КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2018 р. Справа№ 910/22712/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Жук Г.А.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання МельничукуС.О.,

від позивача - ПегзаК.К., від відповідача - БойчунН.Д.,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства

«Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва»

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2018

(повний текст складено 08.06.2018)

у справі №910/22712/17 (суддя Морозов С.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства

«Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Елемент Нафта»

про стягнення 24615145,86грн., -

встановив:

У грудні 2017 ПАТ«Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ«Елемент Нафта» (відповідач) про стягнення 24615145,86грн. штрафу за договором поставки №ЦЗВ-14-04517-01 від 20.10.2017. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідач в порушення умов договору не здійснив поставку обумовленого сторонами товару (дизельного палива), замовленого позивачем, у зв'язку з чим позивач нарахував за несвоєчасну поставку товару штраф у розмірі 24615145,86грн на підставі п.9.4. договору (15% від суми непоставленого в строк товару).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 у справі №910/22712/17 у задоволенні позову відмовлено. Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що з огляду на недотримання позивачем встановленого п.3.2. договору порядку надсилання рознарядки на поставку товару, а також ненадання оформлених позивачем відповідно до п.3.3. договору наказів або телеграфних розпоряджень ПАТ«Укрзалізниця», вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій на підставі п.9.4. договору є недоведеними та передчасними.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ПАТ«Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 у справі №910/22712/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на ті ж обставини та підстави, що і в позовній заяві. Окрім того, позивач зазначає, що дії відповідача зводяться до небажання здійснювати поставку товару за договором №ЦЗВ-14-04517-01 від 20.10.2017. Позивач стверджує про належне направлення відповідачеві рознарядки на поставку товару, що підтверджується чеком та описом вкладення у цінний лист.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2018 для розгляду апеляційної скарги ПАТ«Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 у справі №910/22712/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя АгриковаО.В., судді ЖукГ.А., ДикунськаС.Я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №910/22712/17 та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 02.07.2018

02.07.2018 відповідачем до Київського апеляційного господарського суду було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, просить оскаржуване судове рішення залишити без змін. Відповідач зазначає, що ним здійснено поставку товару у кількості 2493,079т, а тому вважає твердження позивача про порушення відповідачем умов договору такими, що спростовуються матеріалами справи. До цього, відповідач посилається на звіт позивача на веб-сайті ДП«Прозорро» про виконання договору поставки. Також відповідач наголошує на тому, що він повідомляв позивача про зміну істотних умов договору №ЦЗВ-14-04517-01 від 20.10.2017 та зупинення здійснення поставки на підставі ч.3 ст.538 ЦК України у зв'язку зі зміною ціни товару, наслідком чого стало звернення до позивача з пропозицією згідно ст.188 ГК України про укладення додаткової угоди в частині ціни товару з посиланням на п.2.5. договору, п.2 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі». Окрім цього, відповідач вважає, що позивачем порушено вимоги п.3.3. договору щодо оформлення наказів або телеграфних розпоряджень ПАТ«Українська залізниця» на станцію відправлення, а обов'язок поставки товару за рознарядкою від 10.11.2017 не настав.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2018 розгляд справи №910/22712/17 призначений на 19.07.2018.

Згідно з розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09.1-08/1853/18 від 17.07.2018 у зв'язку з перебуванням судді Дикунської С.Я., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до пп.2.3.25., 2.3.49. п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначений повторний автоматизований розподіл справи №910/22712/17.

Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2018 для розгляду справи №910/22712/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя АгриковаО.В., судді ЖукГ.А., ЧорногузМ.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 справу №910/22712/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя АгриковаО.В., судді ЖукГ.А., ЧорногузМ.Г. Ухвалено розгляд справи №910/22712/17 здійснювати 19.07.2018.

В судовому засіданні 19.07.2018 представник позивача підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги, просила оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 20.10.2017 між позивачем (замовник) та відповідачем (постачальник) було укладено договір поставки №ЦЗВ-14-04517-01 (договір, а.с.13-20), відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов'язувався поставити, а замовник зобов'язувався прийняти та оплатити нафту і дистиляти (дизельне паливо) (товар), найменування, марка та кількість якого вказується в специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.

Згідно п.2.1. договору ціна на товар, який продається за цим договором, встановлюється в національні валюті України - гривні, на умовах FCA (Франко-перевізник) станція відправлення в межах України із подальшим направленням за реквізитами вантажоодержувача, які вказуються у рознарядках замовника (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС» ред. 2010), і включає: вартість товару, всі податки та збори, що встановлені українським законодавством, у тому числі ПДВ, і вказуються в специфікаціях до даного договору.

