ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1461/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Міжрегіональна Фінансова Компанія", м. Харків
до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області, м. Харків
про стягнення коштів 10 000,00 грн.
за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, за дов.б/н від 26.04.18;

відповідача: ОСОБА_2, за дов.№5139/9/20-40-10-04-01 від 13.03.18.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська Міжрегіональна Фінансова Компанія" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою в якій просить суд стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою суду від 08.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/1461/18 з повідомленням учасників справи; призначено судове засідання на "05" липня 2018 р. о(об) 10:30.

22.06.2018 від відповідача (Головного управління ДФС у Харківській області) надійшов відзив на позовну заяву, який долучено судом до матеріалів справи (вх.№18052).

05.07.2018 в судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 19 липня 2018 року о 10:30 год.

18.07.2018 позивач до суду надав відповідь на відзив (вх.№20788).

Представник позивача в судовому засіданні 19.07.2018 підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.07.2018 проти позову заперечував у повному обсязі. Посилався на те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення майнової шкоди за своєю правовою природою є понесеними позивачем судовими витратами, які у відповідності до ч.7 ст.139 КАС мали б бути заявлені ним під час розгляду адміністративної справи №820/5429/17.Відповідач також зазначив, що заподіяна шкода може бути відшкодована за наявності таких складових елементів цивільного правопорушення: як шкода, неправомірність дій та вина особи, яка заподіяла шкоду. В той же час, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності причинного зв'язку між шкодою і нібито протиправною поведінкою відповідача до матеріалів справи не надано.

Враховуючи те, що норми Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Згідно з затвердженим планом-графіком проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на IV квартал 2017 року заступником начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області прийнято наказ від 17.10.2017 №5756 "Про проведення документальної планової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Міжрегіональна Фінансова Компанія" (надалі-позивач) за період діяльності з 01.01.2017 по 30.06.2017".

Під час здійснення перевірки Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області (надалі-відповідач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з поданням, в якому просило підтвердити обгрунтованість умовного адміністративного арешту майна позивача, застосованого на підставі рішення заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області від 14.11.2017 №24062/10/20-40-14-06-12.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 у справі №820/5429/17 подання Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області було задоволено.

Не погоджуючись з постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 у справі №820/5429/17, якою було підтверджено обгрунтованість умовного адміністративного арешту майна позивача, накладеного рішенням начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 14.11.2017 №24062/10/20-40-14-06-12, з метою захисту порушених прав та інтересів, а також вчинення дій щодо оскарження постанови Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 у справі №820/5429/17 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська Міжрегіональна Фінансова Компанія" та адвокатом ОСОБА_3 було укладено Договір про надання правової допомоги від 23.11.2017.

Так, пунктом 1.1. Договору сторони визначили, що Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов'язання надати Клієнту за винагороду необхідну правову допомогу у Харківському апеляційному адміністративному суді при розгляді справи №820/5429/17 за поданням Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" про підтвердження обгрунтованості умовного адміністративного арешту майна ТОВ "УкрМРФК", застосованого на підставі рішення начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 14.11.2017 №24062/10/20-40-14-06-12.

Пунктом 2.12 Договору встановлений обов'язок позивача здійснити оплату винагороди (гонорару) на користь Адвоката за надання останнім правової допомоги, згідно з умовами цього Договору, але тільки у випадку досягнення позитивного результату та задоволення апеляційної скарги.

У відповідності до п.3.1. Договору сторони у Додатку №1, який є невід'ємною частиною договору про надання правової допомоги від 23.11.2017 визначили, що гонорар Адвоката за виконання пункту 1.1 Договору складає 10 000,00 грн у випадку прийняття судом позитивного рішення та задоволення апеляційної скарги.

На виконання умов договору про надання правової допомоги від 23.11.2017 адвокатом ОСОБА_3,що діяв в інтересах позивача було складено та подано до Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 у справі №820/5429/17 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні подання про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна ТОВ "УкрМрФК", застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 14.11.2017 №24062/10/20-40-14-06-12 відмовити.

Постановою Харківського адміністративного суду від 30.01.2018 у справі №820/5429/17 апеляційну скаргу було задоволено, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні подання про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна ТОВ "УкрМрФК", застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 14.11.2017 №24062/10/20-40-14-06-12 відмовлено.

