ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2018 р. Справа № 920/558/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А.,

при секретарі Мальченко О.О.,

за участю представників:

позивача - Задорожній М.С. - дов. № 221 від 30.01.2017,

відповідача - Конорєв В.О. - ордер № 66 від 08.06.2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ФОП Кружкова Василя Івановича, с. Калчева, Белградський район Одеська обл. (вх. №937С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 18.04.2018 у справі № 920/558/17 (колегія суддів у складі: головуючий суддя С.В. Заєць, судді О.Ю. Соп'яненко, В.Л. Котельницька, повний текст рішення складено 27.04.2018)

за позовом ФОП Кружкова Василя Івановича, с. Калчева, Белградський район Одеська обл.

до ТОВ "Володимирське", с. Голубівка, Середино-Будський район, Сумська обл.

про стягнення 461425,29 грн.-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2017 р. ФОП Кружков В.І. звернувся до господарського суду Сумської області з позовом, в якому (з урахуванням заяви про виправлення технічної помилки в позовній заяві) просив стягнути з ТОВ "Володимирське" на користь фізичної особи-підприємця Кружкова Василя Івановича 461425 гривень 29 копійок, із яких: суму основного боргу у розмірі 353772 гривень 00 копійок; пеню у розмірі 49925 гривень 45 копійок; 3% річних у розмірі 8199 гривень 29 копійок, 49528,55 грн. (інфляційне збільшення боргу), посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору на виконання сільськогосподарських робіт № 02-03 від 15.04.2016.

Рішенням господарського суду Сумської області від 18.04.2018 у справі № 920/558/17 у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Кружкова Василя Івановича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирське" судові витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.

ФОП Кружков В.І. з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Сумської області від 29.08.2017 р. у справі № 920/558/17 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання апеляційної скарги. В обґрунтування своєї апеляційної скарги позивач посилається на те, що надаючи пояснення (в тому числі і письмові) під час розгляду справи в суді першої інстанції, представники позивача зазначали, що жодного іншого договору, крім спірного, між позивачем та відповідачем не укладалось і таке їх твердження не було належним чином спростовано стороною відповідача. На думку позивача, висновок про те, що акт від 05.09.2016 було оформлено і складено саме у відповідності і на виконання спірного договору є логічним і обґрунтованим, особливо з огляду на те, що спірний договір та акт містять в собі ідентичні умови щодо обсягу та вартості виконаних робіт. Напроти, висновок суду першої інстанції про неможливість встановлення зв'язку між вказаними актом та договором є хибним і таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні зазначив, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його цілком обґрунтованим та законним, вважає, що судом були об'єктивно і повно досліджені всі матеріали справи, без порушення матеріального чи процесуального права, наполягає на правомірності рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Відповідач зазначає, що в судовому засіданні 11 січня 2018р. позивач Кружков В.І. надав перед колегією суддів суду першої інстанції особисті пояснення щодо обставин складання саме ним примірників бланків договору № 02-03 і акту приймання виконаних робіт. Так позивач Кружков В.І. повідомив, що саме він підготував, підписав і надав відповідачу на підпис бланки договору № 02-03 і акту приймання виконаних робіт. І що він, Кружков В.І., особисто вніс дані стосовно істотних умов договору в раніше підписаний ним і керівником відповідача примірник бланку договору № 02-03 після внесення особисто ним, Кружковим В.І., таких даних в бланк акту приймання виконаних робіт. Хід судового засідання фіксувався технічними засобами. Судове визнання позивачем Кружковим В.І. вказаних обставин, як вважає відповідач, є достатнім доказом на підтвердження позиції відповідача і встановлених судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні обставин, що договір № 02-03, на який посилається позивач, як на підставу позову, не вчинено, що він не відбувся, як юридичний факт і не став правочином.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та розглянувши матеріали справи в порядку ст. 269 ГПК України, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирське" 461425 грн. 29 коп., з яких: 353772 грн. 00 коп. сума основного боргу, 49925 грн. 25 коп. пеня, 8199 грн. 29 коп. 3% річних за невиконання умов договору на виконання сільськогосподарських робіт № 02-03 від 15.04.2016.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.04.2016 року між фізичною особою-підприємцем Кружковим Василем Івановичем в якості виконавця та Товариством з обмеженою відповідальністю "Володимирське" в якості замовника було укладено договір на виконання сільськогосподарських робіт № 02-03.

На виконання умов договору № 02-03 від 15.04.2016 позивач виконав, а відповідач прийняв, відповідно до акту приймання виконаних робіт від 05.09.2016 року роботи, вартістю 353772 грн. 00 коп., проте відповідач не сплатив за виконані роботи, що стало підставою звернення з позовом до суду.

Відповідач проти позовних вимог заперечує зазначаючи, що сторонами в 2016 році не був укладений договір № 02-03. В свою чергу відповідач підтверджує, що між сторонами були підписано два бланки не заповнених договорів та два бланки актів виконаних робіт, проте на момент підписання бланку договору не було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, які передбачені законом для даного виду договору, і тих його істотних умов, що містяться в наданому позивачем бланку договору на виконання сільськогосподарських робіт. Позивачем таємно та одноосібно, на власний розсуд без згоди відповідача, без врахування внутрішньої волі і волевиявлення керівника відповідача вчинено рукописні дописки в деякі пусті графи вже підписаного сторонами бланку договору щодо деяких суттєвих його умов і лише в своєму примірнику бланку договору, а саме дописки зроблені в графі щодо дати і місця, в графі п.2.1, в графі 4.2, в графі 4.3 так само позивач вчинив і щодо акту приймання виконаних робіт, які ним фактично не виконувалися, а відповідачем не приймалися. Тому відповідач зазначає, що вимоги позивача ґрунтуються на договорі який не вчинено, який не відбувся, як юридичний факт і не став правочином, а тому і відсутні правові підстави для задоволення позову.

