ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. ОдесаСправа № 5017/2972/2012
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Головея В.М., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання Іванов І.В.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури ОСОБА_1 за посвідченням від 11.03.2015 року № 032431;

від Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський Одеської області ОСОБА_2 за довіреністю від 10.01.2018 року № 3;

від Міністерства оборони України, м. Київ ОСОБА_3 за довіреністю від 20.12.2017 року № 220/456/д;

від Селянського фермерського господарства Колос, сільрада Маразліївська Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_4 за ордером від 18.05.2018 року серія ОД № 209244;

від Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області не зявився;

від Кабінету Міністрів України, м. Київ ОСОБА_5 за довіреностями від 27.12.2017 року № 13838/9.1/22-17, від 12.04.2018 року № 03-36/2808;

від Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 за довіреністю від 03.01.2018 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника військового прокурора Південного регіону України, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський Одеської області

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.06.2018 року, м. Одеса, суддя Желєзна С.П.

за скаргою Селянського фермерського господарства Колос, сільрада Маразліївська Білгород-Дністровського району Одеської області

на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області

по справі № 5017/2972/2012

за позовом: заступника Білгород-Дністровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах державі в особі Міністерства оборони України, м. Київ Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський Одеської області

до відповідачів:

1) Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області

2) Селянського фермерського господарства Колос, сільрада Маразліївська Білгород-Дністровського району Одеської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Кабінету Міністрів України, м. Київ

про: визнання недійсними договорів оренди землі та витребування земельних ділянок

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.05.2017 року у справі №5017/2972/2012 (суддя Желєзна С.П.), залишеним без змін апеляційною та касаційною інстанцією, задоволено позовні вимоги заступника Білгород-Дністровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області та Фермерського господарства Колос - 2006 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів: Кабінету Міністрів України про визнання недійсними договорів оренди землі та витребування земельних ділянок, визнано недійсними: договір оренди землі від 28.12.2007 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 2100,0 га, укладений між Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області та Селянським фермерським господарством „Колос; договір оренди землі від 06.04.2009 року об'єкт оренди - земельна ділянка площею 144,0 га, укладений між Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області та Селянським фермерським господарством „Колос; договір оренди землі від 06.04.2009 року об'єкт оренди земельна ділянка площею 105,25 га, укладений між Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області та Селянським фермерським господарством „Колос; договір оренди землі від 06.04.2009 року об'єкт оренди земельна ділянка площею 312,5 га, укладений між Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області та селянським фермерським господарством „Колос; договір короткострокової оренди землі від 09.11.2011 року № 59 об'єкт оренди земельна ділянка площею 180,0 га, укладений між Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області та Селянським фермерським господарством „Колос; витребувано від Селянського фермерського господарства "Колос" та зобовязано повернути Міністерству оборони України зі складанням акту приймання-передачі земельні ділянки загальною площею 2841,754 га, передані на підставі договору оренди землі від 28.12.2007 року об'єкт оренди земельна ділянка площею 2100,0 га; договору оренди землі від 06.04.2009 року об'єкт оренди земельна ділянка площею 144,0 га; договору оренди землі від 06.04.2009 року об'єкт оренди - земельна ділянка площею 105,25 га; договору оренди землі від 06.04.2009 року об'єкт оренди - земельна ділянка площею 312,5 га; договору короткострокової оренди землі від 09.11.2011 року № 59 об'єкт оренди - земельна ділянка площею 180,0 га; стягнуто з Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області і Селянського фермерського господарства „Колос до Державного бюджету України по 34872 грн. 50 коп.

В порядку статті 116 Господарського процесуального кодексу України на виконання рішення суду було видано наказ від 17.10.2017 року № 5017/2972/2012.

Від Селянського фермерського господарства Колос 21.05.2018 року до Господарського суду Одеської області надійшла скарга на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відповідно до якої відповідач просить суд: визнати протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6; визнати неправомірною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 від 24.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП №54938990; скасувати акт державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 від 05.11.2017 року; скасувати акт державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 від 15.11.2017 року; скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 від 24.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 54938990; зобовязати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 поновити порушене право Селянського фермерського господарства «Колос» шляхом винесення постанови про відновлення виконавчого провадження згідно ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Скарга мотивована тим, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2017 року ВП № 54938990 є безпідставною та винесена старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 з порушенням законодавчо встановлених норм.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.06.2018 року у справі №5017/2972/2012 (суддя Желєзна С.П.) скаргу Селянського фермерського господарства Колос на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 задоволено частково, визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 від 24.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП №54938990, у задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що Господарський суд Одеської області, враховуючи відсутність в матеріалах справи як доказів добровільного виконання боржником вимог виконавчого документу, так і доказів на підтвердження вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду, дійшов висновку про відсутність правових підстав для закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 17.10.2017 року по справі № 5017/2972/2012 з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення по даній справі виконано не було. Інші вимоги скарги судом першої інстанції визнано безпідставними.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Заступник військового прокурора Південного регіону України і Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району з ухвалою суду не погодились, тому звернулись до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 18.06.2018 року і від 02.07.2018 року у справі № 5017/2979/2012 відкрито апеляційні провадження за апеляційними скаргами заступника військового прокурора Південного регіону України, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.06.2018 року у справі № 5017/2972/2012 в судовому засіданні 03.07.2018 року та обєднано апеляційні скарги для спільного розгляду.