В п.2.3. договору сторони погодили, що планують поставити товар на суму 186334135,35грн., крім того ПДВ 20% - 37266827,07грн., на загальну суму 223600962,42грн.

Також, в специфікації №1 до договору (а.с.21-23) сторони погодили, зокрема, найменуванням товару - паливо дизельне, кількість - 9395,000т, ціну однієї тони - 19833,33грн., вартість товару складає - 186334135,35грн., крім того ПДВ 20% - 37266827,07грн., на загальну суму 223600962,42грн., умови поставки (FCA (Франко-перевізник)), термін поставки (протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня надання рознарядки) та умови оплати.

У відповідності до п.3.1. договору постачальник здійснює поставку товару залізничним транспортом загального користування на умовах FCA (Франко-перевізник) станція відправлення в межах України (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС» ред. 2010), пункт призначення за реквізитами вантажоодержувача, які вказуються в рознарядках замовника.

Відповідно до п.3.2. договору постачальник здійснює поставку товару партіями протягом терміну дії договору, тільки при наявності рознарядки замовника, яка є підтвердженням готовності замовника до прийому товару. Рознарядка надається постачальнику в оригіналі шляхом направлення поштою цінного листа з описом вкладення та направленням сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail). Після отримання рознарядки по електронній пошті (Е-mail) постачальник повинен протягом доби направити замовнику лист на електронну пошту (Е-mail) замовника, що підтверджує отримання рознарядки, та повідомлення про готовність виконання рознарядки у зазначені терміни.

Згідно з п.3.3. договору замовник протягом 1 (одного) робочого дня із моменту надання постачальнику рознарядки забезпечує оформлення наказів або телеграфних розпоряджень ПАТ«Укрзалізниця» на станцію відправлення, відповідно до умов поставки і вказаних у рознарядці замовника реквізитів вантажоодержувачів.

Згідно п.3.4. договору постачальник здійснює відвантаження товару протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня надання рознарядки.

Відповідно до п.3.6. договору поставка товару підтверджується актом прийому-передачі. Акт прийому-передачі складається на підставі накладної (залізничної) та підписується, за умови надання постачальником передбачених цим пунктом документів.

Датою поставки товару вважається дата відправлення цього товару, що підтверджується штампом станції відправлення в межах України на накладній (залізничній), на адресу вантажоодержувача - кінцевого одержувача, які вказуються в рознарядці Замовника (п. 3.7. договору).

За змістом п.п.4.1., 4.2. договору кількість товару, який планується до поставки за цим договором, вказується в специфікаціях до цього договору. Кількість партії товару, який підлягає поставці, вказується в рознарядці замовника.

У випадку відвантаження постачальником товару без рознарядки замовника, постачальник несе всі витрати та відповідальність за всі можливі збитки, які виникли в зв'язку з цією обставиною (п.9.3. договору).

Згідно п.9.4. договору за порушення термінів постачання постачальник оплачує замовнику штраф у розмірі 15% від вартості непоставленого в строк товару, а за прострочення понад 15 днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1% від суми непоставленого в строк товару за кожний день прострочення.

Термін дії даного договору встановлюється з моменту його підписання сторонами до 31.12.2017. Проте в частині оплати - до повного виконання сторонами зобов'язань та в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою, направленими на адресу постачальника, - до повного виконання (п.12.2. договору).

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Колегія суддів, проаналізувавши укладений між сторонами спору договір та положення ст.712 ЦК України, дійшла до висновку про те, що договір №ЦЗВ-14-04517-01 від 20.10.2017 за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст.530 цього Кодексу.

Матеріали справи містять акти прийому-передачі до договору №ЦЗВ-14-04517-01 від 20.10.2017, а саме: №3088 від 02.11.2017, №3089 від 02.11.2017 та №3090 від 03.11.2017 (а.с.75-79), згідно яких відповідач на підставі договору передав, а позивач прийняв 2493,079т дизельного палива на загальну суму 59335270,22грн.

