УХВАЛА

м. Київ

11.07.2018Справа № 923/555/18

Суддя Привалов А.І., розглянувши

позовну заяву Селянського фермерського господарства "Житниця"

до Державної казначейської служби України

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Селянське фермерське господарство "Житниця" в особі голови ОСОБА_1 звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000 грн 00 коп. та відшкодування матеріальної шкоди, розмір якої визначений експертом, у зв'язку з незаконними діями та рішеннями органів досудового розслідування та суду, а саме: стягнення з Держави Україна на користь ОСОБА_1, голови СФГ відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000 грн. 00 коп.; відшкодування матеріальної шкоди, розмір якої визначений експертом.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 18.06.2018 справу № 923/555/18 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва на підставі частини 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України.

Позовна заява мотивована тим, що ухвалою слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 13.06.2017 в межах кримінального провадження № 0001380 від 05.11.2016 накладено арешт на майно, заборонено збирання врожаю (посівів) озимої пшениці, що знаходиться на земельних ділянках комунальної власності з кадастровими номерами: НОМЕР_1 та НОМЕР_2, що розташовані на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області, загальною площею 23.9 га, у вигляді заборони будь-якій фізичній та юридичній особі розпоряджатися ним будь-яким чином та ухвалою слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 23.06.2017 речовий доказ в кримінальному провадженні 0001380 від 05.11.2016, а саме: посіви озимої пшениці на земельних ділянках комунальної власності Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області з кадастровими номерами: НОМЕР_1 та НОМЕР_2, що розташовані на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області, загальною площею 23.9 га передано на реалізацію, чим завдано ОСОБА_1 як голові селянського фермерського господарства "Житниця" матеріальної шкоди, розмір якої має бути визначений експертом та моральної шкоди у розмірі 300 000 грн 00 коп., адже остання правомірно користувалася вищезазначеними земельними ділянками на підставі договору оренди, укладеного 28.12.2007 між ОСОБА_1 як головою селянського фермерського господарства "Житниця" та Бериславською районною радою.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою слід розуміти матеріально - правову вимогу позову, яка складає його предмет. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги. Також, можна об'єднати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Таким чином, об'єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому.

Відтак, допускається можливість об'єднання в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Розглянувши позовну заяву суд відзначає, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення даного спору.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлено 2 самостійні, окремі позовні вимоги, а саме: відшкодування матеріальної шкоди (розмір, якої позивачем не визначено, однак останній просить суд призначити у справі експертизу) та моральної шкоди у розмірі 300 000 грн. 00 коп.

Положеннями ч. 2 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об'єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з позовної заяви, позивач, обґрунтовуючи відшкодування моральної шкоди, зазначає, що відповідачі мають компенсувати емоційні страждання, які ОСОБА_1 як голові СФГ "Житниця" довелося перенести, з відновленням психічного стану відпочинком від усього, що сталося, оскільки внаслідок неправомірних дій підприємство було поставлено у скрутне матеріальне становище, що вплинуло негативно на психологічний стан.

З наведеного вбачається, що відшкодування моральної шкоди не на користь селянського фермерського господарства "Житниця", як юридичної особи, а саме на користь голови ОСОБА_1, яка виступає як фізична особа.

Як встановлено ч. 2 статті 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 ГПК України, яка визначає, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

З наведених правових норм вбачається, що за загальним правилом господарські суди розглядають справи у господарських спорах за участю юридичних осіб та громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Участь фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності допускається лише у випадках, передбачених законодавчими актами України. Такі випадки передбачені зокрема, п.п. 3, 12 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, які відносять до юрисдикції господарських судів, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також, справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Отже, в спірних правовідносинах про відшкодування моральної шкоди позивачем повинна виступати ОСОБА_1 як фізична особа. При цьому, спірні правовідносини, які стали підставою для звернення до господарського суду, про що зазначено в позовній заяві, не відносяться ані до корпоративних відносин, ані до відносин у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах, оскільки ці вимоги є вимогою про відшкодування саме моральної шкоди, нанесеної фізичній особі.

За вказаних обставин, суд вважає, що дана позовна заява не підлягає вирішенню в господарських судах, оскільки всупереч ч. 4 ст. 173 ГПК України порушено правила об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

За таких обставин, даний спір, в частині вимог про стягнення на користь позивача моральної шкоди підлягає розгляду в місцевих загальних судах.

З огляду на вказане позовна заява підлягає поверненню у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

За поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню 2 окремих спори: про відшкодування збитків, завданих юридичній особі в порядку господарського судочинства, про відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі - в порядку цивільного судочинства.

Підстав для застосування ст. 173 Господарського процесуального кодексу України судом не встановлено.

Враховуючи викладене, позовна заява селянського фермерського господарства "Житниця" до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись п.2 ч.5 ст.174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву селянського фермерського господарства "Житниця" до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди повернути без розгляду.

2. Звернути увагу позивача, що згідно ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

3. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.І.Привалов