втрат, 1682616,73 грн. 3% річних та 64 380,00 грн. витрат на сплату судового збору.

При цьому рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2012 року у справі №32/5005/9762/2012 було встановлено, що на виконання умов договору №10142/21/124423 купівлі-продажу природного газу для виробництва теплової енергії, укладеного 22.09.2011 року між КП "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (покупець) та ПАТ "Дніпрогаз" (продавець), останнім відповідно до щомісячних актів виконаних робіт за період з листопада 2011 рік - лютий 2012 рік передано природний газ на загальну суму 68608300,48 грн. Однак в порушення прийнятих на себе зобов'язань відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснено оплату отриманого природного газу, у зв'язку з чим відповідно до п. 6.2. договору та приписів ст. 625 Цивільного кодексу України йому були нараховані 5237411,36 грн. пені, 428982,61 грн. інфляційних втрат та 1682616 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2013 року у справі №32/5005/9762/2012 здійснена заміна стягувача - Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" на його правонаступника - публічне акціонерне товариство "Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" у зв'язку з укладенням 01.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Дніпрогаз" (первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством "НАК "Нафтогаз України" (новий кредитор) договору про відступлення права вимоги №14/5160/13 відповідно до умов якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв на себе право вимоги до боржника первісного кредитора - КП "Теплоенерго", за договором на постачання природного газу №10142/21/124423 від 22.09.2011 року у сумі 76 021 691, 18 грн., в т.ч.: основний борг - 68608300, 48 грн., пеня - 5237411, 36 грн., інфляційні витрати - 428982, 61 грн., 3% річних - 1682616,73 грн., судовий збір - 64380, 00 грн. (п.1.1 договору про відступлення права вимоги).

06.01.2017 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2016 у справі №904/9951/16 видано відповідний наказ.

За наказом Господарського суду Дніпропетровської області №904/9951/16 від 06.01.2017 Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савкою Ліаною Олегівною відкрито виконавче провадження ВП №55584073.

15.03.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савкою Ліаною Олегівною прийнято постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 55584073 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №904/9951/16, виданого 06.01.2017.

Як зазначено в наведеній вище постанові, при її прийнятті державний виконавець керувався пунктом 10 частини першої статті 34, статтею 35 Закону України "Про виконавче провадження", встановивши, що згідно листа Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 14.09.2017 №8/10-1646-17 Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Причиною спору є питання наявності у державного виконавця підстав для зупинення виконавчого провадження з примусового виконання означеного наказу господарського суду, а причиною апеляційного оскарження є питання правильності правової оцінки його дій судом першої інстанції за скаргою стягувача на протиправність таких дій державного виконавця.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Частиною 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Таким чином, пунктом 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано питання зупинення виконавчого провадження в залежності від того хто є стягувачем (Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" і постачальники електричної енергії) та боржниками (підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення), а частина четверта статті 34 вказаного Закону визначає, в якій частині може бути зупинено виконавче провадження за спожитий природний газ.

При цьому відповідно до абзацу 8 частини 1 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Згідно з абзацом 10 частини 1 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII спожиті енергоносії - спожиті природний газ, електрична енергія

Таким чином, Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII врегульовує питання щодо заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, а саме спожиті природний газ, електричну енергію.

Відтак при застосування положень вказаного Закону необхідно встановити чи виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника на підставі судових рішень у даній справі у зв'язку з несвоєчасністю розрахунків за спожитий природний газ, тобто встановити не лише відповідний суб'єктний склад сторін виконавчого провадження, але й підстави (правову природу) виникнення заборгованості.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, в постановах від 28.02.2018 у справі №917/1086/16, від 06.04.2018 у справі №21/335-04, від 18.05.2018 у справі №5023/1938/11, від 22.06.2018 у справі №920/739/17.

Отже, за таких обставин визначальним для встановлення у даному спорі чи може бути врегульованою означена заборгованість відповідача згідно з механізмом Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII, а відтак і про наявність підстав у державного виконавця для зупинення виконавчого провадження - є не тільки факт включення відповідача до Реєстру теплопостачальних підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а й встановлення того факту, що означена заборгованість є предметом відповідних договорів про взаємозалік, реструктуризацію чи її списання.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII унормовано, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено "Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром", яким визначені дані реєстру про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016 року заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року.

Натомість, як вбачається із оспорюваної постанови державного виконавця про зупинення виконавчого провадження, відповідач таких відомостей державному виконавцю не надав.

Дослідивши зміст Повідомлення про включення до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" станом на 14 версеня 2017р. (а.с. 98 або 207 том 1), колегія суддів встановила, що матеріали даної судової справи також не містять таких доказів, а відтак не досліджувались судом першої інстанції.

Відповідно до положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи, що позивач не надав доказів, що означена заборгованість також є предметом відповідних договорів про взаємозалік, у зв'язку із чим відповідача було включено до Реєстру теплопостачальних підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, висновок державного виконавця про наявність підстав для зупинення виконавчих дій з примусового стягнення такої заборгованості - є передчасним, а відтак не може бути обгрунтованим.

За приписами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, постанова державного виконавця наведеним вимогам не відповідає, а задовольнивши скаргу, суд першої інстанції усунув допущені державним виконавцем порушення.

Так, згідно з частиною 2 статті 343 Господарського процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Між тим, як встановлено з наведених вище обставин означені грошові зобов'язання відповідача перед позивачем дійсно виникла за договором відступлення права вимоги №14/5160/13 від 01.11.2013, однак є такими, що виникли насамперед у зв'язку з виникненням заборгованості з оплати спожитого на потреби вироблення теплової енергії природного газу, отриманого за договором №10142/21/124423 купівлі-продажу природного газу для виробництва теплової енергії, укладеного 22.09.2011 року між КП "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (покупець) та ПАТ "Дніпрогаз" (продавець).

За таких обставин колегія суддів вважає передчасним й висновок суду першої інстанції про те, що спірна заборгованість, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням умов договору, не може бути врегульована згідно з механізмами Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII.

Разом із цим, оскільки наведені судом першої інстанції мотиви не мали наслідком прийняття невірного судового рішення, колегія суддів вважає наявними та такими, що доведені в матеріалах даної справи, підстави для визнання неправомірною оспорюваної постанови державного виконавця від 15.03.2018 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області №904/9951/16 від 06.01.2017 у виконавчому провадженні ВП №55584073.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради задоволенню не підлягає, а оскаржена ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі, тому відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 у справі №904/9951/16 - залишити без змін.

Судові витрати у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 16.07.2018.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Кощеєв