Заступник військового прокурора Південного регіону України в апеляційній скарзі просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.06.2018 року у справі №5017/2972/2012 скасувати повністю та відмовити в задоволенні скарги Селянського фермерського господарства Колос на дії державного виконавця, вчинені під час виконавчого провадження №54938990.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи.

Заступник військового прокурора Південного регіону України в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції достеменно встановлено, що 30.10.2017 року Селянське фермерське господарство Колос отримало постанову державного виконавця Тарутинського відділу Державної виконавчої служби від 18.10.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54938990, а тому, на думку скаржника, отримавши ідентифікатор доступу до матеріалів виконавчого провадження у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, мало можливість для отримання необхідної інформації про хід виконавчого провадження та прийняті державним виконавцем рішення, а також своєчасного їх оскарження.

Заступник військового прокурора Південного регіону України вважає, що скаргу Селянського фермерського господарства Колос на дії державного виконавця подано з пропуском встановленого ст. 341 Господарського процесуального кодексу України, ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» десятиденного строку, а тому, згідно з ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України, вона підлягала залишенню судом без розгляду.

Також в апеляційній скарзі заступник військового прокурора Південного регіону України посилається на те, що дії державного виконавця щодо виконання рішення суду від 26.05.2017 року у справі № 5017/2972/2012 та постанова про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2017 року відповідають вимогам закону, а ухвалу суду від 06.06.2018 року винесено всупереч ст.ст. 10, 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району в апеляційній скарзі просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.06.2018 року у справі №5017/2972/2012 та відмовити у повному обсязі в задоволенні скарги Селянського фермерського господарства Колос на дії державного виконавця, вчинені під час виконавчого провадження № 54938990.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи.

В апеляційній скарзі Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району зазначає, що під час розгляду справи № 5017/2972/2012 було встановлено, що 30.10.2017 року Селянське фермерське господарство Колос отримало постанову державного виконавця Тарутинського відділу Державної виконавчої служби від 18.10.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54938990, направлену на адресу Селянського фермерського господарства Колос, що підтверджується наявним в матеріалах справи листом Селянського фермерського господарства Колос від 31.10.2017 року за вих. № 294 на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Директор Селянського фермерського господарства Колос ОСОБА_7 був присутній 15.11.2017 року під час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №54938990 та складання відповідних актів, про що свідчить його підпис в акті державного виконавця від 15.11.2017 року та відмітка державного виконавця в акті прийому-передачі земельної ділянки від 15.11.2017 року про відмову ОСОБА_7 від підпису в цьому акті. Постанову про закінчення виконавчого провадження № 54938990 відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено державним виконавцем на адресу місцезнаходження Селянського фермерського господарства Колос рекомендованим листом.

Під час перегляду судових рішень у справі № 5017/2972/2012 Верховним Судом у судовому засіданні, в якому був присутній представник Селянського фермерського господарства Колос, досліджувалися надані учасниками справи документи виконавчого провадження № НОМЕР_1, у т.ч. постанова державного виконавця від 24.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження. Факт дослідження обставин виконання судового рішення у справі в судовому засіданні Верховного Суду підтверджено представником Селянського фермерського господарства Колос у відповіді від 04.06.2018 року на відзив на скаргу.

Відповідно до ст. 341 Господарського процесуального кодексу України, ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

На думку Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, Селянське фермерське господарство Колос достовірно отримувало інформацію про виконання рішення Господарського суду Одеської області від 26.05.2017 року у справі №5017/2972/2012 про факт вчинення виконавчих дій саме 15.11.2017 року, внаслідок отримання копії постанови Верховного Суду від 22.03.2018 року, де по змісту цієї постанови у п. 27 згідно з нумерацією її тексту, зазначено саме цю обставину.

За таких обставин, Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району вважає, що скаргу на дії державного виконавця було подано з пропуском встановленого ст.341 Господарського процесуального кодексу України, ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» десятиденного строку, а тому згідно з ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України вона підлягала залишенню судом без розгляду, але суд цього не зробив.

