РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року Справа № 906/1041/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Огороднік К.М., суддя Миханюк М.В. , суддя Коломис В.В.

секретар судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полмарт" на рішення Господарського суду Житомирської області від 05.04.2018 року у справі № 906/1041/17 (суддя Вельмакіна Т.М.), повний текст рішення складено 16.04.2018 року,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полмарт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МС-АГРО"

про розірвання договору інвестування від 05.01.2017 року та стягнення 523600,00 грн.

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - ОСОБА_1, за довіреністю,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 05.04.2018 року у задоволенні позову в частині стягнення 523600 грн. відмовлено. В частині розірвання договору інвестування б/н від 05.01.2017 року провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача 523600 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

Скаржник, мотивуючи своє звернення до суду апеляційної інстанції, стверджує що оскаржуване рішення прийняте на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права та при недотриманні норм процесуального права.

Від відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив залишити скаргу без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив останню залишити без задоволення.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання позивач був належним чином повідомлений.

Враховуючи положення ст. 273 ГПК України щодо строку розгляду скарги в апеляційній інстанції, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення учасників провадження про час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника позивача у відповідності до вимог ст. 269 ГПК України.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та доповненнях до неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги позивача не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 05.01.2017 року між позивачем (учасник) та відповідачем (інвестор) був укладений договір інвестування б/н від 05.01.2017 року, пунктом 1.1. якого сторони визначили його мету, а саме:

1) інтенсифікація сільськогосподарського товаровиробництва в регіоні (Житомирська область);

2) підвищення ефективності використання земель сільськогосподарського призначення, що знаходиться в орендному користуванні учасника;

3) відтворення і підтримка родючості земель сільськогосподарського призначення;

4) отримання інвестором на основі втілення власного довгострокового інвестиційного проекту (програми) максимального прибутку на вкладені інвестиції;

5) інноваційна діяльність як впровадження нових прогресивних технологій в сільгоспвиробництво регіону;

6) забезпечення користування землею відповідно до її цільового призначення- вирощування інвестором сільськогосподарських зернових культур (кукурудза, соя та ін.) на землях, що є об'єктом інвестиційної програми.

Згідно п. 2.1. договору інвестор здійснює інвестиційну діяльність у відповідності до цільового використання земель сільськогосподарського призначення шляхом вкладення інвестицій: власних, позичкових та/або залучених матеріальних та нематеріальних активів в землі сільськогосподарського призначення, що належать учаснику на праві орендного користування згідно з договорами оренди землі, що розташовані на території Слобідської сільської ради, укладених з власниками земельних ділянок та зареєстрованих у відповідності до чинного законодавства України (додаток з переліком земельних ділянок прикладається до даного договору). З дати укладання договору інвестор отримує право користування вказаними землями в повному обсязі, в тому числі з метою сільськогосподарського товарного виробництва. Об'єкт інвестиційної програми - земельні ділянки загальною площею 387 гектарів на території Слобідської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, що належить учаснику на праві орендного користування згідно договорів що зазначені в п. 2.1. договору. Земельні ділянки знаходяться за межами населеного пункту обліковуються сільською радою села Слобідка Коростишівського району Житомирської області.

Згідно п. 3 договору інвестор зобов'язаний використовувати в господарській діяльності повний обсяг земель, що є об'єктом інвестиційної програми, для вирощування сільгоспкультур з урахуванням агрономічних технологій стосовно кожної окремої культури. Своєчасно та в повному обсязі здійснювати виплати, що визначені п. 6 договору. Згідно п. 4.1. договору учасник зобов'язується забезпечувати здійснення інвестиційної діяльності наданням інвестору права безперешкодного доступу до визначених договором земельних угідь. не втручатися в реалізацію інвестором інвестиційної програми.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що сільськогосподарська продукція та доходи, одержані в результаті інвестиційної діяльності, що є предметом договору, належать в повному обсязі інвестору, як господарюючому суб'єкту, що здійснює вирощування сільгоспкультур на землях, що є об'єктом інвестиційної програми, за умови виконання зобов'язань вказаних в п.п. 6.1-6.2 в повному обсязі та термінах. Згідно п. 6.1. договору, інвестор зобов'язується здійснювати учаснику інвестиційну виплату за період інвестиційної діяльності протягом всього строку дії договору, в сумі 1083600 грн. В силу п. 6.2. договору інвестиційна виплата сплачується до 31.12.2017 року. Договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2017 року.

