УХВАЛА

16 липня 2018 року Справа № 913/340/18

Провадження №33/913/340/18

Суддя Господарського суду Луганської області Драгнєвіч О.В., розглянувши матеріали за позовом Приватного підприємства «Автолайн компані», вул.Совєтвська, буд.3а, м.Кремінна Луганської області, 92900,

до відповідача-1 Департаменту регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської області державної адміністрації, пр-т. Центральний, буд.59, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93406

відповідача-2 Приватного підприємства «Люксавто-СДК», вул.Серова, буд.37, м.Лисичанськ Луганської області, 93406

про визнання недійсним договору та визнання права на здійснення пасажирських перевезень

ВСТАНОВИВ:

Приватного підприємства «Автолайн компані» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Департаменту регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської області державної адміністрації та Приватного підприємства «Люксавто-СДК» в якому просить:

- визнати недійсним договір про організацію пасажирських перевезень на внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування на маршрути: №350 «Рубіжне АС-с/т Южне АС», №421 «Сєвєродонецьк АС-Борівське», №418 «Сєвєродонецьк АС-Рубіжне АС», укладений між Департаментом регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської області державної адміністрації та Приватним підприємством «Люксавто-СДК»;

- визнати за Приватним підприємством «Автолайн компані» право здійснювати пасажирські на внутрішньо обласних маршрутах загального користування на маршрути: №231 «Сєвєродонецьк АС- Новоастрахань», №219 «Сєвєродонецьк АС-Борівське», №212 «Сєвєродонецьк-АС-Рубіжне АС» на підставі договору №72/2016 на регулярні перевезення пасажирів на постійному приміському та міжміському (внутрішньо обласному) автобусному маршруті загального користування від 20.09.2013.

Свої вимоги позивач обґрунтовує посилаючись на неправомірність укладення оспорюваного договору між відповідачами, оскільки вказаний договір міг бути укладеним лише з переможцем конкурсу, який повинен був проводитися лише після закінчення строку дії договору (25.10.2021) №72/2016 від 25.10.2016 року на регулярні перевезення пасажирів на постійному приміському та міжміському (внутрішньо обласному) автобусному маршруті загального користування, укладеного з позивачем. За твердженням позивача, оспорюваний договір укладено з порушенням вимог ч.ч.1, 5 ст.44 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.55 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.12.2008, ст.651 Цивільного кодексу України.

Дослідивши позовні матеріали, суд дійшов висновку, що вони не відповідають вимогам Глави 1 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Зокрема, відповідно до п.п.2, 2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з приписами ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", з 01.01.18 встановлюється прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1762 грн 00 коп.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено дві немайнові вимоги.

Отже, звертаючись з відповідним позовом заявником мав бути сплачений судовий збір у розмірі 3524 грн 00 коп. (2 х1762 грн) та надані до суду відповідні докази.

Проте в порушення п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, позивачем наразі до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, хоча в переліку додатків в позовній заяві в п. 5 вказано «документ, що підтверджує сплату судового збору».

У зв'язку із не поданням позивачем відповідного документу, зазначеного в додатках до позову, 13.07.2018 працівниками відділу організаційно-документального забезпечення роботи суду складено акт №52, примірник якого буде направлено позивачу разом з ухвалою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи відсутність доказів сплати судового збору в належному розмірі, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву б/н від 04.07.2018 Приватного підприємства «Автолайн компані» до Департаменту регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської області державної адміністрації та Приватного підприємства «Люксавто-СДК» про визнання недійсним договору та визнання права на здійснення пасажирських перевезень - залишити без руху.

2. Приватному підприємству «Автолайн компані» протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме : надати докази сплати судового збору за подання позову в розмірі 3524 грн 00 коп. за належними реквізитами суду (в оригіналі) та у зазначений строк подати заяву про усунення недоліків.

3. Роз'яснити Приватному підприємству «Автолайн компані», що у разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається згідно з ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана 16.07.2018 та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Драгнєвіч