Також в апеляційній скарзі Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району посилається на те, що враховуючи те, що договори оренди землі були визнані судом недійсними, будь-яку діяльність Селянське фермерське господарство Колос на земельній ділянці загальною площею 2841,754 га, як боржник в рамках виконавчого провадження №54938990, проводити права не має, єдиною підставою звернення Селянського фермерського господарства Колос із скаргою на дії державного виконавця в частині визнання неправомірною постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 24.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП №54938990 та її скасування було обґрунтування розміру витрат на проведення сільськогосподарських робіт на зазначеній земельній ділянці у 2017-2018 роках які, на переконання Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, критично оцінені судом першої інстанції та обґрунтовано відхилені, як такі, що не є предметом розгляду скарги на дії державного виконавця.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи щодо апеляційних скарг

02.07.2018 року через канцелярію суду від Селянського фермерського господарства Колос надійшов відзив на апеляційну скаргу заступника військового прокурора Південного регіону України, в якому відповідач-2 просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.06.2018 року у справі № 5017/2972/2012 залишити без змін.

У відзиві відповідач-2 зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2017 року та ОСОБА_6 приймання-передачі земельних ділянок від 15.11.2017 року йому стало відомо лише 17.05.2018 року оскільки голова Селянського фермерського господарства Колос не був присутнім під час складання ОСОБА_6 приймання-передачі земельних ділянок від 15.11.2017 року в с. Весела Долина.

Відповідач-2 у відзиві зазначає, що під час розгляду скарги в суді першої інстанції, державним виконавцем було надано реєстр відправлення рекомендованої кореспонденції за 01.11.2017 року, з якого вбачається направлення на адресу Селянського фермерського господарства Колос двох листів від 01.11.2017 року № 9134/В-8 та № 9135/В-8 в одному поштовому конверті, а саме: лист від 01.11.2017 року № 9134, супровідний лист та постанова про накладення штрафу; лист - № 9135/В-8 вимога про виконання наказу №5017/2972/2012, в якій зокрема повідомлялося, що державним виконавцем 15.11.2017 року будуть проведені виконавчі дії з примусового виконання вимог виконавчого документу.

Селянське фермерське господарство Колос у відзиві зазначає, що, перевіривши за кодом на сайті Укрпошти поштове відправлення № 008, було прослідковано, що на адресу відповідача-2 даний лист не надходив. Вищевказаний лист 02.11.2017 року було прийнято на обробку та подальше пересилання у відділенні Одеса-45, 04.11.2017 року був направлений із Білгород-Дністровського ЦПЗ № 6 до відділення поштового звязку «Маразліївка», дані про те, що поштове відправлення надійшло до відділення Маразліївка та було отримано Селянським фермерським господарством «Колос» на сайті Укрпошти відсутні.

У відзиві відповідач-2 зазначив, що під час розгляду даної справи у Верховному суді України представник Міністерства оборони України навів свої доводи та вказав, що на виконання рішення судів першої та апеляційної інстанцій 15.11.2017 року державним виконавцем проведено виконавчі дії, під час яких земельну ділянку полігону загальною площею 2841,754 га вже повернуто до сфери управління Міністерства оборони України, однак жодних документів (доказів) на підтвердження зазначеного надано не було. При цьому, доводи та міркування не є належними, достовірними та допустимими доказами в розумінні глави 5 Господарського процесуального кодексу України, тому посилання на те, що йому було відомо про існування оскаржуваної постанови не відповідають дійсності.

Судовою колегією відзив долучено до матеріалів справи.

03.07.2018 року від Кабінету Міністрів України надійшли пояснення на апеляційну скаргу заступника військового прокурора Південного регіону України, в яких третя особа просить суд задовольнити апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.06.2018 року у справі № 5017/2972/2012 скасувати. 13.07.2018 року від Кабінету Міністрів України надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів направлення пояснень на апеляційну скаргу іншим учасникам справи.

Кабінет Міністрів України у своїх поясненнях підтримує доводи прокуратури про несвоєчасність звернення зі скаргою на дії державного виконавця, а також посилається на те, що місцевим господарським судом не надано належної оцінки ОСОБА_6 приймання-передачі від 15.11.2017 року та доказам на підтвердження як вилучення державним виконавцем у Селянського фермерського господарства Колос земельних ділянок, так і передачі державним виконавцем таких ділянок саме стягувачу.

Судовою колегією пояснення і докази їх надсилання іншим учасникам справи долучено до матеріалів справи.

