РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2018 м. Київ Справа № 910/6134/17

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЄОН";

до відповідача-1: публічного акціонерного товариства "БАНК КАМБІО";

до відповідача-2: партнерства з обмеженою відповідальністю "ІНЛАНД ТРАНЗІТ" (INLAND TRANSIT LLP);

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1. ОСОБА_1;

2. ОСОБА_2;

про: визнання договору недійсним.

Суддя Балац С.В.

Секретар судового засідання Кучерява О.М.

Представники:

позивача: Андарак К.С., Кармазін Ю.А.;

відповідача-1: не з'явилися;

відповідача-2: ОСОБА_8;

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1) ОСОБА_8;

2) не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЄОН" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до публічного акціонерного товариства "БАНК КАМБІО" (далі - відповідач-1) та партнерства з обмеженою відповідальністю "ІНЛАНД ТРАНЗІТ" (INLAND TRANSIT LLP) (далі - відповідач-2) про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що укладений між відповідачами договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги від 11.09.2014, підлягає визнанню судом недійсним в частині застави права вимоги грошових коштів по договору інвестиційного вкладу від 21.06.2006 № 08д/978EURO по генеральній кредитній угоді від 15.12.2010 № 600/02-2010, укладеної між позивачем та відповідачем-1 та укладених в її межах кредитних договорів, оскільки вчинений без створення правових наслідків, а також підписаний від імені відповідача-1 особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, що враховуючи приписи ч. 2 ст. 203, ст. 234 та ст. 215 Цивільного кодексу України є підставами для визнання такого правочину недійсним.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.04.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/6134/17. Розгляд справи призначений на 29.05.2017.

До господарського суду надійшла заява позивача про зміну предмету позову, відповідно до якої останній просить суд визнати недійсним договір застави та відступлення прав вимоги від 11.09.2014 в частині застави права вимоги грошових коштів по договору інвестиційного вкладу від 17.06.2008 № 06д/840 на забезпечення виконання зобов'язань позивача по генеральній кредитній угоді від 15.12.2010 № 600/02-2010, укладеної між позивачем та відповідачем-1 та укладених в її межах кредитних договорів,

Вказана заява прийнята судом, відтак спір розглядається з урахуванням такої зміни.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29.05.2017 провадження у справі № 910/6134/17 зупинено до 15.01.2018 з метою належного повідомлення відповідача-2 про розгляд даної справи, в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, через Міністерство юстиції Великобританії (Postal Point 10.31, Floor 10, 102 Petty France London, SW1H 9AJ).

Судове засідання, призначене на 15.01.2018 не відбулося у зв'язку із набранням чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України (15.12.2017), відповідно до п. 9 перехідних положень якого визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.01.2018 провадження у справі № 910/6134/17 поновлено та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 12.02.2018.

До господарського суду надійшла заява позивача про залучення до участі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.02.2018 судом залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В підготовчому судовому засіданні 12.02.2018 оголошено перерву до 12.03.2018.

Відповідач-2 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням правомірного здійснення звернення стягнення на предмет застави у зв'язку з невиконанням позивачем умов кредитних договорів та правомірності здійснення заміни кредитора у зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника заставодавцем. Відповідач-2 наголошує на відсутність спору між останнім та відповідачем-1, оскільки останній визнає відповідача-2, як нового кредитора позивача. Також відповідач-2 вказує на наявність первинних документів бухгалтерського обліку, які підтверджують виконання оспорюваного правочину, а також листи та довідки, що підтверджують погашення заборгованості позивача за кредитними договорами за рахунок відповідача-2. Дійсність оспорюваного правочину також встановлена судовими рішеннями. При цьому з копій договору інвестиційного вкладу № 06д/08 і додаткових угод до нього вбачається, що даний договір мав також номер 06д/840, який і був вказаний в оспорюваному правочині, повноваження підписантів якого підтверджені належним чином.

До господарського суду надійшли клопотання позивача та відповідача-2 про витребування доказів, яке задоволено судом в підготовчому судовому засіданні 12.03.2018, а саме: витребувати у відповідача-1, у вигляді належним чином засвідчених копій:

- договір застави майнових прав та відступлення права вимоги від 11.09.2014 між відповідачем-1 та відповідачем-2, згідно якого передано в заставу права вимоги грошових коштів по договору інвестиційного вкладу №06д/840 від 17.06.2008 на забезпечення виконання зобов'язань позивача по генеральній кредитній угоді № 600/02-210 від 15.12.2010 та укладених в її межах кредитних договорів;

- довіреності осіб, що підписали договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги від 11.09.2014 від імені відповідача-1 та відповідача-2;

- листи відповідача-1 від 12.09.2014 про передання відповідачу-2 прав кредитора до позивача.

