РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.07.2018Справа № 910/5721/18

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Егро»

про стягнення 8 640,00 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Репа Я.І.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Егро» про стягнення 8 640,00 грн., з яких: 4 320,00 грн., сплачених платіжним дорученням № 332 371 від 15.05.2017 за останній місяць оренди за Договором оренди № 23 від 01.05.2017, та 4 320,00 грн. додаткової суми.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не повернуто позивачу сплачений останнім завдаток у розмірі 4 320,00 грн. в якості плати за оренду приміщення за останній місяць на підставі Договору оренди № 23 від 01.05.2017. При цьому позивач зазначає, що фактично наведений договір оренди був достроково припинений 31.01.2018, у зв'язку зі зміною власника об'єкта оренди, а сума сплачених позивачем відповідачу платежів перевищила передбачений наведеним договором оренди платіж за період фактичного користування, а тому, керуючись ст.ст. 570, 571 Цивільного кодексу України, позивач вважає, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу сплачений платіж за останній місяць оренди у розмірі 4320,00 грн. та додатково сплатити на користь позивача суму у розмірі завдатку - 4 320,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2018 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» залишено без руху, встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви та строк на усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали суду.

21.05.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої позивач повідомив суд про усунення недоліків позовної заяви, доповнення позовної заяви необхідною інформацією та про направлення копії позовної заяви разом додатками відповідачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/5721/18 та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та позивачу - відповіді на відзив.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від останніх до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Даними ПАТ «Укрпошта» підтверджується отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 22.05.2018 про відкриття провадження у справі № 910/5721/18.

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази, а також докази, долучені судом до матеріалів справи згідно заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, поданої 21.05.2015 через відділ діловодства суду.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.05.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (орендар, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Егро» (орендодавець, відповідач) було укладено Договір оренди № 23 (далі - «Договір»).

Пунктом 1 Договору встановлено, що, відповідно до умов Договору, орендодавець зобов'язується передати орендарю, а орендар зобов'язується прийняти у строкове платне користування (під найм) нежитлові приміщення (іменовані надалі «Об'єкт оренди»), що використовується орендодавцем на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 11.09.2009, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області Ковальовою Я.В. 11.09.2009 та зареєстрованого в реєстрі за № 4149.

Об'єкт оренди являє собою нежитлове приміщення у одинадцятиповерховій будівлі на 2-ому поверсі, основне приміщення площею 36,00 кв. м., офіс НОМЕР_1 (п. 1.2.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2.2. Договору, адреса об'єкту оренди: АДРЕСА_1.

Строк оренди у відповідності до Договору становить 1 (один) календарний рік. Строк оренди вказаний в пункті 3.1 даного Договору починається з моменту підписання Акту прийому-передачі (п. 3.1 Договору).

Пунктом 3.2 Договору сторони погодили, що строк оренди достроково закінчується у випадку, якщо до дати закінчення строку дії Договору він буде розірваний або буде припинений на інших підставах відповідно до умов Договору або положень чинного законодавства України.

Згідно п. 5.1 Договору, всі належні за Договором платежі орендар сплачує орендодавцю шляхом перерахування відповідних сум грошових коштів на рахунок орендодавця, зазначений в Договорі, або на інший рахунок орендодавця, про який орендарю сповіщено у письмовій формі.

Пунктом 6.1.1 Договору встановлено, що за приміщення загальною площею 36,00 кв. м., з розрахунку 120,00 грн. за 1 кв. м. розмір щомісячної орендної плати 4 320,00 грн., враховуючи ПДВ.

Відповідно до п. 6.2 Договору, орендна плата за перший та останній місяці оренди сплачується протягом п'яти банківських днів з моменту підписання Договору. Орендна плата за наступні місяці оренди сплачується орендарем на підставі Договору щомісячно, не пізніше 5-го числа місяця за поточний місяць (п. 6.2.1 Договору).

Позивач на виконання пунктів 5.1 та 6.2 Договору на підставі рахунків на оплату № 664 та № 668 від 03.05.2017 перерахував відповідачу грошові кошти в загальній сумі 8 640,00 грн., з яких: 4 320,00 грн. за оренду приміщення за травень 2017 року, 4 320,00 грн. за оренду приміщення за останній місяць оренди. Наведене підтверджується позивачем доданими до позовної заяви копіями платіжних доручень № 332 086 від 13.05.2017 та № 332 371 від 15.05.2017.