05.02.2018 між позивачем та адвокатом ОСОБА_3 було складено Акт виконаних робіт, в якому сторони підтвердили надання повного обсягу правової допомоги. 28.02.2018 позивачем за видатковим касовим ордером було сплачено 10000,00 грн. винагороди за надання адвокатом правової допомоги.

Позивач зазначає, що у зв'язку з захистом та відновленням своїх порушених прав під час розгляду адміністративної справи №820/5429/17, йому (позивачу) були завдані матеріальні збитки, оскільки вказані обставини стали підставою для укладання 23.11.2017 Договору про надання правової допомоги та звернення з апеляційною скаргою до Харківського апеляційного адміністративного суду.З огляду на зазначене позивач просить стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області матеріальну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 Цивільного кодексу України).

Крім того, згідно зі статтею 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

В абз. 3 п. 2 роз'яснень Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" також зазначено, що як у випадку невиконання договору, так і за зобов'язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента або особи, яка завдала шкоду (статті 614 та 1166 ЦК України). Однак щодо зобов'язань, які виникають внаслідок заподіяння шкоди, є виняток з цього загального правила, тобто коли обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на особу без її вини (статті 1173, 1174, 1187 ЦК України).

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення державного органу до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Суд також зазначає, що особливістю відшкодування шкоди, зазначеної в ст. 1173 ЦК України, є те, що перелічені у вказаній статті суб'єкти несуть відповідальність за шкоду, що завдана неправомірними діями зазначених органів та їх посадових і службових осіб. Неправомірними визнаються дії службової особи, що порушують порядок та умови і здійснення нею державно-владних функцій або виходять за межі наданих їй повноважень. Незаконними рішеннями в розумінні цієї норми цивільного законодавства є рішення, які прямо заборонені в законі, та ті, що вчинені без відповідних повноважень, з їх перевищенням чи зловживання ними.

Суд зазначає, що відповідач, при проведені планової перевірки Товариства з обмеженою відповідальності "Українська Міжрегіональна Фінансова Компанія" , діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений Податковим кодексом України (чинним на момент виникнення відносин).

Отже, проведення перевірки, складання акту перевірки, винесення відповідних податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки є реалізація функцій, прав та обов'язків органів державної податкової служби, які чітко врегульовані законом та були здійснені відповідачем за відсутності перевищення чи зловживання наданих йому повноважень. В той же час, позивачем не надано доказів того, що відповідні дії Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області визнані судом протиправними у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність з боку відповідача протиправної поведінки при здійсненні ним своїх повноважень у спірних правовідносинах та, як наслідок, відсутність підстав для відшкодування позивачу матеріальної шкоди.

Суд також зазначає, що відповідно до ч.3 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, частиною 7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи те, що у п.1 Додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 23.11.2017 сторонами було визначено розмір гонорару 10 000,00 грн у випадку позитивного рішення та задоволення апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач не був обмежений у поданні відповідної заяви про розподіл судових витрат, в тому числі на правничу допомогу, під час розгляду справи №820/5429/17 Харківським апеляційним адміністративним судом.

Отже всі витрати, які позивач здійснив під час розгляду Харківським апеляційним адміністративним судом справи №820/5429/17 не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а входять до складу судових витрат, стягнення яких позивач мав право заявити під час слухання зазначеної адміністративної справи.

За таких підстав, вимоги позивача є позбавленими фактичного та правового обґрунтування,є такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову та оскільки позивач у встановленому законом порядку звільнений від сплати судового збору, то в даному випадку судовий збір не стягується.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 16, 22 1166, 1173, 1174, Цивільного кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення через господарський суд Харківської області (п. 17.5 Перехідних положень до Господарського процесуального кодексу України).

Рішення буде розміщено за адресою в мережі Інтернет: http://www.court.gov.ua.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська Міжрегіональна Фінансова Компанія» 61002, м. Харків, вул. Сумська, 96; код ЄДРПО 31634491.

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська. 46.

Повне рішення складено 24.07.2018 р.

Суддя ОСОБА_4