11.07.2018 року через канцелярію суду від Військової прокуратури Південного регіону України надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії наказу начальника Белградського гарнізону від 11.04.2011 року № 3 і копії витягу з відомості наявності та використання земельних ділянок Білгород-Дністровської Квартирно-експлуатаційної частини району, які, на думку прокуратури, підтверджують що передача спірної земельної ділянки саме Білгород-Дністровській Квартирно-експлуатаційній частині району не суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а постанову від 24.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження винесено обґрунтовано. 16.07.2018 року додатково до клопотання надано докази направлення копії клопотання з додатками іншим учасникам справи.

Судова колегія вважає за можливе задовольнити клопотання Військової прокуратури Південного регіону України і долучити копії означених документів до матеріалів справи.

17.07.2018 року через канцелярію суду від Міністерства оборони України надійшли пояснення на апеляційні скарги, в яких позивач просить суд задовольнити апеляційні скарги заступника військового прокурора Південного регіону України, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський Одеської області, скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.06.2018 року у справі №5017/2972/2012 та відмовити Селянському фермерському господарству Колос у задоволенні скарги на дії державної виконавчої служби.

У поясненнях Міністерство оборони України зазначає, що на виконання рішення суду представником Міністерства оборони України було передано земельну ділянку Білгород-Дністровській квартирно-експлуатаційній частині району. Також в поясненнях Міністерство оборони України зазначає, що судовим рішенням відновлено право на земельну ділянку і у Селянського фермерського господарства «Колос» немає правових підстав для її використання.

17.07.2018 року представником Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надано пояснення, в яких останнє підтримує доводи апеляційної скарги заступника військового прокурора Південного регіону України.

У поясненнях державний виконавець зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції посилається на ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», де визначено, що під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу. Та на відповідні норми Інструкції з організації примусового виконання рішень, зокрема на п. 23 розділу VIII та п. 8 розділу І, які роз'яснюють порядок виконання рішень про вилучення у боржника предметів, зазначених у виконавчому документі і передачі їх стягувачу.

На думку державного виконавця, наказ Господарського суду Одеської області не встановлює заходи примусового виконання у вигляді вилучення предметів та передачі їх стягувачу, натомість визначає необхідність витребування та зобов'язання повернути земельні ділянки, що передбачає порядок виконання рішень суду немайнового характеру, у звязку з чим державним виконавцем виконавчі дії вчинено у спосіб та порядок, визначений рішенням суду та Законом України «Про виконавче провадження», тому, ухвала господарського суду Одеської області підлягає скасуванню.

Судовою колегією пояснення Міністерства оборони України і Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні представники прокуратури, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, Міністерства оборони України, Кабінету Міністрів України і Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції підтримали доводи апеляційних скарг з мотивів, що викладені письмово. Представник Селянського фермерського господарства «Колос» підтримав заперечення на апеляційну скаргу з мотивів, що викладені у відзиві. Представник Тарутинської районної державної адміністрації в судові засідання не зявлявся, про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїми процесуальними правами на участь у судових засіданнях. Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду явка сторін не визнавалась обовязковою.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального України в межах доводів, заявлених в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення скарги на дії державного виконавця і скасування постанови про закриття виконавчого провадження з відмовою в інших вимогах скарги є вірним, проте ухвала Господарського суду Одеської області від 06.06.2018 року у справі №5017/2972/2012 підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини ухвали в редакції постанови суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Місцевим господарським судом встановлено і неоспорено сторонами наступні обставини:

17.10.2017 року заступник військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України звернувся до Тарутинського районного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 17.10.2017 року № 5017/2972/2012 про витребування та зобовязання Селянського фермерського господарства „Колос повернути Міністерству оборони України земельні ділянки із складанням акту приймання-передачі.

18.10.2017 року державним виконавцем Тарутинського районного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_8 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54938990 з примусового виконання наказу від 17.10.2017 року у справі №5017/2972/2012. У постанові від 18.10.2017 року державним виконавцем було повідомлено Селянське фермерське господарство „Колос про необхідність виконання вимог виконавчого документу у строк до 01.11.2017 року, а також про необхідність прибуття 01.11.2017 року об 11:30 год. до Відділу державної виконавчої служби для проведення виконавчих дій. У п. 2 резолютивної частини постанови державним виконавцем було повідомлено боржника про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. Супровідним листом від 18.10.2017 року № 6944 постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана на адресу Селянського фермерського господарства „Колос та Міністерства оборони України.

23.10.2017 року в.о. начальника Відділу Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_9 звернувся до в. о. заступника начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області з питань державної виконавчої служби, в. о начальника Управління державної виконавчої служби ОСОБА_10 із поданням про вирішення питання щодо передачі виконавчого провадження, відкритого за виконавчим документом № 5017/2972/2012, до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

24.10.2017 року в.о. заступника начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області з питань державної виконавчої служби в. о начальником Управління державної виконавчої служби ОСОБА_10 за результатами розгляду подання про передачу виконавчого провадження було винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 54938990 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, у звязку з чим 24.10.2017 року державним виконавцем Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_8 було винесено постанову про передачу наказу від 17.10.2017 року у справі № 5017/2972/2012 до Відділу державної виконавчої служби.

