ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"17" липня 2018 р. м. Рівне Справа № 918/328/18
Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В.,
при секретарі Коваль С.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу
за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ландтехтрейд"
до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Бастіон"
про стягнення заборгованості в сумі 88 418,00 грн.
За участю представників сторін:
від позивача: представник не з'явився;
від відповідача: представник не з'явився.
Статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.
Відводи з підстав визначених статтею 35,37 ГПК України відсутні.
ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ландтехтрейд" (надалі - Позивач або ТОВ "Ландтехтрейд") звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Бастіон" (надалі - Відповідач або ТОВ "Торговий дім "Бастіон") в якому просить стягнути з останнього 88 418,00 грн., в т. ч. 17 060,00 грн. основного боргу, 56 412,00 грн. пеня, 3 107,00 грн. 3 % річних та 11 839,00 грн. інфляційних.
Свої вимоги Позивач мотивує тим, що на підставі Договору купівлі - продажу № 22/09/17 від 22.09.2017 року він передав Відповідачу подрібнювач РС270-SEH (товар) на загальну суму 564 120,00 грн., однак вартість товару останнім сплачено частково.
Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Зважаючи на те, що неявка представників Позивача та Відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Оскільки Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Таким чином суд вважає, що Позивач та Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності Позивача та Відповідача та відзиву з боку останнього за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, з'ясувавши обставини, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд встановив наступне.
22 вересня 2017 року ТОВ "Ландтехтрейд" (Продавець) та ТОВ "Торговий дім "Бастіон" (Покупець), уклали Договір купівлі-продажу № 22/09/17 (надалі - Договір).
Відповідно до п. 1.1. Договору, Продавець зобов'язався продати, а Покупець прийняти і сплатити новий подрібнювач РС270-SEH, іменовані надалі Товар.
Згідно п. 2.2. Договору, повна оплата товару, вноситься Покупцем на розрахунковий рахунок Продавця у відповідність з графіком платежу, вказаним в Додатку № 1 до Договору.
За змістом п. 3.2. Договору, ціна товару сформована на 18 вересня 2017 року і складає 18 000,00 (вісімнадцять тисяч євро 00 євроцентів) євро. При цьому оплата здійснюється в національній валюті України, у відповідності до нижченаведеної формули: S=(Z1xA1/A2)+(Z2xA1/A2)+(ZNxA1/A2).
Загальна сума договору складає 564 120,00 гривень (п'ятсот шістдесят чотири тисячі сто двадцять гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ 20 % становить 94 020,00 грн. Розрахунки за договором здійснюються в національній валюті України, згідно п. 3.2. цього договору (п. 3.3. Договору).
У відповідності до п. 4.1 Договору, платежі за товар перераховуються Покупцем на розрахунковий рахунок Продавця, вказаний в розділі 10 Договору, на умовах, передбачених п. 2.2 цього Договору. Платежі здійснюються у відповідності з графіком, вказаним в Додатку № 1 до цього Договору.
Згідно з Додатком № 1 від 22.09.2017 р. до Договору купівлі - продажу № 22/09/17 від 22.09.2017 року, сторони погодили, що Продавець зобов'язується поставити Покупцю новий подрібнювач РС270-SEH іменований надалі "товар", приймання - передачі товару між сторонами по даному договору оформляється Актом приймання - передачі.
Пунктом 2 вищевказаного Додатку, сторони передбачили, що вартість товару для Покупця встановлюється у розмірі згідно з умовами договору. Специфікація поставки товару зазначена в таблиці № 1 , графіки і суми платежів згідно з таблицею № 2. Специфікація поставки товару: найменування товару - новий подрібнювач РС270-SEH, сума - 564 120,00 грн. (18 000,00 євро). Графік оплати: Перший платіж (50%) - 282 060,00 грн. (9 000,00 євро), дата оплати 26.09.2017 р. Кінцевий розрахунок (50 %) - 282 060,00 грн. (9 000,00 євро), дата поставки товару - до 20.10.2017 р., дата оплати 20.10.2017 р.
Відповідно до п. 5.2. Договору, Покупець за даним Договором несе наступну відповідаольність: за порушення термінів платежу виплачує Продавцеві неустойку у розмірі 0,8 % суми за кожен день прострочення, проте загальна сума не може перевищувати 20 % від суми, не сплаченої в строк.
Вказаний Договір та Додаток до договору підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.
На виконання Договору Продавець 03.10.2017 р. передав, а Покупець отримав товар - новий подрібнювач РС270-SEH, 2017 року випуску, що підтверджується протоколом передачі № 03/10/17.
