номер провадження справи 28/46/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018 Справа № 908/944/18 м. Запоріжжя

Суддя Федорова Олена Владиславівна, при секретарі Рикун А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні справу № 908/944/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» (69098, м.Запоріжжя, вул. Полякова, буд. 13-в)

до відповідача: публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

про внесення змін до договору про постачання електричної енергії

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 56 від 01.01.2018;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 21.05.2018 надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» до відповідача публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 14415 від 01.11.2017, виклавши в редакції позивача додаткову угоду від 16.03.2018 щодо змін пунктів 9.5 договору, пункту 2 додатку №10 до договору, абзацу 2 пункту 10 додатку №4 до договору, доповнити договір пунктом 9.8.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 179, 180, 188, 275 Господарського кодексу України, ст. ст. 627, 628, 629, 651, 652 Цивільного кодексу України та обґрунтовано істотним порушенням умов договору з боку відповідача та істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Позивачем на підставі ст. 171 ГПК України заявлено клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2018 позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Присвоєно справі номер провадження 28/46/18. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 06.06.2018.

Судове засідання, призначене на 06.06.2018, не відбулося, у звязку з перебуванням судді-доповідача ОСОБА_2 на лікарняному з 29.05.2018 по 09.06.2018.

Ухвалою суду від 11.06.2018 призначено судове засідання на 19.06.2018.

Відповідач надав відзив на позов, згідно якого не згодий із позовними вимогами. Зауважує, що сторонами досягнута згода щодо зміни пунктів 9.5 договору та пункту 2 додатку №10 до договору про постачання електричної енергії №14415 від 01.11.2017 шляхом підписання додаткової угоди до договору від 16.03.2018 і договір є діючим в редакції цієї додаткової угоди, тому в частині цих вимог відповідач просить провадження у справі закрити. Щодо внесення змін до інших умов договору (абз. 2 п. 10 додатку №4 до договору та п.9.8 договору) відповідач просить в позові відмовити, оскільки, на його думку, позивач не довів наявності необхідних для цього правових підстав.

В судовому засіданні 19.06.2018 оголошено перерву до 11.07.2018.

В судовому засіданні 11.07.2018 був присутній тільки представник відповідача.

Позивач в судове засідання 11.07.2018 свого представника не направив, надіслав суду клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у звязку з неможливістю явки в судове засідання представника.

Представник відповідача заперечив проти задоволення даного клопотання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання позивача, оскільки позивач був завчасно належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи та не був позбавлений можливості направити в судове засідання іншого представника. Справа розглядається у спрощеному провадженні і, за висновком суду, може бути розглянута по суті в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами без присутності в судовому засіданні представника позивача.

Суд враховує, що в попередньому судовому засіданні 19.06.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив у позові відмовити.

По закінченні судового засідання 11.07.2018 судом в порядку ст. 240 ГПК України прийнято рішення, проголошено його вступну та резолютивну частини.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя» Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі, згідно з додатком № 1 до цього рішення, за обєктом конкурсу (група будинків) № 1 з обовязком управителя розпочати надання послуг з управління багатоквартирними будинками з 01.11.2017 (строком на 1 рік).

01.11.2017 між Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (постачальник електричної енергії за договором, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» (споживач, позивач) укладений договір про постачання електричної енергії № 14415, за умовами якого (розділ 1), постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача згідно додатка № 5 з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точки продажу електричної енергії визначаються додатком №2 «Точки продажу електричної енергії споживачу».

Відповідно до п. 7.4 договору, розрахунки за активну електроенергію здійснюються згідно додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» з урахуванням умов додатка № 7 «Порядок визначення вартості мінімального обсягу електричної енергії в точці обліку». Розрахунки за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії обумовлюються додатком № 6 «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії».

Пунктом 9.5 договору в редакції додаткової угоди від 29.12.2017 передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 01.04.2018, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх грошових зобов'язань.

Також даною додатковою угодою викладено пункт 2 додатку №10 до договору щодо обсягу технологічних втрат електричної енергії у внутрішньобудинкових мережах житлових будинків споживача, який не виставляються споживачу до сплати.

