РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.07.2018Справа № 910/7431/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Шнайдер К.Б., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

про стягнення 100000,00 грн.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (відповідача) про стягнення збитків у розмірі 100000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "Європейський страховий альянс" на підставі договору № 1054960 добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів наземного транспорту, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу ЗАЗ 1102240 державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" позивач просить стягнути з останнього збитки у сумі 100000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 відкрито провадження у справі № 910/7431/18, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено для розгляду справи по суті на 10.07.2018.

22.06.2018 через відділ діловодства суду від МТСБУ надійшла інформація по справі.

21.06.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі та повернення судового збору.

25.06.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що на час судового розгляду предмет спору між сторонами відсутній оскільки було виплачено страхове відшкодування в повному обсязі, у зв'язку із чим відповідач просить суд закрити провадження у справі.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 10.07.2018 не з'явилися.

За змістом ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 02.01.2018 в м. Запоріжжі відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів: ЗАЗ 1102240 державний номерний знак НОМЕР_1 та Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2.

Згідно із довідкою №832663 про дорожньо-транспортну пригоду, вказана вище дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу ЗАЗ 1102240 державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1 пункту 10.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2018, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, на підставі договору №1054960 добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, укладеного з ТОВ "Метро Кеш Енд Кері Україна" (страхувальник) майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2 були застраховані в позивача.

У відповідності до Звіту № 13/01/18 від 12.01.2018 вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissan з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 131 157, 90 грн.

Згідно із рахунком №СБА-К-00184 від 18.01.2018 та актом надання послуг №БА-К-00184 від 25.04.2018 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становила 156674, 47 грн.

Позивачем затверджено страховий акт №22/18/50ТР25/00/2 від 13.03.2018 відповідно до якого вирішено здійснити виплату страхового відшкодування в сумі 156674,47 грн.

На підставі страхового акта позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 156674,47 грн. (шляхом перерахування на рахунок ремонтної організації), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №8297 від 15.03.2018, №8311 від 16.03.2018, №8329 від 19.03.2018, №8343 від 20.03.2018, №1658 від 20.03.2018.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом ЗАЗ 1102240 державний номерний знак НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в відповідача згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/0357928, термін дії з 15.06.2017 по 14.06.2018 (згідно із відомостями з єдиної централізованої бази даних МТСБУ).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100000,00 грн. та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом ЗАЗ 1102240 державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 100000,00 грн. з урахуванням ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановленого полісом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору №1054960 добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, внаслідок настання 02.01.2018 страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 156674,47 грн. (шляхом перерахування на рахунок ремонтної організації), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №8297 від 15.03.2018, №8311 від 16.03.2018, №8329 від 19.03.2018, №8343 від 20.03.2018, №1658 від 20.03.2018.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом ЗАЗ 1102240 державний номерний знак НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована у відповідача відповідно до полісу №АМ/0357928, обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу автомобіля Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов'язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/0357928 встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100000,00 грн. та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Таким чином, з урахуванням встановленого полісом ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну, заявлена позивачем до стягнення сума страхового відшкодування складає 100000,00 грн.

У відповідності до п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою вих. №1046/8 від 12.04.2018 про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу), що отримана відповідачем 16.04.2018.

Згідно із п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як підтверджено матеріалами справи та зазначено сторонами, 11.06.2018 відповідач здійснив оплату заявленої до стягнення позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 100000,00 грн., тобто за день до відкриття провадження у даній справі № 910/7431/18.

Провадження у справі № 910/7431/18 було відкрито ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2018.

При цьому, суд зазначає, що відсутність предмета спору, а отже, спірного матеріального правовідношення між сторонами, до відкриття провадження у справі тягне за собою відмову в позові.

Оскільки, заявлена позивачем до стягнення сума страхового відшкодування сплачена відповідачем до відкриття провадження у справі (до 12.06.2018), то позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Позивачем подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку зі відсутністю предмету спору. Також відповідачем у відзиві на позов заявлено клопотання про закриття провадження у справі.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Наведене узгоджується із п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" .

З урахуванням наведеного, оскільки заявлену до стягнення позивачем суму страхового відшкодування у розмірі 100000,00 грн. відповідач сплатив 11.06.2018, тобто до відкриття провадження у справі (до 12.06.2018), то підстави для закриття провадження у справі відсутні, а клопотання позивача та заявлене у відзиві клопотання відповідача не підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені судом обставини, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення складено та підписано: 16.07.2018.

Суддя О.В. Гулевець