В позовній заяві позивач зазначає про те, що, враховуючи положення ст. 570 ЦК України, 4 320,00 грн., які були сплачені позивачем платіжним дорученням № 332 371 від 15.05.2017р. відповідачу в якості оплати за останній місяць оренди є завдатком, який був перерахований в якості підтвердження виконання своїх зобов'язань за Договором оренди № 23 від 01.05.2017.

В подальшому, на підставі виставлених відповідачем рахунків позивач у період з червня 2017 року по грудень 2017 року вчасно та в повному обсязі здійснював оплату вартості оренди за Договором. Наведене підтверджується позивачем доданими до позовної заяви копіями платіжних доручень № 341 872 від 13.05.2017, № 349 963 від 10.07.2017, № 357 792 від 03.08.2017, № 367 607 від 05.09.2017, № 375 613 від 29.09.2017, № 387 177 від 07.11.2017, № 399 199 від 07.12.2017, № 405 643 від 27.12.2017 та актами наданих послуг № 920 від 30.06.2017, № 1089 від 31.07.2017, № 1248 від 31.08.2017, № 1407 від 30.09.2017, № 1575 від 31.10.2017, № 1739 від 30.11.2017, № 1918 від 31.12.2017.

Всього за період оренди приміщення з травня 2017 року по грудень 2017 року згідно Договору оренди № 23 від 01.05.2017 позивачем було сплачено 34 560,00 грн.

Після отримання від відповідача рахунку на оплату № 2077 від 21.12.2017р. за оренду приміщення за січень 2018 року позивач, керуючись умовами п. 5.1 та п. 6.2 Договору, 27.12.2017 згідно платіжного доручення № 405 643 перерахував відповідачу кошти в сумі 4 320,00 грн.

Проте, як зазначає позивач, акт наданих послуг за січень 2018 року з незалежних від позивача обставин між сторонами підписано не було, жодних письмових звернень щодо умов дії Договору та неможливості підписання акту наданих послуг від відповідача не надходило.

Як стало відомо позивачу в кінці січня 2018 року, в грудні 2017 року власником об'єкту оренди стала інша особа - ОСОБА_3, у зв'язку з чим, з метою продовження ведення своєї господарської діяльності за адресою розміщення об'єкту оренди, позивач був змушений 01.02.2018 укласти Договір оренди № 2018/02/01-36 з Товариством з обмеженою відповідальністю «АА ГРУП», новим орендодавцем приміщення на підставі Договору оренди від 02.01.2018, укладеного між ОСОБА_3 (власником нежитлового приміщення (об'єкта оренди), розташованого за адресою: 61010, м. Харків, АДРЕСА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АА ГРУП».

В позовній заяві позивач звертає увагу суду на положення п. 20.1 ст. 20 Договору оренди № 23 від 01.05.2017, яким визначено, що договір набуває чинності з дати його підписання сторонами, зазначеними в преамбулі на першій сторінці тексту Договору та діє до закінчення строку оренди (з дати підписання Акта прийому-передачі, повернення із оренди) об'єкту оренди, а в частині взаєморозрахунків, до повного та належного їх виконання.

Пунктом 20.2.6 Договору встановлено, що строк дії Договору припиняється у зв'язку зі зміною власника об'єкта оренди. Договір може бути розірваний або припинений відповідно до положень Договору або чинного законодавства України (п. 23.1 Договору). Орендодавець має право в односторонньому порядку достроково розірвати Договір, попередивши про це орендаря не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до передбачуваної дати його розірвання (п. 23.4 Договору).

Згідно п. 20.3 Договору у випадку дострокового розірвання Договору, об'єкт оренди повертається у строк 5 (п'яти) робочих днів з дати його розірвання. Повернення об'єкту оренди орендарем і його передача орендодавцю здійснюється на підставі Акту прийому-передачі, що підписується сторонами (п. 24.2 Договору).

Проте, як зазначає позивача, відповідачем акт наданих послуг за січень 2018 року та акт приймання-передачі нежитлового приміщення оформлено та підписано не було.

Крім того, зважаючи на те, що фактично останнім місяцем оренди був січень 2018, орендну плату за який було окремо сплачено позивачем платіжним дорученням № 405 643 від 27.12.2017, позивач вважає, що відповідачем безпідставно не було йому повернуто завдаток в сумі 4 320,00 грн., сплачений платіжним дорученням № 332 371 від 15.05.2017 в якості плати за оренду приміщення за останній місяць дії Договору. Отже, на думку позивача, вказаний завдаток в сумі 4 320,00 грн. безпідставно перебуває у користуванні відповідача.