Крім того, матеріали справи свідчать, що відповідач неодноразово звертався до позивача з питанням щодо необхідності зміни передбаченої договором ціни за одиницю товару в бік збільшення, що вбачається з листів №525 від 23.10.2017 (а.с.80), б/н від 01.11.2017 (а.с.81) та №611/1 від 21.11.2017 (а.с.85), оскільки з моменту становлення ціни товару на електронному аукціоні вартість нафтопродуктів на вітчизняному ринку суттєво зростала, що підтверджувалось довідкою ДП «Держзовнішінформ» №116/1304 від 08.11.2017 (а.с.84), доданою до листа від 21.11.2017 (а.с.82), в результаті чого, на думку позивача (апелянта), настали передбачені п.2.4, 2.5 договору та ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі») обставини для укладення додаткової угоди до договору.

Відповідно до п.12.10. договору можуть змінюватись у випадках, передбачених ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Проте, матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач надав відповідь на лист позивача щодо зміни ціни товару.

Натомість, будучи обізнаним про намагання відповідача змінити умови договору щодо вартості поставляємого товару у зв'язку з істотними змінами, позивач на підставі п.3.2. договору надіслав засобами поштового зв'язку цінним листом з описом вкладення (а.с.25) рознарядку №ЦЗВ-20/4927 від 10.11.2017 на поставку 6895,000т дизельного палива за ціною 19833,33грн./т без ПДВ протягом 5 банківських днів за відповідними вантажними реквізитами (а.с.24).

Позивач вважає, що з урахуванням п.3.4. договору кінцевий термін поставки товару за вказаною рознарядкою 15.11.2017, тобто обов'язок відповідача поставки товару за рознарядкою від 10.11.2017 настав, відповідач, на думку позивача, протягом дії рознарядки не здійснив поставку товару.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 ЦК України). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За розрахунком позивача за прострочення відповідачем строків поставки товару нараховано 24615145,86грн. штрафу (164100972,42грн. (вартість непоставленого в строк товару) х 15% (розмір штрафу згідно п.9.4. договору).

Позивач звертався до відповідача з претензією №ЦЗВ-20/5400 від 22.11.2017 про оплату штрафу на підставі п.9.4. договору за несвоєчасну поставку товару на суму 24615145,86грн. (а.с.26-28, докази направлення - а.с.29), яка була залишена без відповіді та задоволення зі сторони відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.3.2. договору постачальник здійснює поставку товару партіями протягом терміну дії договору, тільки при наявності рознарядки замовника, яка є підтвердженням готовності замовника до прийому товару. Рознарядка надається постачальнику в оригіналі шляхом направлення поштою цінного листа з описом вкладення та направленням сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail). Після отримання рознарядки по електронній пошті (Е-mail) постачальник повинен протягом доби направити замовнику лист на електронну пошту (Е-mail) замовника, що підтверджує отримання рознарядки, та повідомлення про готовність виконання рознарядки у зазначені терміни.

Пунктом 3.2. договору визначено умови поставки, які з врахуванням п.9.3. договору, забороняють постачальнику (відповідачу) здійснювати поставку без наявності рознарядки замовника (позивача). Одночасно, сторони передбачили спосіб надсилання такої заявки, який включає в себе дві окремі, але пов'язані між собою дії замовника. Зі змісту п.3.2. договору вбачається, що рознарядка буде вважатись надісланою тільки у разі виконання замовником порядку її надсилання як поштою, так і по електронній пошті (Е-mail).

Невиконання замовником обов'язку надіслати рознарядку як поштою, так і по електронній пошті (Е-mail) (п.3.2. договору) не дає йому можливості стверджувати щодо прострочення постачальником строку поставки та, як наслідок, застосування до останнього штрафних санкцій.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів направлення позивачем сканкопії рознарядки №ЦЗВ-20/4927 від 10.11.2017 відповідачу електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вже зазначалось, згідно п.3.4. договору постачальник здійснює відвантаження товару протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня надання рознарядки.

Згідно з тлумачним словником сучасної Української мови «надавати» - давати можливість мати щось. Тобто, за загальним змістом термін «надання» включає в себе не тільки направлення якихось відомостей, в даному випадку - рознарядки, з якими особа має бути обізнана, а й отримання цією особою зазначених відомостей (Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 17.12.2014 у справі №6-143цс14, від 02.09.2015 у справі №6-813цс15).

Враховуючи умови договору, рознарядка буде вважатися поданою у випадку отримання відповідачем оригіналу рознарядки, надісланою поштою, та сканкопії рознарядки, направленої електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail).