- договір № 06д/840 інвестиційного вкладу від 17.06.2008, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2 з додатками.

- розрахунок заборгованості позивача станом на 12.09.2014 по кредитному договору № 601/02-2010 від 15.12.2010 та кредитному договору № 602/02-2010 від 15.12.2010;

- інформацію про підстави дострокового стягнення відповідача-1 12.09.2014 заборгованості по кредиту позивача за генеральною кредитною угодою № 600/02-2010 від 15.12.2010, та кредитними договорами № 601/02-2010 від 15.12.2010 та № 602/02-2010 від 15.12.2010, укладеними в її межах;

- виписку з особового рахунку позивача відкритого по кредитному договору № 601/02-2010 від 15.12.2010 з 15.12.2010 по 13.09.2014;

- виписку з особового рахунку позивача відкритого по кредитному договору № 602/02-2010 від 15.12.2010 з 15.12.2010 по 13.09.2014;

- копії розпоряджень, меморіальних ордерів, а також інших первинних документів бухгалтерського обліку, на підставі яких було здійснено списання грошових коштів з рахунку відповідача-2 №0141.840 в погашення заборгованості позивача за кредитним договором № 601/02-2010 від 15.12.2010 та кредитним договором № 602/02-2010 від 15.12.2010.

В підготовчому судовому засіданні 12.03.2018 відкладено підготовче провадження на 11.04.2018.

До господарського суду надійшла уточнена позовні заява, в якій позивач виклав аналогічні підстави для задоволення позову у даній справі звернувши при цьому увагу лише на оспорюваний правочин.

До господарського суду надійшло клопотання відповідача-2, яким останній, зокрема, долучив до матеріалів справи відповідь відповідача-1 від 19.03.2018 № 22-316, в якій повідомлено про те, що в договорах про внесення змін та доповнень до договору № 06д/08 інвестиційного вкладу від 17.06.2008, що укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2 номер 06д/840 вказаний помилково.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про те, що застава за оспорюваним правочином ніколи не існувала, оскільки предмет застави був переданий заставодержателю одночасно з укладенням договорів від 11.09.2014, а оспорюваний правочин фактично є договором про відступлення прав по депозитному договору, що жодним чином не пов'язаний із забезпеченням виконання зобов'язань позивача по кредитних договорах, що свідчить про його фіктивність. Посилання відповідача-2 на судові спори вказані в відзиві є безпідставними, оскільки судами в таких спорах вказано лише на факт існування оспорюваного правочину, в свою чергу, правова оцінка останньому судом надана не була. Твердження відповідача-2 про відсутність порушеного права позивача є необґрунтованими, оскільки оспорюваний правочин в частині умов про заставу безпосередньо стосується прав та інтересів позивача, оскільки потягнув за собою незаконну заміну кредитора в кредитному та іпотечному договорах, стороною яких є позивач. Також, оспорюваний правочин містить неіснуючий предмет застави, оскільки договору інвестиційного вкладу від 17.06.2008 № 06д/840 не існує. Крім того, особа, яка підписала оспорюваний правочин від імені відповідача-1 діяла з перевищенням своїх повноважень.

До господарського суду надійшло клопотання позивача про призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи.

В підготовчому судовому засіданні 11.04.2018 суд на місці ухвалив:

- відхилити клопотання позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи, оскільки зазначені договори не є предметом розгляду у даній справі;

- оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні до 02.05.2018.

В підготовчому судовому засіданні 02.05.2018 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 04.06.2018.

В судових засіданнях 04.06.2018 та 25.06.2018 оголошено перерви до 25.06.2018 та 02.07.2018 відповідно.