26.10.2017 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 було винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №54938990 з примусового виконання наказу від 17.10.2017 року у справі № 5017/2972/2012.

26.10.2017 року в. о. заступника начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області з питань державної виконавчої служби в. о начальником Управління державної виконавчої служби ОСОБА_10 за результатами розгляду подання начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_11 було винесено постанову про утворення виконавчої групи з примусового виконання наказу №5017/2972/2012, до складу якої було включено державних виконавців Мельниченко А.В. та Міндову Т.І.

01.11.2017 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 було винесено постанову про накладення штрафу № 54938990, відповідно до якої на Селянське фермерське господарство „Колос, з огляду на невиконання вимог виконавчого документу у строк до 01.11.2017 року та ненадання документів на підтвердження добровільного виконання рішення суду, було накладено штраф у розмірі 5100 грн. 00 коп. та зобовязано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів. Супровідним листом від 01.11.2017 року № 09.1-9134 постанова про накладення штрафу була надіслана, зокрема, на адресу Селянського фермерського господарства „Колос.

Також, 01.11.2017 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 було складено вимогу № 09.1-9135/В-8 (в порядку ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження») до Селянського фермерського господарства „Колос про необхідність виконання вимог виконавчого документу наказу від 17.10.2017 року у справі №5017/2972/2012, в якій державним виконавцем було повідомлено боржника, що у випадку повторного невиконання рішення суду без поважних причин, на боржника буде накладено штраф у подвійному розмірі з направленням до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, а також про призначення на 15.11.2017 року проведення виконавчих дій з примусового виконання вимог виконавчого документу без участі боржника. З наданого державним виконавцем реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції від 01.11.2017 року та списку згрупованих поштових відправлень вбачається, що постанова про накладення штрафу від 01.11.2017 року та вимога від 01.11.2017 року № 09.1-9135/В-8 була надіслана на адресу Селянському фермерському господарству „Колос.

Селянським фермерським господарством „Колос факт отримання вказаних документів заперечувався, на підтвердження чого відповідачем-2 було надано книгу для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень, з якої вбачається, що кореспонденція за ідентифікатором № 08 до поштового відділення не надходила. Крім того, відповідачем був наданий суду витяг з сайту Укрпошта, відповідно до якого поштове відправлення від 02.11.2017 року № 08 було прийнято до опрацювання та 04.11.2017 року відправлено до відділення поштового звязку Маразліївка. Інформації щодо вручення поштового відправлення за № 08 одержувачу на сайті Укрпошти немає.

Наказом начальника Білгород-Дністровського Квартирно-експлуатаційної частини району «Про призначення комісії по прийому-передачі земельної ділянки військового містечка» від 14.11.2017 року № 123 було затверджено склад комісії (для виконання вимог наказу 17.10.2017 року у справі № 5017/2972/2012) для прийняття земельної ділянки площею 2841,754 га у наступному складі: представник Міністерства оборони України ОСОБА_3; представник Білгород-Дністровського Квартирно-експлуатаційної частини району ОСОБА_12Ю; представник Білгород-Дністровського Квартирно-експлуатаційної частини району ОСОБА_13; представник Селянського фермерського господарства «Колос» (за згодою).

В матеріалах справи є копії актів, складних 15.11.2017 року державним виконавцем Мельниченко А.В. Зокрема, у с. Весела Долина, Тарутинського району, за результатами виїзду до місяця знаходження земельних ділянок, було складено ОСОБА_6, у якому зафіксовано, що на вказаних земельних ділянках наявні посіви озимих культур, які проросли приблизно на 5-7 см. В той же день, 15.11.2017 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 у м. Білгород-Дністровський, Одеська область, при виконанні наказу від 17.10.2017 року у справі № 5017/2972/2012 було складено ОСОБА_6, відповідно до якого керівник Селянського фермерського господарства «Колос» у кабінеті начальника Білгород-Дністровської Квартирно-експлуатаційної частини району повідомив, що він не відмовляється від виконання рішення суду, проте вважає за необхідне відкласти проведення виконавчих дій до 24.11.2017 року, з метою проведення розрахунку витрат, понесених у звязку із посівом земельних ділянок.

