ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/4654/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Кушніра І.В.

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.

учасники справи:

перший заступник прокурора Київської області

від прокуратури - Кравчук О.А.

позивач - Українська міська рада Обухівського району Київської області

представник позивача - не з'явився

відповідачі - (1) Обухівська районна державна адміністрація Київської області, (2) товариство з обмеженою відповідальністю "Ленд Проект", (3) Обухівська міська рада в особі відділу державної реєстрації виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області

представник відповідача - 1 - не з'явився

представник відповідача - 2 - Пархомчук Р.І.

представник відповідача - 3 - не з'явився

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Київська обласна рада

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: (1) ОСОБА_6, (2) ОСОБА_7, (3) ОСОБА_8, (4) ОСОБА_9, (5) ОСОБА_10, (6) ОСОБА_11, (7) ОСОБА_12, (8) ОСОБА_13, (9) ОСОБА_14, (10) ОСОБА_15, (11) ОСОБА_16, (12) ОСОБА_17, (13) ОСОБА_18, (14) ОСОБА_19, (15) ОСОБА_20, (16) ОСОБА_21, (17) ОСОБА_22, (18) ОСОБА_23, (19) ОСОБА_24, (20) ОСОБА_25, (21) ОСОБА_26, (22) ОСОБА_27, (23) ОСОБА_28, (24) ОСОБА_29, (25) ОСОБА_30, (26) ОСОБА_31, (27) ОСОБА_32, (28) ОСОБА_33, (29) ОСОБА_34, (30) ОСОБА_35, (31) ОСОБА_36, (32) ОСОБА_37, (33) ОСОБА_38, (34) ОСОБА_39, (35) ОСОБА_40, (36) ОСОБА_41, (37) ОСОБА_42, (38) ОСОБА_43, (39) ОСОБА_44, (40) ОСОБА_45, (41) ОСОБА_46, (42) ОСОБА_47, (43) ОСОБА_48, (44) ОСОБА_49, (45) ОСОБА_50, (46) ОСОБА_51, (47) ОСОБА_52, (48) ОСОБА_53, (49) Головне територіальне управління юстиції у Київській області

представники третіх осіб - не з'явилися

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області

на постанову Київського апеляційного господарського суду у складі Тищенко О.В. - головуючого, Іоннікової І.А., Тарасенко К.В. від 20 лютого 2018 року та рішення Господарського суду Київської області у складі Яреми В.А. від 11 грудня 2017 року

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. У жовтні 2015 року перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Української міської ради (далі - позивач) до Обухівської районної державної адміністрації Київської області (далі - відповідач-1) та товариства з обмеженою відповідальністю "Ленд Проект" (далі -відповідач-2) про: (1) визнання недійсним розпорядження відповідача-1 "Про передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва та ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради" від 17.10.2012 №1361 в частині передачі у власність 42-м фізичним особам земельних ділянок в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області; (2) визнання недійсним розпорядження відповідача-1 від 19.12.2012 №2303 "Про передачу у власність 4-ом громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради"; (3) визнання недійсними рішень Реєстраційної служби Обухівського районного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки за ТОВ "Ленд-Проект" від 22.11.2013 за відповідними номерами; (4) витребування в комунальну власність на користь територіальної громади в особі Української міської ради з незаконного володіння ТОВ "Ленд-Проект" земельних ділянок.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні розпорядження прийняті відповідачем-1 в порушення вимог земельного законодавства та з перевищенням наданих повноважень, оскільки стосуються відчуження у власність третім особам земельних ділянок, які розташовані в межах населеного пункту села Плюти, а тому повноваження щодо розпорядження спірними земельними ділянками відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України належить позивачу.

3. У підтвердження своєї позиції прокурор посилається на рішення Київської обласної ради від 15.04.2005 №254-23-ІV, яким було встановлено межі села Плюти із визначенням загальної площі даного населеного пункту у розмірі 394 га, а в подальшому рішенням Української міської ради від 14.05.2009 було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель, зокрема, села Плюти, що була розроблена Державним підприємством "Київський інститут землеустрою" з наявними в ній відомостями щодо складу земель в межах населеного пункту села Плюти, площа якого становить 394 га. Крім того, преюдиційні обставини щодо площі села Плюти в 394 га встановлені судовим рішенням у адміністративній справі № 2а-244/10.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

4. Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Київської області від 11 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20 лютого 2018 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

5. Судами встановлено, що на підставі розпорядження відповідача-1 від 17.10.2012 № 1361 сорока двом громадянам було передано у власність земельні ділянки відповідною площею для ведення індивідуального садівництва та ведення особистого селянського господарства, які в подальшому за відповідними договорами купівлі-продажу відчужили ці ділянки на користь ОСОБА_53, а останній вніс їх до статутного фонду відповідача-2.