В матеріалах справи наявні копії примірників договорів надані як позивачем так і відповідачем. Суд зазначає, що дані документи мають відмінності, зокрема щодо їх заповнення рукописними дописками.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір № 02-03 на виконання сільськогосподарських робіт є неукладеним, і, як наслідок, позовні вимоги про стягнення 461425,29 грн заборгованості за виконані роботи (факт виконання робіт належними і достатніми доказами позивачем не підтверджений) такими, що задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції повністю погоджується з даним висновком суду першої інстанції, вважає наведений висновок таким, що здійснений з урахуванням усіх обставин справи та приписів чинного законодавства.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першою ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В ст. 180 ГК України закріплено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг;

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що ні в заповненому позивачем примірнику договору, ні в примірнику відповідача сторонами не досягнуто згоди щодо конкретного виду сільськогосподарських робіт та строку їх виконання, містяться різні дані, що також підтверджується оглянутими колегією суддів в судовому засіданні під час апеляційного провадження оригіналами наданих позивачем та відповідачем екземплярів договору.

Зокрема, в примірнику позивача зазначено про площу робіт - 472 га (п.2), вартість робіт - 353,772 грн. (п.4.2), вартість зерна на момент проведення розрахунків - 472 цт./га. (п. 4.3). Проте, в примірнику відповідача взагалі в зазначених пунктах містяться прочерки.

Тобто, сторонами не досягнуто домовленості щодо вартості робіт та загальної суми виконаних робіт, оскільки дописки були здійснені позивачем лише в своєму примірнику без погодження з відповідачем, про що свідчить відсутність означених дописок в примірнику відповідача.

Крім того, спірний договір, наданий позивачем до позовної заяви, містить підписи та печатки підприємств позивача та відповідача, однак, не містить призвищ керівників, які підписали договір.

Також, посилання позивача про фактичне виконання робіт за договором є необґрунтованими, оскільки як основний доказ виконання робіт позивач зазначає акт приймання виконаних робіт від 5 вересня 2016 року. Під час апеляційного провадження в судовому засіданні колегією суддів були оглянуті оригінали наданих позивачем та відповідачем екземплярів акту виконаних робіт.

Так, колегія дійшла висновку про те, що акти подані позивачем і відповідачем різняться між собою здійсненими з боку позивача в своєму примірнику дописок, з даного акту неможливо встановити які саме роботи виконувалися, на підставі якого договору чи бездоговірне надання послуг та в який саме період. Заява свідка ОСОБА_4, надана позивачем до матеріалів справи, підтверджує, що між позивачем та відповідачем відбувались домовленості щодо співпраці з питань ведення сільського господарства, проте, доказів та доводів щодо укладення спірного договору 02-03 від 15.04.2016, а відповідно і його виконання не зазначено та не підтверджено належними доказами.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що надані сторонами документи щодо наявності чи відсутності у позивача сільськогосподарської техніки не є належним доказом укладення та виконання договору, може бути лише припущенням, а суд не може робити висновки на підставі припущень чи ймовірності існування певних фактів.

В апеляційній скарзі, як і в позовній заяві, позивач не вказує обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а саме, не вказує, про які саме сільськогосподарські роботи (послуги) ним стверджується, як такі, що, нібито, виконувалися або надавалися ним відповідачу, за які позивач вимагає стягнення вказаних в його позові коштів.

Положеннями ст.1 Закону України «Про сільське господарство» визначено види робіт (послуг), які відносяться до сільськогосподарських.

При вирішенні судом першої інстанції клопотання відповідача про призначення по справі технічної експертизи документів, представник позивача заявляв про безпідставність такого клопотання відповідача і поклався на розсуд суду. Тому посилання апелянта про безпідставність відмови суду першої інстанції відповідачу в призначенні по справі технічної експертизи документів є таким, що не відповідає матеріалам справи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що сторони при укладанні договору не досягли згоди щодо всіх істотних умов, передбачених законодавством для даного виду договору, зокрема, не визначили вид сільськогосподарських робіт, які належить виконати та не обумовили термін виконання таких робіт, не узгодили суму робіт, у зв'язку з чим договір № 02-03 на виконання сільськогосподарських робіт є неукладеним, і, як наслідок, позовні вимоги про стягнення 461425,29 грн заборгованості за виконані роботи (факт виконання робіт належними і достатніми доказами позивачем не підтверджений) такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду про те, що законними та обґрунтованими є обставини й матеріали справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення, наведено місцевим судом, та приходить до висновку, що підстав для скасування рішення не має. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ФОП Кружкова Василя Івановича, с. Калчева, Белградський район Одеська обл., на рішення господарського суду Сумської області від 18.04.2018 у справі № 920/558/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 18.04.2018 у справі № 920/558/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 18.07.2018.

Головуючий суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.