15.11.2017 року у с. Весела Долина комісією у складі представника Міністерства оборони України ОСОБА_3; представника Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району ОСОБА_12; представника Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району ОСОБА_13 з однієї сторони та представника Селянського фермерського господарства «Колос» ОСОБА_7 з іншої сторони, а також за участю державного виконавця Мельниченко А.В. було складено акт приймання-передачі земельної ділянки військового містечка № 11, площа якої складає 2841,754 га. Акт приймання - передачі був підписаний членами комісії та двома «понятими». На місті підпису представника Селянського фермерського господарства «Колос» ОСОБА_7 державним виконавцем було проставлено відмітку про відмову боржника від підписання акту.

У акті від 15.11.2017 року, складеним державним виконавцем Мельниченко А.В. у с.Весела Долина, Тарутинського району, зафіксовано, що на момент складання акту вимоги виконавчого документу, а саме: наказу від 17.10.2017 року у справі № 5017/2972/2012 фактично виконано, витребувано у Селянського фермерського господарства «Колос» на користь Міністерства оборони України земельні ділянки зі складанням акту приймання-передачі.

24.11.2017 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №54938990 з примусового виконання наказу від 17.10.2017 року у справі № 5017/2972/2012 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Звертаючись до господарського суду із скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби, скаржником було наголошено, що про проведення 15.11.2017 року виконавчих дій державним виконавцем Селянське фермерське господарство «Колос» повідомлено не було, у звязку з чим ОСОБА_6 приймання-передачі земельної ділянки від 15.11.2017 року було складено без участі представника відповідача, тому винесена 24.11.2017 року державним виконавцем постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 17.10.2017 року у справі № 5017/2972/2012, порушує права боржника у виконавчому провадженні, оскільки фактично земельні ділянки і досі залишаються у його фактичному користуванні та обробляються з метою збирання врожаю.

З огляду на те, що апеляційний господарський суд обмежений у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України доводами апеляційних скарг, а Заступник військового прокурора Південного регіону України і Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району з ухвалою суду не погодились тільки в частині визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 від 24.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 54938990, Одеський апеляційний господарський суд перевіряє правомірність винесеної судом першої інстанції ухвали саме в цій частині. Питання правильності відмови суду першої інстанції у інших вимогах скарги судом апеляційної інстанції не переглядається.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з ч. 2 та 3 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За приписами ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тобто, у зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Європейського суду з прав людини з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

У рішенні у справі Янголенко проти України від 10.12.2009 року no. 14077/05 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі Савіцький проти України від 26.07.2012 року no. 38773/05 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене п. 1 ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов'язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов'язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Європейський суд з прав людини повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_14 проти України» від 05.07.2012 року no. 15729/07).

Виконавче провадження згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, які визначено Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної влади (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців, правових статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

За приписами ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга згідно із ст. 340 Господарського процесуального кодексу України подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Положенням ст. 343 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У відповідності до положень Закону України "Про виконавче провадження", юридичним оформленням сукупності дій уповноваженої особи, направлених на виконання рішення суду є постанова державного виконавця.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Доводи, за якими апеляційний господарський суд вважає правомірним висновок місцевого господарського суду, викладений в ухвалі, про часткове задоволення скарги відповідача-2 і визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 від 24.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 54938990.

У рішенні Господарського суду Одеської області від 26.05.2017 року у справі №5017/2972/2012, яке залишено без змін апеляційною та касаційною інстанцією, витребувано від Селянського фермерського господарства «Колос» і зобовязано повернути Міністерству оборони України зі складанням ОСОБА_6 приймання-передачі земельні ділянки загальною площею 2841,754 га.

В ОСОБА_6 прийому-передачі земельної ділянки від 15.11.2017 року (а. с. 75 матеріалів оскарження ухвали) вказано, що комісія у складі: голови комісії: представника Міністерства оборони України полковника юстиції ОСОБА_15 та членів комісії: головного інженера майора ОСОБА_12, інженера з землекористування Квартирно-експлуатаційної частини району працівника ЗСУ ОСОБА_13 з одної сторони та керівника Селянського фермерського господарства «Колос» ОСОБА_7 з іншої сторони за участі старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 склали ОСОБА_6 про повернення Міністерству оборони України земельної ділянки військового полігону загальною площею 2841,754 га, що розташована за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с. Весела Долина, військове містечко № 11.

При цьому, даний ОСОБА_6 прийому-передачі земельної ділянки від 15.11.2017 року підписано ОСОБА_3, ОСОБА_12 і ОСОБА_13, тобто, членами комісії, створеної Білгород-Дністровською квартирно-експлуатаційною частиною району. В ОСОБА_6 зазначено, що керівник Селянського фермерського господарства «Колос» ОСОБА_7 від підпису відмовився.

