ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2018 р. м. Київ Справа № 911/979/18

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Фуд, Київська область, м. Бровари

до Товариства з обмеженою відповідальністю Епос Агро, Київська обл., м. Вишневе

про стягнення 77700,85 грн.

За участю секретаря судового засідання: Зорі В.С.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. б/н від 02.04.2018 р.);

від відповідача: не з`явився;

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю Альфа Фуд звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Епос Агро про стягнення 77700,85 грн., з яких 47640,63 грн. заборгованості у звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за договором суборенди № 150916-25 від 15.08.2016 р., 16286,61 грн. штрафу, 1490,29 грн. процентів річних від простроченої суми, 6009,36 грн. інфляційних втрат та 6273,96 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором суборенди № 150916-25 від 15.08.2016 р., у звязку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 47640,63 грн. Враховуючи наявну заборгованість, позивачем з посиланням на п. 8.3.1 договору нараховано відповідачу 16286,61 грн. штрафу, з посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано 1490,29 грн. 3 % річних, 6009,36 грн. інфляційних втрат та з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України 6273,96 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.05.2018 р. постановлено розгляд справи № 911/979/18 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 07.06.2018 р.

Представник позивача у судових засіданнях 07.06.2018 р. та 10.07.2018 р. позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судові засідання 07.06.2018 р. та 10.07.2018 р. не зявився, відзив до суду не надав, хоча про дату, час та місце судових засідань був належним чином повідомлений за адресою, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

15.08.2016 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Фуд» (суборендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Епос Агро» (суборендар) було укладено договір суборенди № 150916-25, згідно з п. 1.1 якого суборендодавець передає, а суборендар приймає в тимчасове платне користування приміщення та майно, яке знаходиться в цьому приміщенні та сплачує орендну плату за його використання на умовах договору та в розмірі відповідно до Додатку № 1 до договору.

Відповідно до п. 2.1 договору договір вступає в дію з дати його підписання сторонами та діє до повного його виконання сторонами. Термін оренди обєкту за цим договором визначається з 15.08.2016 р. по 31.08.2017 р.

Згідно з п. 3.1 договору розмір щомісячної суборендної плати за обєкт визначається в Додатку № 1 до договору.

Відповідно до п. 3.2.1 договору окрім суборендної плати суборендар компенсує суборендодавцю витрати повязані з: обслуговуванням прилеглої території у випадку, коли таке обслуговування проводиться силами і засобами суборендодавця внаслідок порушення суборендарем вимог п. 3.6.1 Додатку № 3 до договору.

Пунктом 3.3.1 договору встановлено, що оплата платежів за цим договором (за користування обєктом та додаткові послуги за поточний місяць) здійснюється суборендарем до 5-го числа кожного поточного календарного місяця оренди шляхом 100 % передплати.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами. (п. 10.2 договору).

15.08.2016 р. сторонами підписано додатки № 1, № 2, та № 3 до договору суборенди № 150916-25 від 15.08.2016 р.

01.10.2016 р. сторонами підписано додаток № 2.1 до договору суборенди № 150916-25 від 15.08.2016 р.

Відповідно до п. 1 додатку № 1 до договору суборенди № 150916-25 від 15.08.2016 р. вартість суборендної плати оренди обєкту, а саме складського приміщення камера 2.5, за договором становить 51069,20 грн. з ПДВ в місяць, вартість оренди контейнерів у кількості 510 штук становить 12750,00 грн. з ПДВ в місяць.

Згідно з п. 1 додатку № 2.1 до договору суборенди вартість послуг з підтримання температурного режиму в суборендованих приміщеннях в діапазоні 0-+8 градуси Цельсія становить 118,20 грн. за м. кв.

24.10.2016 р. сторонами підписано акт прийому-передачі, відповідно до якого суборендар прийняв, а суборендодавець передав в строкове платне володіння та користування складське приміщення камера № 2.5 загальною площею 280,6 м.кв. та контейнери деревяні 1,2x1,6х1,2 м. у кількості 510 штук. (оціночна вартість одного контейнеру 1000,00 грн.).

На виконання умов договору позивачем, зокрема, в грудні 2016 р. січні 2017 р. було надано відповідачу послуги з підтримання температурного режиму в суборендованих приміщеннях на загальну суму 60984,34 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами про надання послуг № 522 від 31.12.2016 р. на суму 33166,92 грн. та № 148 від 31.01.2017 р. на суму 27817,42 грн.

Також, в січні 2017 р. позивачем надано відповідачу в суборенду деревяні контейнери у кількості 510 штук на загальну суму 12750,00 грн., що підтверджується актом про надання послуг № 147 від 31.01.2017 р.

Проте, в порушення своїх договірних зобовязань відповідач за отримані у грудні 2016 р. послуги за актом про надання послуг № 522 від 31.12.2016 р. розрахувався частково у сумі 26093,71 грн., а за отримані у січні 2017 р. послуги за актом про надання послуг № 148 від 31.01.2017 р. та за оренду контейнерів у січні 2017 р. за актом про надання послуг № 147 від 31.01.2017 р. не розрахувався взагалі.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором в частині оплати наданих послуг та оренди контейнерів, за ним утворилась заборгованість у сумі 47640,63 грн.

