ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1649/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

без виклику представників сторін

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», 61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, ;

до Інституту тваринництва національної академії аграрних наук України, 61026, м. Харків, вул. Тваринників, 1 А, ;

про стягнення заборгованості за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів у розмірі 84452, 65 грн.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Інституту тваринництва національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41GBKhz120-18 від 15.01.2018 у розмірі 84452, 65 грн., яка складається з суми основного боргу 79089, 72 грн., пені 4346, 68 грн., 3 % річних 383, 53 грн., інфляційних втрат 632, 72 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором № 41GBKhz120-18 від 15.01.2018 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, а саме: щодо своєчасної та у повному обсязі оплати коштів за спожитий природний газ, у звязку із чим відповідачу нараховано пеню, 3 % річних, інфляційні втрати. Здійснюючи правове обґрунтування позовних вимог посилається на ст. 256-257, 526, 527, 611, 625, ЦК України та ст. 193, 222 ГК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, відзиву на позов не надав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

15.01.2018 між ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (постачальник) та Інститутом тваринництва національної академії аграрних наук України (споживач) укладено Договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41GBKhz120-18 (арк. справи 14-21).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2018 році природний газ (ДК 021:20-6 Газове паливо), а споживач зобов'язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Відповідно до додаткової угоди № 1 до Договору № 41GBKhz120-18 від 15.01.2018 цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2018 року до 31 березня 2018 року, відповідно до частини 3 ст. 631 ЦК України, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до додаткової угоди № 2 до Договору № 41GBKhz120-18 від 15.01.2018 постачальник здійснює протягом І кварталу 2018 року постачання природного газу споживачу для власного споживання в обсязі 17,0 тис.куб.м.

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку:

- 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

- у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в пятиденний строк після збільшення цього обсягу.

- остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 2.9.2. Договору на постачання природного газу передбачено, що на підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника.

Так, 31.03.2018 за підсумками надання послуг з газопостачання сторонами підписано Акт приймання-передачі природного газу № ХОЗ00007427, відповідно до якого позивач у березні 2018 передав відповідачу 7,026 тис.куб.м. природного газу, вартістю 79089, 72 грн. (арк. справи 13).

Разом з тим, позивач стверджує, що на час звернення до суду відповідач свої грошові зобовязання з оплати спожитого газу за березень 2018 року не виконав, сума заборгованості складає 79089,72 грн., що зумовило нарахування на підставі п. 6.2.1 Договору на постачання природного газу пені за період з 11.04.2018 по 08.06.2018 у сумі 4346, 68 грн.; на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України - 3% річних за період з 11.04.2018 по 08.06.2018 383, 53 грн. та інфляційних втрат 632, 72 грн.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів у березні 2018 року позивач поставив, а відповідач прийняв газ на загальну суму 79089, 72 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи актом приймання передачі природного газу № ХОЗ00007427 (арк. справи 30).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Позивач стверджує, що відповідач за отриманий у березні 2018 року природний газ не розрахувався, що призвело до виникнення заборгованості за договором на постачання природного газу у розмірі 79089, 72 грн.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст. 73, 74 ГПК України, не надано доказів, які б свідчили про оплату отриманого природного газу у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41GBKhz120-18 від 15.01.2018 на суму 79089, 72 грн., а отже позов в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 79089, 72 грн. підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних за період з 11.04.2018 по 08.06.2018 у сумі 383, 53 грн. та інфляційних втрат за період з 11.04.2018 по 08.06.2018 у сумі 632, 72 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок 3 % річних за період прострочення з 11.04.2018 по 08.06.2018 у сумі 383, 53 грн. та інфляційних втрат за період з 11.04.2018 по 08.06.2018 у сумі 632, 72 грн., судом встановлено правомірність та обґрунтованість нарахованих позивачем сум, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені за період прострочення з 11.04.2018 по 08.06.2018 у сумі 4346, 68 грн., суд виходить з наступного.

Приписами п. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.2.1 Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченного платежу, за кожен день прострочення платежу.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період прострочення з 11.04.2018 по 08.06.2018 у сумі 4346, 68 грн., на предмет відповідності вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 253-255, 549 ЦК України, ст. 231, 232 ГК України, ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762, 00 грн. покладає на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 4, 13-15, 41-46, 80, 86, 129, 233, 237-241Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Інституту тваринництва національної академії аграрних наук України (61026, м. Харків, вул. Тваринників, 1 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, п/р 8 в АБ «Кліринговий дім» м. Київ, МФО 300647, ) 79089, 72 грн. суму основного боргу.

3. Стягнути з Інституту тваринництва національної академії аграрних наук України (61026, м. Харків, вул. Тваринників, 1 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, п/р 8 в АБ «Кліринговий дім» м. Київ, МФО 300647, ) 4346, 68 грн. пені, 383, 53 грн. - 3 % річних, 632, 72 грн. інфляційних втрат та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762, 00 грн.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 26.07.2018.

Суддя ОСОБА_1