В ОСОБА_16 від 15.11.2017 року (а. с. 74 матеріалів оскарження ухвали) вказано, що на момент складання цього акту вимоги наказу Господарського суду Одеської області № 5017/2972/2012, виданого 17.10.2017 року, виконано фактично. Витребувано від Селянського фермерського господарства «Колос» на користь Міністерства оборони України земельну ділянку та складено ОСОБА_16 приймання-передачі земельних ділянок.

У постанові старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2017 року ВП 54938990 зазначено, що рішення Господарського суду Одеської області виконано в повному обсязі. Витребувано від Селянського фермерського господарства «Колос» та повернуто Міністерству оборони України зі складанням акту приймання-передачі земельні ділянки загальною площею 2841,754 га, передані на підставі договору оренди землі від 28.12.2007 року об'єкт оренди земельна ділянка площею 2100,0 га; договору оренди землі від 06.04.2009 року об'єкт оренди земельна ділянка площею 144,0 га; договору оренди землі від 06.04.2009 року об'єкт оренди - земельна ділянка площею 105,25 га; договору оренди землі від 06.04.2009 року об'єкт оренди - земельна ділянка площею 312,5 га; договору короткострокової оренди землі від 09.11.2011 року № 59 об'єкт оренди - земельна ділянка площею 180,0 га.

З аналізу даних документів у сукупності вбачається, що державний виконавець дійшов передчасного висновку про те, що рішення Господарського суду Одеської області від 26.05.2017 року у справі № 5017/2972/2012 виконано в повному обсязі саме у той спосіб та порядок, що ним були визначені у виконавчому документі, а земельні ділянки саме було витребувано від Селянського фермерського господарства «Колос», якого було зобовязано повернути Міністерству оборони України зі складанням ОСОБА_6 приймання-передачі спірні земельні ділянки.

У добровільному порядку Селянське фермерське господарство «Колос» не виконало рішення Господарського суду Одеської області від 26.05.2017 року у справі №5017/2972/2012 і наказ суду, тому що керівник юридичної особи відповідача-2 відмовився від підписання ОСОБА_6 прийому-передачі земельної ділянки від 15.11.2017 року.

Факт виконання рішення Господарського суду Одеської області від 26.05.2017 року у справі № 5017/2972/2012 саме у примусовому порядку відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» не доведено належними і допустимими доказами у справі, зокрема, складеним відповідно до вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень ОСОБА_6 державного виконавця.

В матеріалах справи наявні три ОСОБА_6 державного виконавця від 15.11.2017 року, один з яких складено в м. Білгород-Дністровський, два інших у с. Весела Долина Одеської області.

Акти державного виконавця від 15.11.2017 року, в порушення п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, не містять всіх необхідних реквізитів документів виконавчого провадження.

Зокрема, в них відсутні всі необхідні реквізити, визначені чинним законодавством України у сфері виконавчого провадження, не зазначено про те, які конкретні виконавчі дії було проведено саме виконавцем для виконання наказу господарського суду і витребування земельних ділянок.

По суті ОСОБА_6 приймання-передачі від 15.11.2017 року виступає як додаток до ОСОБА_6 державного виконавця від 15.11.2017 року (а. с. 74 матеріалів оскарження ухвали), проте ОСОБА_6, складений сторонами не може замінювати собою належним чином оформлений ОСОБА_6 державного виконавця про витребування земельних ділянок шляхом їх передачі.

Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

З копій наданих ОСОБА_6 не зрозуміло, чи всі присутні особи підписались в ОСОБА_6, оскільки розбірливі підписи тільки представника Міністерства оборони України ОСОБА_3 та державного виконавця Мельниченко А.В.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_6 державного виконавця від 15.11.2017 року не можуть бути прийняті в якості належних і допустимих доказів по даній справі, оскільки складені з порушенням вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень і не є такими документами, що підтверджують факт примусового виконання рішення суду у спосіб, ним визначений.

Судова колегія зазначає, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення.

У постанові державного виконавця від 24.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження зазначено про обставини (витребування земельної ділянки), що не підтверджено належними доказами по справі.

За таких обставин, постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 від 24.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 54938990 є такою, що не відповідає закону і підлягає скасуванню.

Місцевий господарський суд дійшов вірного висновку в цій частині про визнання неправомірною та скасування постанови від 24.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 54938990, проте помилково мотивував це недоліками в ОСОБА_6 прийому-передачі земельної ділянки від 15.11.2017 року та тим, що Міністерство оборони України не уповноважувало Білгород-Дністровську квартирно-експлуатаційну частину району на прийняття земельної ділянки, тому ухвала підлягає зміні в мотивувальній частині, виходячи з наступного.