В судовому засіданні 02.07.2018 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників позивача, відповідача-2, третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів по суті спору та дослідивши наявні докази в матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між відповідачем-1, як кредитором, та позивачем, як позичальником, укладено генеральну кредитну угоду від 15.12.2010 № 600/02-2010 (далі - Генеральна кредитна угода), відповідно до п. 1.1 якої відповідач-1, на підставі Генеральної кредитної угоди, зобов'язується надавати позивачу кредитні кошти в порядку і умовах, визначених у відповідних кредитних договорах та додаткових угодах до них, укладених в межах Генеральної кредитної угоди і які є її невід'ємними частинами. Загальний розмір позичкової заборгованості позивача за кредитами, наданими в межах даної Генеральної кредитної угоди, не повинен перевищувати 1.400.000,00 доларів США. Термін дії Генеральної кредитної угоди - до 14.12.2015.

На виконання Генеральної кредитної угоди між відповідачем-1 та позивачем укладено:

- кредитний договір (відзивна кредитна лінія) від 15.12.2010 № 601/02-2010, відповідно до предмету якого, на умовах цього договору та укладеної між сторонами Генеральної кредитної угоди, відповідач-1 відкриває позивачу невідновлювальну кредитну лінію в сумі 400.000,00 доларів США на добудову басейну, зі сплатою 15,0 % річних та 1,0 % одноразової комісії за обслуговування кредитного рахунку. Термін вибірки кредиту - 3 місяці, дата повернення кредиту - 14.12.2015. Пунктом 2.4 вказаного договору визначено, що позивач сплачує нараховані відсотки в валюті кредиту щомісячно у строк, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця та в день повернення кредиту на відповідний рахунок;

- кредитний договір (відзивна кредитна лінія) від 15.12.2010 № 602/02-2010, відповідно до предмету якого, на умовах цього договору та укладеної між сторонами Генеральної кредитної угоди, відповідач-1 відкриває позивачу невідновлювальну кредитну лінію в сумі 1.000.000,00 доларів США на пере кредитування кредиту іншого банку, зі сплатою 15,0 % річних та 1,0 % одноразової комісії за обслуговування кредитного рахунку. Дата повернення кредиту - 14.12.2015. Пунктом 2.4 вказаного договору визначено, що позивач сплачує нараховані відсотки в валюті кредиту щомісячно у строк, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця та в день повернення кредиту на відповідний рахунок.

Виконання Генеральної кредитної угоди та укладених в її межах кредитних договорів, зокрема, забезпечено іпотечним договором від 16.12.2010, укладеним між відповідачем-1 та позивачем, за умовами якого в іпотеку відповідачу-1 передано належне позивачу приміщення спорткомплексу, розташоване в адміністративній будівлі літ. А-9 по вул. Овнатяна, 16 а в м. Донецьку.

Також виконання Генеральної кредитної угоди та укладених в її межах кредитних договорів, забезпечено наступними договорами:

1). Договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги (грошові кошти) від 11.09.2014, укладений між відповідачем-1, як заставодержателем, та відповідачем-2, як заставодавцем, який виступає майновим поручителем позивача, як боржника, предметом якого є забезпечення вимог відповідача-1, що випливають з Генеральної кредитної угоди та укладених в її межах кредитних договорів, укладених між відповідачем-1 та позивачем, за умовами яких позивач зобов'язується перед відповідачем-1:

- повернути не пізніше 14.12.2015 надані йому кошти в сумі 1.510.000,00 доларів США;

- щомісячно сплачувати проценти за користування кредитними коштами в гривні у розмірі 15 % річних;

- сплатити пеню, здійснити інші можливі платежі, передбачені кредитним договором;

- відшкодувати витрати відповідача-1, пов'язані з пред'явленням відповідачем-1 вимог за кредитним договором і зверненням стягнення на предмет застави (п. 1.1).

В забезпечення виконання зобов'язань, вказаних в п. 1.1 цього Договору, відповідач-2 передає у заставу належні йому на момент укладення цього договору майнові права - право вимоги грошових коштів по договору інвестиційного вкладу № 08д/978EURO від 21.06.06 з відповідачем-1 (далі - предмет застави) (п. 1.2).

Предмет застави складає 354.768,88 євро (п. 1.3).

Відповідач-1 набуває права вимоги в день невиконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором та/або в день отримання від відповідача-2 заяви про дострокове повернення депозитного вкладу та/або в день порушення справи про банкрутство відповідача1/відповідача-2. Відповідач-1 з дня виникнення у нього права вимоги має право задовольнити свої вимоги шляхом списання коштів з рахунку відповідача-2, відкритого по договору інвестиційного вкладу № 08д/978EURO від 21.06.06.

2). Договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги (грошові кошти) від 11.09.2014, укладений між відповідачем-1, як заставодержателем, та відповідачем-2, як заставодавцем, який виступає майновим поручителем позивача, як боржника, предметом якого є забезпечення вимог відповідача-1, що випливають з Генеральної кредитної угоди та укладених в її межах кредитних договорів, укладених між відповідачем-1 та позивачем, за умовами яких позивач зобов'язується перед відповідачем-1:

- повернути не пізніше 14.12.2015 надані йому кошти в сумі 1.510.000,00 доларів США;

- щомісячно сплачувати проценти за користування кредитними коштами в гривні у розмірі 15 % річних;

- сплатити пеню, здійснити інші можливі платежі, передбачені кредитним договором;

- відшкодувати витрати відповідача-1, пов'язані з пред'явленням відповідачем-1 вимог за кредитним договором і зверненням стягнення на предмет застави (п. 1.1).

В забезпечення виконання зобов'язань, вказаних в п. 1.1 цього Договору, відповідач-2 передає у заставу належні йому на момент укладення цього договору майнові права - право вимоги грошових коштів по договору інвестиційного вкладу № 06д/840 від 17.06.08 з відповідачем-1 (далі - предмет застави) (п. 1.2).

Предмет застави складає 1.249.915,98 доларів США (п. 1.3).

Відповідач-1 набуває права вимоги в день невиконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором та/або в день отримання від відповідача-2 заяви про дострокове повернення депозитного вкладу та/або в день порушення справи про банкрутство відповідача1/відповідача-2. Відповідач-1 з дня виникнення у нього права вимоги має право задовольнити свої вимоги шляхом списання коштів з рахунку відповідача-2, відкритого по договору інвестиційного вкладу № 06д/840 від 17.06.08.

Так 12.09.2014 відповідач-1 звернув стягнення на предмет застави, здійснив добровільне списання грошових коштів з рахунків відповідача-1 і направив їх на погашення заборгованості позивача за кредитною угодою, про що повідомлено відповідача-2 листами від 12.09.2014 в яких вказано про те, що у зв'язку з порушенням умов кредитного договору позивачем, відповідачем-2 12.09.2014 здійснено договірне списання грошових коштів з рахунків відовідача-2 в рахунок погашення заборгованості позивача перед відповідачем-1. Всі зобов'язання перед відповідачем-1 за договором застави відповідачем-2 виконані в повному обсязі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України відповідач-2 набув права кредитора за кредитним договором в сумах 1.249.915,98 доларів США та 354.768,88 євро.

За актом прийому-передачі документів, укладеного між відповідачами, відповідач-1 передав, а відповідач-2 прийняв оригінали документів, які стосуються кредиту позивача.

Відповідно до довідки відповідача-1 від 21.08.2017 № 22/1178, відповідачем-2 повністю погашено заборгованість позивача за Генеральною кредитною угодою.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків (п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.13. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Відповідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу.

Приписами частини 5 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 1.6 договору застави та відступлення прав вимоги від 11.09.2014 в частині застави права вимоги грошових коштів по договору інвестиційного вкладу від 17.06.2008 № 06д/840 на забезпечення виконання зобов'язань позивача по Генеральній кредитній угоді (далі - оспорюваний правочин) визначено, що цей договір є змішаним договором, який складається з договору застави майнових прав та договору відступлення прав вимоги грошових коштів згідно з договором інвестиційного вкладу від 17.06.2008 № 06д/840.

Так ухвалою суду від 12.03.2018 витребувано у відповідача-1, зокрема, належним чином засвідчену копію договору № 06д/840 інвестиційного вкладу від 17.06.2008, укладеного між відповідачами з всіма додатками.

В свою чергу, в матеріалах справи наявний лист-відповідь відповідача-1 від 19.03.2018 № 22/316, в якому останній повідомляє наступне:

- в договорах про внесення змін та доповнень до договору № 06д/08 інвестиційного вкладу від 17.06.2008, що укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2, номер 06д/840 вказаний помилково;

- між відповідачем-1 та відповідачем-2 укладено договір № 06д/08 інвестиційного вкладу від 17.06.2008. В договорах про внесення змін та доповнень до цього договору помилково вказано номер 06д/840.

Відтак, укладеного між відповідачами договору інвестиційного вкладу від 17.06.2008 № 06д/840 не існує.