Згідно з графіком платежу, що сторони погодили в Додатку до Договору, Відповідач зобов'язався провести оплату за товар, однак вартість отриманого товару оплатив частково на загальну суму 547 060,00 грн., а саме: 26.09.2017 р. в розмірі 282 060,00 грн., 28.12.2017 р. в розмірі 50 000,00 грн., 06.03.2018 в розмірі 145 000,00 грн. та 29.03.2018 р. в розмірі 70 000,00 грн.. Факт сплати підтверджується банківськими виписками від 26.09.2017р, від 28.12.2017 р., від 06.03.2018 р.та від 29.03.2018 р.
Відтак, сума основного боргу Відповідача складає 17 060 грн. 00 коп. (564 120,00 - 547 060,00 = 17 060,00).
На час розгляду справи доказів сплати Відповідачем основного боргу Позивачу в сумі 17 060 грн. 00 коп. матеріали справи не містять.
Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.
Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).
Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 17 060 грн. 00 коп. заборгованості за переданий товар згідно договору купівлі - продажу № 22/09/17 від 22.09.2017 року обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно позовних вимог про стягнення з Відповідача 56 412,00 грн. пені, 3 107,00 грн. 3 % річних та 11 839,00 грн. інфляційних, судом зазначається наступне.
Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Відповідно до частини 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (частина 1 статті 550 ЦК України).
Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.
Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів
Приписами ч. 1 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб'єктів переказу грошей через платіжні системи.
Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 5.2 Договору встановлено відповідальність за порушення термінів платежу Покупцем. Відповідно до п. 5.2. Договору, Покупець за даним Договором несе наступну відповідальність: за порушення термінів платежу виплачує Продавцеві неустойку у розмірі 0,8 % суми за коден день прострочення, проте загальна сума не може перевищувати 20 % від суми, не сплаченої в строк.
На підставі вищезазначеного, Позивач просить стягнути з Відповідача 56 412,00 грн. неустойки (пені), нарахованої за період прострочення з 21.10.2017 р. по 27.12.2017 р.
Перевіривши подані розрахунки та період нарахування пені, судом встановлено, що відповідні розрахунки здійснено позивачем з порушенням порядку нарахування, а саме перевищення подвійної облікової ставки Національного банку України.
Так зокрема, судом встановлено, що з вказаної нижче суми та періодів, розрахунок пені є таким:
Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
282060.0021.10.2017 - 26.10.2017612.5000 %0.068 %*1159.15
282060.0015.12.2017 - 27.12.20171314.5000 %0.079 %*2913.33
Таким чином, у визначеному позивачем періоді (з 21.10.2017 року по 27.12.2017 року) пеня складає 14 296 грн. 19 коп., а отже обґрунтованою судом визнається саме ця сума.
На підставі ст. 625 ЦК України Позивач нарахував Відповідачу 3 107,00 грн. 3 % річних за період з 21.10.2017 р. по 10.05.2018 р.
Суд, перевіривши подані розрахунки та період нарахування 3 % річних, встановив, що відповідні розрахунки здійснено позивачем арифметично неправильно.
Так зокрема, судом встановлено, що з вказаної нижче суми та періодів, розрахунок 3 % річних є таким:
Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
282060.0021.10.2017 - 27.12.2017683 %1576.44
Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
232060.0028.12.2017 - 05.03.2018683 %1296.99
Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
Таким чином, у визначеному позивачем періоді (з 21.10.2017 р. по 10.05.2018 р.) 3 % річних складає 3098 грн. 30 коп., а отже обґрунтованою судом визнається саме ця сума.
Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України Позивач нарахував Відповідачу 11 839,00 грн. інфляційних за період з листопада 2017 р. по травень 2018 р.
Суд, перевіривши подані розрахунки та період нарахування інфляційних, встановив, що відповідні розрахунки здійснено позивачем з порушенням порядку нарахування.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Аналогічна правова позиція викладена у п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".
Так зокрема, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.
Перевіривши подані розрахунки та період нарахування інфляційних, судом встановлено, що відповідні розрахунки здійснено позивачем з порушенням порядку нарахування.
Так зокрема, судом встановлено, що з вказаної нижче суми та періодів, розрахунок інфляційних є таким:
Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
01.03.2018 - 31.05.201817060.001.019325.6417385.64
Таким чином, у визначеному позивачем періоді (з листопада 2017 р. по травень 2018 р.) інфляційних складає 10 841 грн. 56 коп., а отже обґрунтованою судом визнається саме ця сума.
У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).
Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі викладеного, враховуючи, що Позивач довів несвоєчасність сплати Відповідачем вартості товара та наявність заборгованості за товар - новий подрібнювач РС270-SEH зі сторони Відповідача згідно договору купівлі - продажу № 22/09/17 від 22.09.2017 року, а Відповідач вказаних обставин належними та достатніми доказами не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Відповідача, так як спір виник внаслідок його неправильних дій, в зв'язку з чим Позивач був змушений звернутися до господарського суду за захистом своїх прав та інтересів.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задоволити частково.
3. В решті позову відмовити в задоволенні.
4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано "24" липня 2018 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.