Так, в оскаржуваній ухвалі зазначено, що всупереч приписам п. 23 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень ОСОБА_6 приймання-передачі від 15.11.2017 року, складений не державним виконавцем, а лише за його участю, не містить відомостей про вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду та не містить передбачених Інструкцією реквізитів.

Судова колегія зазначає, що ОСОБА_6 приймання-передачі від 15.11.2017 року є документом, який складено між боржником та стягувачем для добровільного виконання рішення, тому він не повинен відповідати вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Водночас, на відповідність вказаної Інструкції слід досліджувати ОСОБА_16 від 15.11.2017 року, а не ОСОБА_16 приймання-передачі від 15.11.2017 року, оскільки саме на підставі ОСОБА_16 від 15.11.2017 року було прийнято постанову про закриття виконавчого провадження. Даний ОСОБА_16 містить в собі лише посилання на ОСОБА_16 приймання-передачі, тоді як в ньому відсутні відомості про здійснення саме державним виконавцем дій про примусове виконання наказу суду в частині витребування у боржника спірних земельних ділянок.

Щодо посилань місцевого господарського суду на те, що Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району не виступає стягувачем за наказом, тому ОСОБА_16 приймання-передачі від 15.11.2017 року також не відповідає вимогам п.8 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, судова колегія зазначає, що Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району є структурним підрозділом Міністерства оборони України, до складу комісії, створеної Білгород-Дністровською квартирно-експлуатаційною частиною району, для повернення Міністерству оборони України спірних земельних ділянок входив представник Міністерства оборони України ОСОБА_3, якого визначено головою даної комісії. Тому місцевий господарський суд помилково вважає, що в даному випадку земельні ділянки не були передані позивачу, а саме: Міністерству оборони України, оскільки всі дії зроблені спільною комісією в даному випадку є діями саме стягувача за наказом суду.

Суд першої інстанції також помилково послався в оскаржуваній ухвалі на статтю 60 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у наказі Господарського суду Одеської області не встановлено заходи примусового виконання у вигляді вилучення предметів та передачі їх стягувачу, натомість визначено про витребування та зобов'язання повернути земельні ділянки, тобто передбачено порядок виконання рішень суду немайнового характеру, встановленого нормами ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, зокрема, рішень суду про примусову передачу обєктів нерухомого майна, тоді як здійснення дій з вилучення можливо тільки по відношенню до обєктів рухомого майна.

Судова колегія розглянула і відхилила доводи апеляційних скарг про те, що скаргу Селянського фермерського господарства Колос на дії державного виконавця подано з пропуском встановленого ст. 341 Господарського процесуального кодексу України, ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» десятиденного строку, а тому, згідно з ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України вона підлягала залишенню судом без розгляду, визнавши обґрунтованими твердження відповідача-2, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу з урахуванням того, що учасниками справи не доведено належними і допустимими доказами у справі отримання Селянським фермерським господарством Колос постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження від 24.11.2017 року, а відповідачем-2 спростовано інформацію щодо отримання даного поштового відправлення.

Твердження скаржників про те, що під час перегляду справи № 5017/2972/2012 Верховним Судом представник відповідача-2 мав довідатись про постанову виконавця про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2017 року судовою колегією відхиляється як необґрунтоване, оскільки доводи, висловлені учасниками справи у Верховному Суді щодо рішення Господарського суду Одеської області від 26.05.2017 року у справі №5017/2972/2012, в тому числі і щодо його виконання, не можуть бути розцінені як докази обізнаності відповідача-2 про наявність саме оскаржуваної постанови про закриття виконавчого провадження у даній справі.

Також, судова колегія зазначає, що при зверненні до Господарського суду Одеської області зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Селянське фермерське господарство Колос просило суд першої інстанції про поновлення строків на звернення з відповідною скаргою і задоволення місцевим господарським судом даного клопотання не суперечить приписам чинного процесуального законодавства.

Згідно зі частиною 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин апеляційні скарги заступника військового прокурора Південного регіону України, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м.Білгород-Дністровський Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.06.2018 року у справі № 5017/2972/2012 підлягають частковому задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 06.06.2018 року у справі № 5017/2972/2012 підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини ухвали в редакції постанови суду апеляційної інстанції із залишенням без змін ухвали в іншій частині.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги заступника військового прокурора Південного регіону України, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.06.2018 року у справі № 5017/2972/2012 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.06.2018 року у справі №5017/2972/2012 змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції постанови суду апеляційної інстанції.

В іншій частині ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.06.2018 року у справі № 5017/2972/2012 залишити без змін.

Постанова суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 17.07.2018 року, повний текст постанови складено 19 липня 2018 року.

Головуючий суддя ОСОБА_14
Судді ОСОБА_17
ОСОБА_18