5.1. На підставі іншого розпорядження відповідача-1 від 19.12.2012 № 2303 право власності на земельні ділянки відповідною площею набули інші чотири громадянина для ведення індивідуального садівництва та ведення особистого селянського господарства, які в подальшому за відповідними договорами купівлі-продажу відчужили ці ділянки на користь ОСОБА_52, а останній вніс їх до статутного фонду відповідача-2.

5.2. Рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Пасічник У.М. від 17.10.2012 та від 22.11.2013 відповідно за відповідачем-2 зареєстровано право власності на вищезазначені земельні ділянки та видано свідоцтва про право власності на земельні ділянки.

6. Так, відповідно до листів Управління Держземагенства в Обухівському районі від 25.02.2016 №10-1003-99.6-1008/2-16 та від 26.02.2016 №10-1003-99.6-1037/2-16, згідно статистичної інформації форми 2-зем (станом на 01.07.2012,) державної статистичної звітності за формою №6-зем (станом на 31.12.2012) та індексно-кадастрової карти, автоматизованої системи кадастру та інших облікових даних площа села Плюти в період з 01.07.2012 по 31.12.2012 становила 96 га.

7. Отже, судами встановлено, що на час прийняття відповідачем 1 спірних розпоряджень передані у власність громадянам спірні земельні ділянки не входили до меж населеного пункту села Плюти, а відтак повноваження щодо розпорядження таким землями згідно з пунктом 12 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття спірних розпоряджень) належали саме Обухівській районній державній адміністрації Київської області.

8. Стосовно посилань прокурора на рішення Київської обласної ради від 15.04.2005 №254-23-ІV, яким було встановлено межі села Плюти із визначенням загальної площі у розмірі 394 га, то вказане рішення та затверджений на його виконання проект землеустрою щодо встановлення і зміни меж села Плюти самі по собі не створюють правових наслідків у вигляді фактичної зміни таких меж за відсутності доказів винесення відповідно до вимог чинного на той час законодавства меж території села Плюти в натурі (на місцевість), а також закріплення меж території межовими знаками та внесення відомостей про межі території села Плюти площею 394 га до державного земельного кадастру, станом на момент прийняття відповідачем-1 спірних розпоряджень.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. Не погоджуючись із указаними судовими рішеннями, прокурор подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи прокурора, який подав касаційну скаргу (узагальнено)

10. Висновки судів про розташування спірних земельних ділянок поза межами населеного пункту зроблені у порушення вимог статті 86 ГПК України, без належної оцінки зібраних у справі доказів, зокрема, рішення Київської обласної ради від 15.04.2005 №254-23-ІV та затвердженого цим рішенням проекту землеустрою; висновку державної землевпорядної експертизи від 03.03.2005 № 16-248; технічній документації з нормативної грошової оцінки, затвердженої рішенням Уманської міської ради від 14.05.2009, а також ряду листів державних органів, якими підтверджується встановлення меж села Плюти на момент прийняття спірних розпоряджень саме площею 394 га. Вказані докази, на думку скаржника, беззаперечно свідчать про встановлення меж села Плюти вказаною площею саме на підставі рішення Київської обласної ради від 15.04.2005 №254-23-ІV та затвердженого проекту землеустрою.

11. Таким чином, судами не враховано, що відповідно до статей 173, 174 Земельного кодексу України межі села Плюти загальною площею 394 га були встановлені проектом землеустрою, який затверджений рішенням Київської обласної ради від 15.04.2005 №254-23-IV, і після цього жодних рішень щодо зміни меж населеного пункту не приймалось. Отже, спірні земельні ділянки на момент прийняття відповідачем-1 спірних розпоряджень перебували в межах населеного пункту села Плюти, а тому розпорядження такими землями було віднесено до повноважень Української міської ради.

Позиція відповідача-2 у відзиві на касаційну скаргу

11. Прокурором не доведено реалізації рішення Київської обласної ради від 15.04.2005 №254-23-ІV та відповідного проекту землеустрою шляхом встановлення меж території села Плюти в натурі, встановлення відповідних межових знаків та внесення відомостей про межі населеного пункту до державного земельного кадастру на момент прийняття спірних розпоряджень.

12. Зміст касаційної скарги не містить жодного обґрунтування порушення судами вимог статті 86 ГПК України.

Верховний Суд не розглядає подане 10.07.2018 від імені позивача клопотання про відкладення розгляду справи як таке, що підписане неуповноваженою особою.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

13. Статтею 13 Конституції України визначено, що земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Аналогічні за змістом положення містяться і у статті 324 Цивільного кодексу України.

14. Главою 29 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), у редакції, чинній як на час прийняття рішення Київської обласної ради від 15.04.2005 № 254-23-IV, так і на час прийняття спірних розпоряджень про передачу у власність громадянам земельних ділянок, визначався порядок встановлення зміни та посвідчення меж адміністративно-територіальних утворень.

15. Згідно з частиною 2 статті 173 ЗК України у наведеній редакції межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів; частиною 3 цієї статті визначалося, що включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викуп) відповідно до цього Кодексу.

