номер провадження справи 32/23/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2018 Справа № 908/619/18

м. Запоріжжя

Суддя господарського суду Запорізької області Колодій Н.А. при секретарі судового засідання Зеленцовій К.Ю., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НАМОРТРАНС", (79024, м.Львів, вул. Промислова, буд. 50/52, офіс 624, )

до відповідача Субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи Білецького Сергія Олександровича, АДРЕСА_1

За участю представників сторін:

від позивача Біла О.В., довіреність б/н від 26.04.2018.

від відповідача Білець І.І., довіреність б/н віл 20.06.2015.

Білецький С.О. - приватний підприємець.

ВСТАНОВЛЕНО:

06.04.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "НАМОРТРАНС" про стягнення з Субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи Білецького Сергія Олександровича збитків в розмірі 354 792 грн. 96 коп.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.04.2018 відкрито провадження у справі № 908/619/18 у порядку спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 32/23/18. Перше судове засідання з розгляду справи по суті у спрощеному позовному провадженні призначено на 08.05.2018 об 12 год. 00 хв.

Ухвалою від 08.05.2018 суд перейшов зі спрощеного провадження та прийняв справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 07.06.2018 у режимі відео конференції.

Підготовче засідання у справі № 908/619/18 проводилось у режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 07.06.2018 за згодою обох сторін, підтовче засідання було закрито, судовий розгляд справи по суті призначена на 04.07.2018 у режимі відео конференції

04.07.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимог позивач вказує на те, що відповідачем були порушені договірні зобов'язання за договором заявки № З18-000904 від 14.03.2018 про надання транспортно - експедиційних послуг, що призвело до спричинення збитків.

Відповідач не визнав заявлені позовні вимог, просить суд відмовити в їх задоволенні з підстав викладених в відзиві та доповнення на відзив (судом долучені до матеріалів справи).

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду передано спір про стягнення з відповідача збитків завданих внаслідок порушення умов договору заявки № З18-000904 від 14.03.2018 про надання транспортно - експедиційних послуг.

Згідно ч.1 ст.929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Згідно ч.1 ст.932 Цивільного кодексу України, експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб.

Відповідно до умов підписаної між ТОВ «НАМОРТРАНС» (експедитор - позивач) та ФОП Білецький С.О. (перевізник-відповідач) договору - заявки № 318-000904 від 14 березня 2018 р. про надання транспортно-експедиційних послуг відповідач зобов'язувався здійснити перевезення вантажу за маршрутом м. Винниця - Ялта (Мангушський район).

На виконання умов вказаної заявки, « 15» березня 2018 року відповідачем було подано транспортний засіб РЕНО номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_4 для перевезення вантажу.

Завантаження (приймання) товару було здійснене 15.03.2018 року у м. Вінниця. Отримання товару відповідачем підтверджується ТТН № 000001052 від 15.03.2018 року.

17 березня 2018 року при прийманні вантажу вантажоодержувачем було виявлено недостачу товару в кількості 1 440 літрів, що підтверджено Актом від 17.03.2018 року, складеним та підписаним представниками сторін.

Відповідно до частини другої статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, псування чи пошкодження вантажу в розмірі фактичної шкоди.

Пунктом 9 Договору - Заявки № 318-000904 від 14 березня 2018 р. про надання транспортно-експедиційних послуг також передбачено, що «Перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, пошкодження вантажу в межах його повної вартості (в т.ч. податки та мито) та зобов'язаний відшкодувати «Замовнику»/»Експедитору» всі збитки, завдані неналежним виконанням умов даного договору».

У відповідності до умов Гарантійного листа, платіжним дорученням № 1018 від 22.03.2018 року позивачем відшкодовано замовнику - ТОВ « Торговий дім "Насіння" (Україна, вул. Клінічна, 25 м. Київ, 03141, Код ) завдані збитки , у зв'язку з чим позивач набув права регресу до відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГК України, за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу перевізник відповідає:

- у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає;

- у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість;

- у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Пунктом 15.1 глави 15 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні , затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 р. № 363 (надалі -Правил) передбачено, що у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом. Правовідносини сторін у даній справі, виникли на підставі договору про надання транспортно - експедиційних послуг у міжнародному автомобільному сполученні, які регулюються Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність" та відповідними приписами цивільного та господарського законодавства.

Згідно ст. 934 ЦК України за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", сфера дії якого поширюється на відносини, які виникають при транспортному експедируванні вантажів усіма видами транспорту, крім трубопровідного, визначено, що за невиконання або неналежне виконання обов'язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно Цивільного кодексу України, інших законів та договору транспортного експедирування.

Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили, а ст. 218 ГК України встановлено, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

В своїх запереченнях відповідач вказує на те, що при перевезенні вантажу за маршрутом м. Вінниця - Ялта ( Мангушський район ) був задіяний автомобіль НОМЕР_2 під управлінням водія ОСОБА_5 16.03.2018 року близько 11 годин 30 хв. водій ОСОБА_5 в дорозі виявив крадіжку з автомобіля 1 440 л. (2-х палетів) в зв'язку з чим звернувся до Мангушського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області. Вірогідно крадіжка сталася 15.03.2018 року в с.м.т.Знамянка на трасі Умань-Кропивницький в районі заправки «Укрнафта» або безпосередньо під час руху вантажівки. За даним фактом порушене кримінальне провадження за № 10000106 від 16.03.2018 року за попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.185 КК України. Тобто, вважає, що вина відповідача у спричинені збитків позивачу відсутня, посилаючись на форс-мажорні обставини.

Позивачем з даного приводу надані заперечення (відповідь на відзив).

Суд погоджується з позицією позивача щодо відсутності форс-мажорних обставин.

Згідно п.8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Пункт 2 частини 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України, містить що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 225 ГК України, склад та розмір відшкодування збитків до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Протиправна поведінка відповідача полягає у його бездіяльності по забезпеченню збереження та доставки вантажу позивача до місця призначення в повному об'ємі, який зазначається в товарно-транспортній накладній.

Бездіяльність привели до крадіжки товару невідомими особами, що спричинило позивачеві збитків, що виразилися в фактичній втраті товару.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і становить 354792,96 грн.

Таким чином, загальний розмір збитків, в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань складає 354792грн. 96коп. Вимога позивача є обґрунтованою, підтверджується матеріалами справи і підлягає задоволенню.

Відповідач не надав належних доказів в підтвердження відсутності своєї вини в виникненні збитків у позивача, його заперечення суперечать умовам договору і матеріалам справи.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи міру та ступінь вини кожної із сторін у спірних правовідносинах, судові витрати присуджуються до стягнення з відповідача на користь позивача, оскільки спір доведено до суду з його вини. Судові витрати повністю покладаються на відповідача з урахуванням додаткового рішення суду.

Керуючись ст. ст. 46, 129, 202, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НАМОРТРАНС" до Субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи Білецького Сергія Олександровича про стягнення 354 792 грн. 96 коп. задовольнити.

Стягнути з Субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи Білецького Сергія Олександровича, (АДРЕСА_2, ДРФО НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАМОРТРАНС", (79024, м.Львів, вул.Промислова, буд. 50/52, офіс 624, ) суму збитків в розмірі 354792 (триста п'ятдесят чотири тисячі сімсот дев'яносто дві) грн. 96 коп., судовий збір в розмірі 5325 (п'ять тисяч триста двадцять п'ять) ) грн. 00 коп.

Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України "16" липня 2018р.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст.ст. 254-256 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.А. Колодій