21.03.2018 позивач направив відповідачу лист вих. №018.02/379/1 від 16.03.2018 з пропозицією щодо підписання додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії № 14415 від 01.11.2017, згідно з якою запропоновано внести наступні зміни та доповнення до договору:

1. Викласти п.9.5 Договору №14415 від 01.11.2017 в наступній редакції: «Цей Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення печатками Сторін і діє до 31 серпня 2018р., а в частині проведення розрахунків - до повного виконання Сторонами своїх грошових зобов'язань. Умови, а також термін дії Договору, можуть бути переглянуті в будь-який момент за узгодженням сторін. Постачальник має право в односторонньому порядку розірвати Договір, належно повідомивши Споживача за 20 днів до дати розірвання Договору: при отриманні відомостей про те, що Споживач втратив право власності або користування на свої об'єкти (об'єкт); при припиненні права користування Споживачем земельною ділянкою або дозволу на розміщення його тимчасових споруд. Належним повідомленням вважається направлення відповідної заяви про розірвання договору рекомендованим листом на адресу, зазначену в розділі 10 цього Договору.».

2. Викласти п. 2 додатку № 10 до Договору № 14415 від 01.11.2017 у наступній редакції: «Обсяг технологічних втрат електричної енергії у внутрішньобудинкових мережах житлових будинків Споживача, пов'язаний з постачанням електричної енергії побутовим споживачам, з якими укладені договори на користування електричною енергією, не обладнаних загальнобудинковими приладами обліку (не виставляється Споживачу до сплати):

№ п/пНайменування розрахункового періодуОбсяг технологічних втрат електричної енергії у 2017-2018 р., кВт*год
1Листопад 2017 р.60 021
2Грудень 2017 р.80 704
3Січень 2018 р.67 332
4Лютий 2018 р.61 411
5Березень 2018 р.59 261
6Квітень 2018 р.48 549
7Травень 2018 р.55 785
8Червень 2018 р.49 127
9Липень 2018 р.47 283
10Серпень 2018 р.64 297
3. Абзац 2 п. 10 додатку № 4 до Договору № 14415 від 01.11.2017 викласти у наступній редакції: «Датою отримання рахунка вважається: - при направленні рекомендованим листом дата отримання рекомендованого листа представником Споживача в поштовому відділенні Укрпошти; - у випадку вручення рахунка уповноваженому представнику Споживача під розпис в журналі, дата зазначена в журналі; при направлені нарочним дата вручення Споживачу».

4. Доповнити договір про постачання електричної енергії пунктом 9.8 наступного змісту: «Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків, передбачених Податковим кодексом України № 2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями (далі - ПКУ).

Для документообігу використовується програма « 1С Звіт». У відповідності з абз. 14 п.201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України, Постачальник електричної енергії повинен відправити ТОВ «Керуючій компанії «Мрія» засобами електронного зв'язку податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У разі порушення п. 201.1 ст. 201 ПКУ, а саме: при складанні податкової накладної не заповнення або не вірне заповнення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - коду послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДК 016:2010), внаслідок чого «Споживач» втратить право на податковий кредит, визначений ст. 198 ПКУ, «Постачальник електричної енергії» відшкодовує суму податку на додану вартість та штрафних санкцій, нарахованих контролюючим органом згідно податкового повідомлення-рішення.

Згідно з абз. XXI п. 201.10 ст. 201 у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця.

У разі порушення Постачальником електричної енергії строків реєстрації податкової накладної, передбачених п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями Постачальник електричної енергії не нараховує пеню за невиконання зобов'язання по сплаті рахунків за спожиту електричну енергію у розмірах не зареєстрованого податкового зобов'язання».

Відповідач не підписав додаткову угоду в редакції позивача. Натомість надіслав позивачу підписану зі свого боку додаткову угоду від 16.03.2018, за текстом якої погодився тільки із двома запропонованими позивачем умовами п. 9.5 договору та п. 2 додатку №10 до договору. Позивач підписав дану угоду з протоколом розбіжностей, відповідно до якого не висловив зауважень до запропонованих відповідачем умов, а в протоколі розбіжностей виклав пропозиції щодо інших умов договору - абзацу 2 п. 10 додатку № 4 до договору та пункту 9.8 договору.

У відповідь на звернення позивача щодо підписання додаткової угоди відповідач листом вих. №1711/01-05 від 04.05.2018 повідомив позивача про укладення додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії, якою термін дії договору встановлено до 31.08.2018.

Таким чином, з урахуванням підписаної відповідачем додаткової угоди від 16.03.2018 строк дії договору встановлено до 31 серпня 2018, а також узгоджено обсяги технологічних втрат електричної енергії, які не виставляються до оплати.