Відповідно до частини 1 статті 234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Відповідно до частини 2 статті 234 Цивільного кодексу України, фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Суд вказує, що відповідачем-1 за оспорюваним правочином здійснено звернення стягнення (12.09.2014) до настання строку виконання основного зобов'язання (14.12.2015) без направлення письмової вимоги на адресу боржника (позивача) про дострокове виконання зобов'язання за Генеральною кредитною угодою та укладеними в її межах кредитних договорів, що по суті суперечить змісту застави, як способу забезпечення виконання зобов'язань.

Таким чином, оспорюваний правочин є фіктивним в частині умов про заставу майнових прав на забезпечення виконання зобов'язань позивача, оскільки не містить предмету застави, приймаючи до уваги те, що укладеного між відповідачами договору інвестиційного вкладу від 17.06.2008 № 06д/840 не існує.

Враховуючи викладені обставини оспорюваний правочин суперечить приписам частини 5 статті 203 та частини 1 статті 234 Цивільного кодексу України, оскільки не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що на підставі частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 234 Цивільного кодексу України є підставою для визнання такого правочину недійсним в частині умов про заставу майнових прав на забезпечення виконання зобов'язань позивача.

Приписами частини 2 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Судом встановлено, що оспорюваний правочин підписано відповідачем-1 в особі директора відділення ОСОБА_6.

Так в матеріалах справи міститься копія довіреності відповідача-1 від 14.05.2014, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрована в реєстрі за № 357.

Пунктом 1.4 вказаної вище довіреності передбачено, що даною довіреністю відповідач-1 уповноважує директора відділення ОСОБА_6 вчиняти від імені відповідача-1 наступні правочини: укладати наступні договори (угоди): інші договори (угоди) - на суму, що не перевищує 20.000,00 грн.

Приймаючи до уваги те, що предметом застави за оспорюваним правочином є грошова сума в розмірі 1.249.915,98 доларів США (п. 1.3)., яка значно перевищує суму, зазначену в довіреності відповідача-1 від 14.05.2014, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрована в реєстрі за № 357, суд дійшов висновку, що оспорюваний договір зі сторони відповідача-1 підписаний не уповноваженою особою, оскільки ОСОБА_6 не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності при підписанні оспорюваного правочину.

Враховуючи викладені обставини оспорюваний правочин суперечить приписам частини 2 статті 203 та частини 1 статті 234 Цивільного кодексу України, оскільки зі сторони відповідача-1 підписаний не уповноваженою особою, оскільки ОСОБА_6 не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, що на підставі частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України є окремою підставою для визнання такого правочину недійсним в частині умов про заставу майнових прав на забезпечення виконання зобов'язань позивача.

Заперечення відповідача-2 з приводу відкриття рахунку за оспорюваним правочином судом відхилені з тих підстав, що відповідний рахунок відкритий у відповідача-1 може стосуватися декількох правочинів. Крім того, надані відповідачем-2 копії рішень судів, які на думку останнього свідчать про правомірність оспорюваного правочину судом відхилені, оскільки у вказаних рішеннях суду мова йде лише про існування оспорюваного правочину без правової оцінки останнього.

Решта заперечень відповідача-2 судом відхилені, як такі що не стосуються предмету спору.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір застави та відступлення права вимоги, укладеного між публічним акціонерним товариством "БАНК КАМБІО" та партнерством з обмеженою відповідальністю "ІНЛАНД ТРАНЗІТ", датований 11.09.2014 роком, в частині застави права вимоги грошових коштів по Договору інвестиційного вкладу № 06д/840 від 17.06.2008 року на забезпечення виконання зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЄОН" по Генеральній кредитній угоді № 600/02-210 від 15.12.2010 та укладених в її межах кредитних договорів.

3. Стягнути солідарно з публічного акціонерного товариства "БАНК КАМБІО" (01001, м. Київ, вул. Заньковецької/Станіславського, буд. 3/1, ідентифікаційний код: 26549700) та партнерства з обмеженою відповідальністю "ІНЛАНД ТРАНЗІТ" (INLAND TRANSIT LLP) (Unit 5, Olympia Industrial Estate, Coburg Road, London, N22 6TZ, England, Great Britain, OC 310732) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЄОН" (02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, буд. 6, кв. 85, ідентифікаційний код: 36307383) 3.200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13 липня 2018 року

Cуддя С.В. Балац