Враховуючи те, що на момент звернення позивача до суду відповідач вказану заборгованість не погасив, позивач просить суд стягнути з відповідача 47640,63 грн. заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з приписами статтей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки станом на час прийняття рішення відповідач відповідно до п. 3.3.1 договору суборенди № 150916-25 від 15.08.2016 р. заборгованість за отримані послуги за актами про надання послуг № 522 від 31.12.2016 р., № 148 від 31.01.2017 р. та за оренду контейнерів за актом про надання послуг № 147 від 31.01.2017 р. у сумі 47640,63 грн. не сплатив, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 47640,63 грн. підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 6273,96 грн. пені та 16286,61 грн. штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Позивач просить стягнути з відповідача 6273,96 грн. пені, нарахованої на заборгованість відповідача за актом про надання послуг № 522 від 31.12.2016 р. за період з 06.01.2017 р. по 06.07.2017 р. та за актами про надання послуг № 147 від 31.01.2017 р., № 148 від 31.01.2017 р. за період з 06.02.2017 р. по 06.08.2017 р.

Відповідно до п. 8.2.1 договору у випадку прострочення по сплаті належних суборендареві платежів на вимогу суборендодавця суборендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 3.3.1 договору встановлено, що оплата платежів за цим договором (за користування обєктом та додаткові послуги за поточний місяць) здійснюється суборендарем до 5-го числа кожного поточного календарного місяця оренди шляхом 100 % передплати.

Таким чином, зобовязання за актом про надання послуг № 522 від 31.12.2016 р. мало бути виконано відповідачем 05.12.2016 р., а за актами про надання послуг № 147 від 31.01.2017 р. та № 148 від 31.01.2017 р. 05.01.2017 р.

Отже, нарахування пені за актом про надання послуг № 522 від 31.12.2016 р. припинилось 06.06.2017 р., а за актами про надання послуг № 147 від 31.01.2017 р. та № 148 від 31.01.2017 р. припинилось 06.07.2017 р.

Враховуючи вищевикладене, позивачем невірно визначено кінцевий період нарахування пені.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом в межах заявленого позивачем періоду нарахування пені, загальна сума пені за актом про надання послуг № 522 від 31.12.2016 р. за період з 06.01.2017 р. по 06.06.2017 р. та за актами про надання послуг № 147 від 31.01.2017 р., № 148 від 31.01.2017 р. за період з 06.02.2017 р. по 06.07.2017 р. становить 5267,25 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач, посилаючись на пп. 3 п. 8.3.1 договору, просить стягнути з відповідача 16286,61 грн. штрафу, нарахованого на заборгованість відповідача за актами про надання послуг № 522 від 31.12.2016 р., № 147 від 31.01.2017 р., № 148 від 31.01.2017 р.

Згідно з пп. 3 п. 8.3.1 договору суборендар на вимогу суборендодавця зобовязується сплатити штраф у розмірі 50 % (пятдесяти відсотків) від суми суборендної плати за місяць у випадку затримки оплати орендної плати більше ніж на 15 днів.

Проте, позивачем неправомірно нараховано штраф на заборгованість за надані послуги з обслуговування температурного режиму в суборендованих приміщеннях за актами про надання послуг № 522 від 31.12.2016 р. та № 148 від 31.01.2017 р., тоді як договором передбачено нарахування штрафу у випадку затримки оплати орендної плати.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом, сума штрафу за актом про надання послуг № 147 від 31.01.2017 р. становить 6375,00 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на корить позивача 16286,61 грн. штрафу підлягає частковому задоволенню у сумі 6375,00 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 1490,29 грн. та 6009,36 грн. інфляційних втрат.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути 3 % річних у сумі 1490,29 грн., нарахованих на заборгованість відповідача за кожним актом про надання послуг окремо за загальний період 06.01.2017 р. по 16.02.2018 р.

Наданий позивачем розрахунок 3 % річних є арифметично вірним, отже позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 1490,29 грн. 3 % річних підлягає задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача 6009,36 грн. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за актом про надання послуг № 522 від 31.12.2016 р. за період з 06.01.2017 р. по 16.02.2018 р. та за актами про надання послуг № 147 від 31.01.2017 р., № 148 від 31.01.2017 р. за період з 06.02.2017 р. по 16.02.2018 р.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже, позивачем розраховано інфляційні втрати в тому числі за періоди, що складають менше місяця.

Відповідно до вірного розрахунку здійсненого судом, сума інфляційних втрат за актом про надання послуг № 522 від 31.12.2016 р. за період з 01.02.2017 р. по 31.01.2018 р. та за актами про надання послуг № 147 від 31.01.2018 р., № 148 від 31.01.2018 р. за період з 01.03.2017 р. по 31.01.2018 р. є більшою від заявленої позивачем, однак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 6009,36 грн. інфляційних втрат в межах заявлених позовних вимог.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Епос Агро» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святошинська, буд. 41, оф. 22, код 39174087) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Фуд» (07401, Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, буд. 3-Б, код 39430972) 47640,63 грн. (сорок сім тисяч шістсот сорок грн. 63 коп.) боргу, 5267,25 грн. (пять тисяч двісті шістдесят сім грн. 25 коп.) пені, 6375,00 грн. (шість тисяч триста сімдесят пять грн. 00 коп.) штрафу, 1490,29 грн. (одну тисячу чотириста девяносто грн. 29 коп.) 3% річних, 6009,36 грн. (шість тисяч девять грн. 36 коп.) інфляційних втрат та 1514,41 грн. (одну тисячу пятсот чотирнадцять грн. 41 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 ст. Господарського процесуального кодексу України.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 13.07.2018 р.

Суддя О.О. Рябцева