Позивач вважає, що наявні підстави для внесення до договору усіх запропонованих ним змін, тому звернувся до господарського суду з позовом про внесення змін до договору в редакції додаткової угоди від 16.03.2018 відповідно до запропонованого позивачем тексту додаткової угоди в цілому.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожний суб'єкт має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зміна правовідношення.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються зокрема, шляхом установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Статтями 626, 638 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зазначені норми кореспондуються з приписами ст. 180 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору, становлять умови (пункти), визначенні на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

11.06.2017 набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» та втратив чинність Закон України Про електроенергетику.

Відповідно до п. 22 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» нормативно-правові акти, прийняті на виконання Закону України «Про електроенергетику», діють до набрання чинності нормативно-правовими актами, затвердженими на виконання цього Закону.

Станом на день укладення сторонами договору № 14415 від 01.11.2017 діяли Правила користування електричною енергією, затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 (далі ПКЕЕ).

Згідно з абз. 17 п. 1.2 ПКЕЕ договір про постачання електричної енергії - домовленість двох сторін (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом і споживач), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства України.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 ПКЕЕ договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається. При укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору (додаток 3). Умови договору про постачання електричної енергії, зазначені у додатку 3 та пунктах 5.5, 5.6 та 5.7 цих Правил, є істотними та обов'язковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 14415, суд прийшов до висновку, що сторони досягли згоди з усіх істотних та обовязкових умов, які визначені законодавством.

За приписами ч. ч. 1 - 4 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як встановлено судом, додаткова угода від 16.03.2018 підписана позивачем з протоколом розбіжностей. При цьому, у протоколі розбіжностей споживач виклав абз. 2 п.10 додатку № 4 до договору у редакції додаткової угоди, направленої 21.03.2018 відповідачу, та доповнив договір пунктом 9.8 у редакції додаткової угоди, направленої 21.03.2018 р. відповідачу. Заперечень проти п. 9.5 та п. 2 додатку № 10, так само як і будь-яких змін, доповнень до даних пунктів у протоколі розбіжностей споживачем зазначено не було.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сторонами було досягнуто згоди на викладення пункту 9.5 договору № 14415 та пункту 2 додатку № 10 до договору №14415 від 01.11.2017 у редакції додаткової угоди від 16.03.2018, підписаної сторонами (позивачем із протоколом розбіжностей). Суд приймає до уваги, що у протоколі розбіжностей, складеному позивачем до даної угоди, не заявлено будь-яких розбіжностей стосовно даних пунктів.

Єдиною правовою підставою розгляду судом по суті запропонованих змін до правочину може бути лише наявність спору, що виник між сторонами при погодженні ними змін до договору.

Враховуючи наведене, станом на день звернення позивача до суду спір між сторонами з приводу внесення змін до п. 9.5 та п. 2 додатку № 10 до договору № 14415 відсутній.

Клопотання відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині погоджених сторонами умов суд залишив без задоволення, оскільки закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні позову в частині внесення змін до п. 9.5 та п. 2 додатку № 10 договору про постачання електричної енергії, оскільки дані розбіжності були врегульовані сторонами до подачі позову у даній справ і спору щодо них фактично не існувало.

Обґрунтовуючи позов у частині викладення абзацу 2 п. 10 додатку № 4 до договору в іншій редакції, позивач посилається на ст. 179 ГПК України, ст. 3 Закону України Про ринок електричної енергії. Вважає, що викладені в абзаці 2 п. 10 додатку № 4 до договору умови, були включені до договору на розсуд відповідача; вони не є справедливими та прозорими, позбавляють можливості позивача у терміни, передбачені договором, здійснити оплату, та у майбутньому спричинить застосування штрафних санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії.

Пунктом 10 додатку № 4 до договору № 14415 сторони встановили, що споживач зобовязаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка, здійснити оплату рахунка, що направляється йому постачальником електричної енергії. Абзацом 2 даного пункту визначили, що датою отримання рахунка вважається: - при направленні рекомендованим листом дата, зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту 3 дні, по області 5 днів, по Україні 7 днів); - у випадку вручення рахунка уповноваженому представнику споживача під розпис в журналі, дата зазначена у журналі; - при направленні нарочним дата вручення споживачу.

Позивач вважає за необхідне викласти абзац 2 у наступній редакції: «Датою отримання рахунка вважається: - при направленні рекомендованим листом дата отримання рекомендованого листа представником Споживача в поштовому відділенні Укрпошти; - у випадку вручення рахунка уповноваженому представнику Споживача під розпис в журналі, дата зазначена в журналі; при направлені нарочним дата вручення Споживачу».

Розглядаючи спір у даній частині суд враховує таке:

Частиною 9 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що загальні положення та умови договору мають бути справедливими і прозорими, викладеними чітко і ясно, не містити процедурних перешкод, що ускладнюють здійснення прав споживача.