Судами встановлено, що позивачем згідно акту прийому-передачі було передано, а відповідачем прийнято об'єкт інвестиційної програми - земельні ділянки, розташовані на території Слобідської сільської ради Коростишівського району Житомирської області загальною площею 387 га.

09.02.2017 року відповідачем здійснено часткове внесення інвестиційних коштів в сумі 560000 грн. Вказаний факт підтверджується випискою по рахунку позивача.

У зв'язку із зазначеним, позивач звернувся до відповідача з претензією про погашення існуючої заборгованості за договором, до якої останнім було додано рахунок фактуру № 18/17 від 21.07.2017 року на сплату коштів відповідно до договору інвестування, однак, відповідачем не було надано відповідь на вказану вище претензію, проплату не здійснено.

Враховуючи вказану обставину, позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про розірвання договору інвестування від 05.01.2017 року та стягнення з відповідача 523600 грн.

Суд першої інстанції, за результатами розгляду вказаних позовних вимог, 05.04.2018 року прийняв рішення, яким у задоволенні позову в частині стягнення 523600 грн. відмовив, а провадження в частині розірвання договору інвестування б/н від 05.01.2017 року закрив на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як зазначено вище, між сторонами господарського спору було укладено договір інвестування.

В силу ст. 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність", інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути: кошти, цільові банківські вклади, паї, акції та інші цінні папери (крім векселів); рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності); майнові права інтелектуальної власності; сукупність технічних, технологічних, комерційних та інших знань, оформлених у вигляді технічної документації, навиків та виробничого досвіду, необхідних для організації того чи іншого виду виробництва, але не запатентованих ("ноу-хау"); права користування землею, водою, ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права; інші цінності. Статтею цього ж Закону встановлено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладання договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності.

Згідно приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, пунктом 6.2. укладеного договору інвестування, сторони чітко обумовили, що інвестиційна виплата сплачується до 31.12.2017 року.

Як зазначено вище, на виконання умов договору відповідачем було сплачено позивачу частину інвестиційної виплати у сумі 560000 грн.

Позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом 30.11.2017 року, в той час, як договором встановлений кінцевий термін внесення інвестиційної виплати до 31.12.2017 року.

Враховуючи вказані обставини, станом на дату звернення позивача до суду першої інстанції строк виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором не настав.

Зважаючи на передчасність звернення позивача з позовом про стягнення з відповідача 523600 грн. виплат за договором інвестування від 05.01.2017 року, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Стосовно доводів відповідача про те, що договір інвестування від 05.01.2017 року є удаваним правочином, оскільки насправді сторонами вчинялися дії щодо укладення договору суборенди земельних ділянок загальною прощею 387 га, що випливає зі змісту договору інвестування, колегія суддів зазначає наступне.

В силу ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відтак, згідно припису вказаної норми ЦК України, сторони вправі самі визначати умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, судами встановлено, а вище зазначено, що позивачем було передано, а відповідачем прийнято об'єкт інвестиційної програми - земельні ділянки, розташовані на території Слобідської сільської ради Коростишівського району Житомирської області загальною площею 387 га., а 09.02.2017 року відповідачем здійснено часткове внесення інвестиційних коштів в сумі 560000 грн. Вказаний факт свідчить про те, що сторони фактично приступили до виконання зобов'язань за договором саме інвестування без будь-яких заперечень.

Разом з тим, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач сам вказує про те, що позивач звернувся із вказаним позовом до суду передчасно, оскільки як зазначено у п. 6. 2. договору, інвестиційна виплата сплачується до 31.12.2017 року, тим самим відповідач сам визнає факт укладення сторонами саме інвестиційного договору.

За таких обставин, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повністю з'ясовано всі обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Господарського суду Житомирської області від 05.04.2018 року у справі № 906/1041/17 в оскаржуваній позивачем частині судовою колегією не встановлено.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги ТзОВ "Полмарт" судом не вбачається.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полмарт" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 05.04.2018 року у справі № 906/1041/17 в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача 523600 грн. - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст.ст. 287-291 ГПК України.

3. Матеріали справи № 906/1041/17 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складено 19.07.2018 року.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Коломис В.В.