ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2018м. ДніпроСправа № 904/2222/18

Суддя Суховаров А.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення недостачі у розмірі 17 394,89 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" заборгованість недостачі у розмірі 17 394, 89 грн.

Ухвалою суду від 24.05.2018 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Разом з тим, 24.05.2018 судом ухвалено надати відповідачу в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання (вручення) ухвали про відкриття провадження у справі; позивачу в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України надати відповідь на відзив протягом 10 днів з дня отримання (вручення) відзиву на позовну заяву; відповідачу в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України надати заперечення на відзив протягом 10 днів з дня отримання (вручення) відповіді на відзив.

26.06.2018 відповідач надав відзив на позовну заяву, за змістом якого проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що відправник не вжив належних дієвих заходів щодо забезпечення збереження вантажу під час перевезення.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 16.07.2018 року судом прийнято рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (далі - позивач) від вантажовідправника - ПрАТ "АКХЗ" надійшла коксова продукція:

- 23.07.2017 року за залізничною накладною №51103448 у вагоні № 61915328 (а.с. 14);

- 27.07.2017 року за залізничною накладною № 51167484 у вагоні № 67761973 (а.с. 19).

Відповідно до положень статей 2, 3, 6, 37 Статуту залізниць України (далі Статут залізниць) Статут залізниць визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, підприємств, які користуються залізничним транспортом; Статутом залізниць регламентуються організація та основні умови перевезення вантажів; дія Статуту залізниць поширюється на перевезення залізничним транспортом, в тому числі і вантажів; під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, яка визначається останнім.

Накладна - основний перевізний документ, який надається залізниці відправником разом з вантажем, вона є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Як встановлено судом, вантаж у вагонах № 61915328, 67761973 прибув з видимими ознаками слідів нестачі, і тому на підставі ст. 52 Статуту залізниць України відповідачем було складено комерційні акти № 466001/201 від 26.07.2017, № 466001/211 від 29.07.2017 (а.с. 13, 18).

Згідно положень статті 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

З комерційного акту № 466001/201 від 26.07.2017 вбачається наступне.

У доповнення до акту загальної форми №35212 станції ОСОБА_1. При комісійному зважуванні виявлено брутто 67700 кг, тара 23300 кг, нетто 44400 кг, по документу тара 23300 кг, нетто 47050 кг, що менше проти документа на 2650 кг коксика усякого, який у вагоні вміститися міг.

У дійсності, навантаження тотожно акту загальної форми №35212 станції ОСОБА_1, вище бортів 20 см шапкоподібне, вантаж маркований повздовжньою смугою вздовж вагону над 1,2 люками, довжиною 300 см, шириною 220 см, глибиною 60-70 см. Вагон бездверний, люка були закриті, течі вантажу не було. З моменту прибуття, до комерційного зважування, вагон знаходився під охороною чергових прийомоздавальників, були повідомлені ГУНП м. Нікополь Гаджала, ВОХР ОСОБА_2. Комісійне зважування, з зупинкою без розєднання проводили прийомоздавальник Карпович, одержувач Борщевська, ГУНП м. Нікополь Юртаєв, заст.ДС Гулега. При повторному зважуванні нестача вантажу підтвердилась (а.с. 13).

З комерційного акту № 466001/211 від 29.07.2017 вбачається наступне.

У доповнення до акту загальної форми № 35297 станції ОСОБА_1. При комісійному зважуванні виявлено менше проти документа на 1750 кг горішка коксового, який у вагоні вміститися міг. По документу - горішок коксовий у вологому стані, вантаж маркований повздовжньою смугою вздовж вагона вапном.

У дійсності, навантаження згідно акту загальної форми № 35297 станції ОСОБА_1, шапкоподібне вище бортів 15 см шапкоподібне, вантаж маркований 1 смугою вапна, крім наявного поглиблення над 6,7 люками, довжиною 250 см, шириною 280 см, глибиною 40-50 см. Вагон бездверний, люка були закриті, течі вантажу не було. З моменту прибуття, до комерційного зважування, вагон знаходився під охороною чергових прийомоздавальників, були повідомлені ГУНП м. Нікополь Болюбаш, ВОХР Яровий. Комісійне зважування, з зупинкою без розєднання проводили прийомоздавальник Макарова, одержувач Марченко, ГУНП м. Нікополь Юртаєв, заст.ДС Гулега. При повторному зважуванні нестача вантажу підтвердилась (а.с. 18).