В договорі про постачання еклектичної енергії № 14415 від 01.11.2017 сторони узгодили усі умови, у тому числі пункт 10 додатку № 4 до договору, визначивши дату отримання рахунків. Суд враховує, що визначення сторонами у абзаці 2 даного пункту поштового пробігу узгоджується з затвердженими нормативними строками пересилання поштових відправлень.

Запропонована позивачем редакція даного пункту договору не може бути прийнята судом як обовязкова для відповідача, оскільки зміст такої редакції не ґрунтується на обовязковому для сторін нормативно-правовому акті чи домовленості сторін. Виходячи зі змісту норми ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, розбіжності, що виникли між сторонами при зміні договору, можуть бути врегульовані судом у випадках, встановлених договором або законом.

Сторони домовились у п. 2.1 договору, що під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Відповідно до п. 5.23 ПКЕЕ зміна або розірвання договору у звязку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, здійснюється в порядку, визначеному законодавством України.

Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Доказів істотного порушення відповідачем договору у частині направлення рахунків позивачу та завданої шкоди, із матеріалів справи не вбачається та позивачем не доведено. Позивач лише припускає настання для нього несприятливих умов у вигляді застосування штрафних санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електроенергії.

Обґрунтовуючи внесення змін у частині включення пункту 9.8 до договору № 14415 щодо обовязку відповідача реєструвати податкові накладні позивач зазначив, що у момент укладення договору (листопад 2017 року) позивач не мав змоги передбачити, що відповідач не буде виконувати свій обовязок щодо складання та реєстрації податкових накладних та такі дії будуть призводити до збитків споживача. Позивач посилається на норми Податкового кодексу України, якими встановлений обовязок, у даному випадку відповідача, складати та реєструвати податкові накладні.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Таким чином, обовязок по складенню, реєстрації та наданню покупцю податкових накладних визначений законодавчо.

Норми ст. 201 Податкового кодексу України регулюють відносини, пов'язані з оформленням і легітимацією податкової накладної. Визначені обов'язкові правила щодо форми та порядку заповнення податкових накладних; підстави, порядок, умови їх складання і надання; встановлені права й обов'язки учасників податкових відносини, пов'язані зі складанням, наданням та реєстрацією податкової накладної; передбачено наслідки недотримання обов'язкових вимог щодо форми, змісту та інших дій зі складання, надання та реєстрації податкових накладних.

Законодавчо визначені умови - це умови, встановлені імперативно, які поширюють свою дію на відносини сторін незалежно від того, чи погодили сторони таке застосування законодавчих норм до їхніх відносин. Податковий кодекс поширює свою дію на відносини сторін договору незалежно від наявності такої умови у самому договорі.

За приписами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України право на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість зберігається за платником податку протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суд зазначає, що позивач втратить право на включення сум ПДВ, вказаних у відповідних податкових накладних, до складу свого податкового кредиту лише у тому випадку, якщо складені податкові накладні не будуть зареєстровані відповідачем в ЄРПН протягом 1095 календарних днів з дати їх складання. На час звернення позивача до суду з позовом зазначений строк не минув.

Крім того, суд зазначає, що метою укладення договору про постачання електричної енергії з боку позивача було саме отримання електричної енергії. Як заявлено сторонами, договір № 14415 від 01.11.2017 діє, електроенергія постачається.

Таким чином, позивачем не доведено наявність правових підстав для розірвання договору відповідно до ч. 2 ст.651 Цивільного кодексу України у звязку з істотним порушенням відповідачем на момент звернення до суду з позовом.

Частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу України, яка також вказана позивачем у підставі позову, передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Виходячи зі змісту частини 2 даної статті, договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така істотна зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до ч. 4 даної статті, зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Позивач не надав належних доказів наявності істотної зміни обставин з урахуванням усіх чотирьох умов, встановлених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, і що має місце винятковий випадок, а саме: коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду.

Погоджені сторонами умови договору про постачання еклектичної енергії №14415 від 01.11.2017 зберігають свою чинність протягом усього строку дії договору та є обовязковими для виконання сторонами відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України.

За приписами ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Враховуючи відсутність правових підстав для зміни умов абз. 2 п. 10 додатку № 4 до договору та доповнення договору пунктом 9.8 в редакції, запропонованій позивачем, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн. залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись 129, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Судові витрати в сумі 1762,00 грн. залишити за позивачем.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 липня 2018 року.

Суддя О.В.Федорова