16. Відповідно ж до положень статті 176 вказаного Кодексу у згаданій редакції, межі адміністративно-територіальних утворень посвідчуються державним актом України (частина 1). Форма та порядок видачі державного акта України на межі адміністративно-територіального утворення встановлюються Верховною Радою України (частина 2).

17. При цьому положеннями частини 3 статті 125 наведеного Кодексу визначено, що приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

18. Судами встановлено, що Управлінням Держземагенства в Обухівському районі у листі від 26.02.2016 № 10- 1003-99.6-1037/2-16 зазначено, що згідно відомостей державної статистичної звітності за формою № 6-зем станом на початок 2012 року площа села Плюти становила 231,3196 га, однак на підставі подання прокурора Обухівського району від 15.02.2012 № 565вих-12 відділом Держкомзему у місті Українка Обухівського району Київської області були внесені зміни до статистичної інформації за формами № 6-зем, № 2-зем, індексно-кадастрової карти, автоматизованої системи кадастру та інших облікових даних в частині зменшення площі села Плюти до стану, що існував до прийняття Рішення Київської обласної ради від 24.10.2002 № 047-04-ХХІУ, згідно яких площа села Плюти в період з 17.10.2012 по 31.12.2012 становила 96 га.

19. У листі Управління Держземагенства в Обухівському районі від 25.02.2016 № 10-1003-99.6-1008/2-16 зазначено, що згідно відомостей державної статистичної звітності за формою № 6-зем станом на 01.07.2012, 17.10.2012, 19.12.2012 площа села Плюти становила 96 га.

20. Зазначене свідчить, що на час прийняття спірних розпоряджень відчужені відповідачем-1 земельні ділянки не входили до меж населеного пункту села Плюти, тобто його адміністративних меж, доказів про зворотне прокурором чи позивачем не надано.

21. Крім того, здійснюючи юридичну оцінку обставин справи слід зазначити, що такої ж правової позиції дотримувався і прокурор, що вбачається із того, що саме за його поданням від 15.02.2012 до статистичної інформації за формами № 6-зем, № 2-зем, індексно-кадастрової карти, автоматизованої системи кадастру та інших облікових даних були внесені зміни щодо зменшення площі села Плюти до розміру, що існував до прийняття Рішення Київської обласної ради від 24.10.2002 № 047-04-ХХІУ.

22. Таким чином, виходячи із встановлених судами обставин справи та із наведених норм права, вірними є висновки судів про те, що прокурор в обґрунтування своєї правової позиції посилається лише на проектні межі села Плюти Української міської ради, і такі межі станом на момент винесення оскаржуваних розпоряджень не відображались в Державному земельному кадастрі, та не можуть вказувати про належність спірних земельних ділянок до земель в межах населеного пункту села Плюти.

23. Отже, прокурором не доведено і судами не встановлено, що спірні земельні ділянки вибули із державної власності у комунальну, а проектна документація за земельним законодавством не змінює правову природу права власності на землю, тому правильними є висновки судів про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки права позивача - Української міської ради у даному випадку не порушено.

24. З урахуванням вищенаведеного доводи прокурора в пунктах 10, 11 Постанови Верховним Судом відхиляються, як безпідставні та такі, що фактично зводяться до вимог про переоцінку доказів та встановлення інших обставин справи, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції (стаття 300 ГПК України). При цьому Верховний Суд як джерелом права керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "Устименко проти України", яким наголошено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії").

25. При здійсненні касаційного перегляду судових рішень у даній справі Верховний Суд враховує наявність правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої, зокрема у постановах від 08.05.2018 у справі №910/13755/17, від 15.05.2018 у справі № 911/4144/16, щодо непідвідомчості господарським судам земельних спорів стосовно розпорядження органом державної влади або органом місцевого самоврядування земельними ділянками у справах, де набувачем землі є фізичні особи, тобто має місце спір про право на землю фізичної особи - громадянина.

25.1. Проте у справі, що переглядається, фізичні особи, які набули у власність земельні ділянки на підставі спірних розпоряджень відповідача-1, відчужили їх ще до моменту звернення прокурора з позовом на користь юридичної особи - ТОВ "Ленд Проект" і однією з заявлених прокурором позовних вимог є витребування земельних ділянок саме з володіння їх фактичного власника - ТОВ "Ленд Проект". За таких обставин відсутні підстави для висновку про порушення судами правил суб'єктної юрисдикції, оскільки має місце спір про право саме юридичної особи, а правова природа такого спору полягає саме у господарських правовідносинах, а отже такий спір з огляду на приписи статті 20 ГПК України підвідомчий саме господарським судам.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

26. Враховуючи вищевикладене та межі перегляду справи судом касаційної інстанції, касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін як такі, що прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 лютого 2018 року та рішення господарського суду Київської області від 11 грудня 2017 року у справі № 911/4654/15 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Кушнір І.В.