Згідно із статтею 307 ГК України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За частиною першою ст. 31 Статуту, залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Водночас, частиною п'ятою ст. 31 Статуту встановлено, що придатність рухомого складу, зокрема вагонів, для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці. Частиною 3 ст. 308 ГК України передбачено, що вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що вантажовідправником вантаж завантажений у вагони, які в технічному стані справні. Вагони підготовлені у комерційному відношенні: "навантаження шапкоподібне, вантаж маркований повздовжньою смугою вздовж вагону вапном". Таким чином, вантажовідправник виконав свої зобов'язання і підготував вагони у комерційному відношенні.

Статтею 110 Статуту визначено, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно п. 1 ст. 314 ГК України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

У відповідності до вимог ст. 114 Статуту, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу, у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" виставило позивачу рахунки-фактури:

- № 91586589 від 20.07.2017 на суму 2641739,58 грн. (сума з ПДВ) щодо оплати вартості відсіву коксу доменного. Вартість 1 т вантажу - 6594,48 грн. з ПДВ (а.с. 15-16).

- № 91594191 від 25.07.2017 на суму 804354,53 грн. (сума з ПДВ) щодо оплати вартості горішку коксового класу великості 10-25мм марки ОК 3. Вартість 1 т вантажу 7436,92 грн. з ПДВ (а.с. 20).

Вищезазначені рахунки позивачем оплачені у повному обсязі, що підтверджується відповідними копіями платіжних доручень: № 216513 від 28.08.2017 року на суму 3723954,39 грн. та № 216591 від 30.08.2017 року на суму 3387753,00 грн. (а.с. 17, 21).

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Пункт 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 визначає норми недостачі при перевезенні в залежності від властивостей вантажу, які вказані у відсотках від маси вантажу і складаються із двох показників: норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

Відповідно до п.27 Правил вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Зі змісту залізничних накладних №№ 51103448, 51167484 вбачається, що у вагонах № 61915328, 67761973 відповідач здійснював перевезення вантажу: горішок коксовий та коксик всякий у вологому стані.

Природна втрата такого вантажу у вологому стані становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах (п.27 Правил).

Так, за наданих позивачем розрахунком недостача вантажу, з врахуванням норми природної втрати, складає у вагоні № 61915328 - 1402 кг; у вагоні № 67761973 - 1030 кг. А вартість такої недостачі: у вагоні № 61915328 - 9245,46 грн.; у вагоні № 67761973 - 8149,43 грн. (а.с. 12).

Перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку, суд встановив, що останній здійснено невірно. А саме, неправильно визначено розмір недостачі вантажу (з урахування природної втрати) та допущено арифметичну помилку при визначенні вартості відповідальної недостачі вантажу у вагоні № 67761973.

Так, за підрахунком суду розмір відповідальної недостачі вантажу складає:

- у вагоні № 61915328: 47050 кг (маса нетто) * 2% (відсоток природної втрати) = 941 кг; 2650 кг (фактична недостача) - 941 кг (природна втрата) = 1709 кг (відповідальна недостача);

- у вагоні № 67761973: 35750 кг (маса нетто)*2% (відсоток природної втрати) = 715 кг (природна втрата); 1750 кг (фактична недостача) - 715 кг (природна втрата) = 1035 кг (відповідальна недостача).

Вартість недостачі:

- у вагоні № 61915328: 1,709 кг (відповідальна недостача) * 6594,48 грн. (вартість 1 т вантажу з ПДВ) = 11269,97 грн.;

- у вагоні № 67761973: 1,035 кг (відповідальна недостача) * 7697,21 грн. (вартість 1 т вантажу з ПДВ) = 7966,61 грн.

Всього 19236,58 грн.

Оскільки розрахунок позивача є меншим ніж сума, яка розрахована судом, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 17394,89 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 108; код 40081237) на користь Публічного акціонерного товариства "Нікопольский завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 310; код 00186520) суму 17394,89 грн. вартості нестачі вантажу, 1762,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України

Повне рішення складено 18.07.2018

Суддя А.В. Суховаров