Як вбачається з інформації, яка міститься на офіційному сайті ПАТ«Украпошта», рознарядку №ЦЗВ-20/4927 від 10.11.2017 відповідачу вручено лише 06.12.2017 (поштовий ідентифікатор відправлення рознарядки цінним листом з описом вкладення (а.с.25) - 360). На думку колегії суддів, саме з метою швидкого та ефективного виконання договору сторони передбачили направлення сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail).

За відсутністю доказів направлення рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail) строк поставки (п.3.4. договору) рахується з наступного дня від дня отримання відповідачем рознарядки - 07.12.2017. Тобто, відповідач буде вважатись таким, що прострочив у відповідності до вимог ст.612 ЦК України, п.3.4. договору, з 13.12.2017.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що позивачем позов був поданий 12.12.2017, тобто до моменту прострочення боржника, що в свою чергу виключає можливість застосування штрафних санкцій.

Крім того, згідно з п.3.3. договору замовник протягом 1 (одного) робочого дня із моменту надання постачальнику рознарядки забезпечує оформлення наказів або телеграфних розпоряджень ПАТ«Укрзалізниця» на станцію відправлення, відповідно до умов поставки і вказаних у рознарядці замовника реквізитів вантажоодержувачів.

Колегія суддів встановила, що матеріали справи не містять доказів оформлення позивачем у порядку, визначеному п.3.3. договору, наказів або телеграфних розпоряджень ПАТ«Укрзалізниця» на станції відправлення, відповідно до умов поставки і вказаних у рознарядці замовника реквізитів вантажоодержувачів

Відповідно до ст.526 ЦК України та п.1 ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону та договору. Згідно зі ст.525 ЦК України та п.7 ст.193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору згідно ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст.ст.73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів направлення позивачем сканкопії рознарядки відповідачу електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail), а тому позивачем не надано суду доказів дотримання встановленого п.3.2. договору порядку направлення рознарядки на поставку товару на адресу електронної пошти відповідача, вказану в Розділі 13 договору, або на іншу адресу відповідача, визначену тендерною документацією, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

Отже, з огляду на недотримання самим позивачем встановленого п.3.2. договору порядку надсилання рознарядки на поставку товару, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 15% від суми непоставленого товару в розмірі 24615145,86грн. на підставі п.9.4. договору є недоведеними та передчасним.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на ч.3 ст.538 ЦК України, відповідно до якої у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі, у зв'язку з невиконанням позивачем умов п.2.5. договору щодо зміни ціни договору враховуючи підвищення ціни на дизельне паливо на ринку України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

За умовами п.2.4 договору зазначені у специфікаціях ціна товару, обсяги закупівлі та сума договору можуть бути змінені сторонами шляхом підписання додаткової угоди у передбачених ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» випадках.

Відповідно до п.2.5 договору в разі настання обставин, передбачених ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» в частині зміни ціни, що підтверджується ціновою довідкою ДП«Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків», будь-яка із сторін дійсно має право ініціювати укладання відповідної додаткової угоди.

Умови договору можуть змінюватись у випадках, визначених ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» (п.12.10 договору).

За змістом п.2 ч.4 ст.36 Закону «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни на одиницю товару не більш ніж на 10% у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна ціни не призведе до збільшення визначеної у договорі суми.

Таким чином, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше як на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов'язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін.

Проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, діючим законодавством не передбачено зобов'язання сторони беззаперечно погоджуватись з пропозицією іншої сторони на внесення змін до договору, а надано лише можливість змінити ціни після підписання договору й тільки за умови документального підтвердження настання передбачених ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» обставин.

Матеріали справи містять довідку ДП«Держзовнішінформ» №116/1304 від 08.11.2017 (а.с.84), згідно якої з моменту становлення ціни товару на електронному аукціоні вартість нафтопродуктів на вітчизняному ринку суттєво зростала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав жодної відповіді щодо зміни умов договору. Однак, як правомірно зазначив суд першої інстанції, ст.188 ГК України визначений певний порядок змін умов договору, відповідачем не надано суду жодного доказу, що підтверджує виконання ним вимог ст.188 ГК України.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 у справі №910/22712/17.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 281 - 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

постановив:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 у справі №910/22712/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 у справі №910/22712/17 залишити без змін.

3. Справу №910/22712/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк, передбачені ст.ст.288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.07.2018.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Г.А. Жук

М.Г. Чорногуз