Враховуючи, що позивачем в повному обсязі було сплачено платежі за оренду об'єкту та сплачено оренду за останній місяць, Договір фактично достроково було припинено 31.01.2018, то сума сплачених платежів перевищила передбачений Договором платіж за період фактичного користування, це перевищення є надміру сплаченою сумою та підлягає поверненню відповідачем на поточний рахунок позивача.

З метою належного оформлення передачі приміщення, у зв'язку із закінченням дії Договору позивач 18.02.2018 листом № 417 направив на адресу відповідача для підписання акти приймання-передачі нежитлового приміщення та повторно листом № 2181/18ЦВ від 01.03.2018 повідомив про необхідність підписання акту приймання-передачі нежитлового приміщення, акту надання послуг за січень 2018 року та повернення надміру сплачених коштів (завдатку).

Проте, незважаючи на намагання позивача в досудовому порядку врегулювати спірні питання, в тому числі щодо повернення коштів, вони перераховані відповідачем не були, необхідні документи не підписані.

За наведених обставин позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 8 640,00 грн., з яких: 4 320,00 грн., сплачених платіжним дорученням № 332 371 від 15.05.2017 за останній місяць оренди за Договором оренди № 23 від 01.05.2017, та 4 320,00 грн. додаткової суми.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Пунктом 2 ст. 20 ГК України визначено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, в тому числі відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання та відшкодування збитків.

Відповідно до п. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (п. 2 ст. 193 ГК України).

Пунктом 1ст. 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Відповідно до положень пункту п. 1 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню (ч. 3 ст. 571 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (п. 1 ст. 218 ГК України).

Як визначено п. 1 ст. 229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Матеріалами справи, а саме платіжними дорученнями № 332 371 від 15.05.2017 та № 405 643 від 27.12.2018, підтверджено, що позивачем було сплачено 4 320,00 грн. за останній місяць оренди за Договором оренди № 23 від 01.05.2017.

Матеріалами справи також підтверджується, а рівно не спростовано відповідачем, що останній не підписав акти приймання-передачі нежитлового приміщення і акт надання послуг за січень 2018 року, що свідчить про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача. При цьому відповідач не надав та не надіслав суду жодних доказів, з яких би вбачалось, що ним підписано акти приймання-передачі нежитлового приміщення і акт надання послуг за січень 2018 року.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Відповідач без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подав, у зв'язку з чим справа вирішувалась за наявними матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України. При цьому судом враховано приписи частини 4 наведеної статті ГПК України, згідно яких якщо відзив (а в спірному випадку відзив не подано взагалі) не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, дослідивши позовну заяву і додані до неї докази, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, надавши оцінку наявним в матеріалах справі доказам суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача сплаченого платежу в розмірі 4 320, 00 грн. та завдатку - 4320, 00 грн. підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Згідно наданого позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести у зв'язку з розглядом справи, останній зазначив такі витрати: судовий збір - 1762,00 грн.; витрати на послуги "Укрпошти" - 108, 00 грн. (з яких: 18, 00 грн. - відправлення позовної заяви з додатками відповідачу; 90, 00 грн. - орієнтовні витрати на доставку в процесі розгляду справи кореспонденції іншій стороні по справі).

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи до суду не подав.

Відповідно ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведені приписи ч. 9 ст. 129 ГПК України, сплачений позивачем згідно платіжного доручення № 444 296 від 20.04.2018 судовий збір у розмірі 1762, 00 грн. повністю покладається на відповідача.

Щодо підстав для покладення на відповідача інших витрат, вказаних позивачем у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, суд відзначає таке.

Частиною 5 статті 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Стосовно витрат позивача на послуги "Укрпошти" у сумі 108, 00 грн., то наявними в матеріалах справи доказами підтверджується здійснення позивачем пов'язаних з розглядом даної справи витрат на пересилання поштової кореспонденції відповідачу лише на суму 18, 00 грн.

Враховуючи приписи частини 9 статті 129 ГПК України, здійснені позивачем та підтверджені матеріалами справи витрати на пересилання поштової кореспонденції в сумі 18, 00 грн. покладаються на відповідача.

З огляду на повне задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. та витрати на пересилання поштової кореспонденції в сумі 18, 00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 124, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Егро» (02230, м. Київ, вул. Маяковського, буд. 6; ідентифікаційний код 36426937) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код 20474912) 4 320,00 грн. (чотири тисячі триста двадцять гривень 00 коп.) завдатку, 4 320,00 грн. (чотири тисячі триста двадцять гривень 00 коп.) додаткової суми та 1 762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) судового збору, 18, 00 грн. ( вісімнадцять грн. 00 коп.) витрат, пов'язаних з розглядом справи.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 23.07.2018

Суддя Гумега О.В.