ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2018 р. Справа № 922/233/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Терещенко О.І., суддя Гетьман Р.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу відповідача (вх. №723 Х/1-42) на рішення Господарського суду Харківської області від 23 березня 2018 року (суддя Жигалкін І.П., м. Харків, повний текст рішення складено та підписано 23 березня 2018 року) по справі № 922/233/18,

за позовом ТОВ "Торгівельний будинок "Компанія "Едельвейс", м.Харків,

до ТОВ "Курганський бройлер", с. П'ятигірське, Харківська область,

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" 05 лютого 2018 року звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" заборгованість у розмірі 69 245,84 грн, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань за договорами поставки комбікормової продукції № 13-11/76/2015/КБ/0 від 24 листопада 2015 року, а саме проведення своєчасного розрахунку.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23 березня 2018 року у справі №922/233/18 позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" 58 228,40 грн - інфляційного збільшення боргу, 11 017,44 грн - 3 % річних, а також судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Відповідач з вказаним рішенням суду не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати.

Звертаючись з апеляційною скаргою ТОВ "Курганський бройлер" вважає що суд першої інстанції не з’ясував обставини, пов’язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та неправильно оцінив докази, на яких цей розрахунок ґрунтується. За твердженням відповідача, судом не здійснено належної перевірки періодам заборгованості, за які вже було стягнуто заборгованість в межах справи № 922/1706/17, та не проаналізовано можливість повторного їх включення при розгляді даного спору. На думку апелянта, сума індексу інфляції за період 01 травня 2017 року по 30 листопада 2017 року складає 49 640, 00 грн, 3% річних за період 25 травня 2017 року по 07 грудня 2017 року складає 11 010,41 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 4263 від 04 червня 2018 року) ТОВ "Торгівельний будинок "Компанія "Едельвейс" зазначає, що рішення Господарського суду Харківської області від 23 березня 2018 року у справі №922/233/18 треба залишити без змін, а скаргу ТОВ "Курганський бройлер" без задоволення оскільки її доводи є безпідставним та необґрунтованим. На думку ТОВ "Торгівельний будинок "Компанія "Едельвейс", викладений в апеляційній скарзі контррозрахунок не відповідає дійсності, оскільки в ньому неправильно вказаний період заборгованості, в той час як заявлена до стягнення сума боргу являє собою виключно різницю повної суми заборгованості (з моменту її виникнення до моменту фактичної сплати боржником) з сумою стягнутою судом в межах справи № 922/1706/17.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17 травня 2018 року року відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою, встановлено строк відповідачу для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення їм ухвали про відкриття провадження у справі. Враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом було попереджено учасників справи, що апеляційна скарга буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи – за відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом).

Згідно з ч.13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч.10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач – разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи повідомлень відділення зв’язку, копію вищевказаної ухвали суду від 17 травня 2018 року позивачем та відповідачем отримано 29 та 30 травня 2018 року.

Однак станом на 16 липня 2018 року клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що рішення Господарського суду Харківської області від 23 березня 2018 року у справі № 922/233/18 відповідає в повній мірі вимогам законодавства з огляду на таке.

З наявних в матеріалах справи доказів та встановлених судом в межах справи №922/1706/16 обставин вбачається, що 24 листопада 2015 року між ТОВ "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" (постачальник) та ТОВ "Курганський бройлер" (покупець) було укладено договір поставки комбікормової продукції № 13-11/76/2015/КБ/О.

Частина 1 статті 265 Господарського кодексу України визначає, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1.1. договору, предметом даного договору є поставка комбікормової продукції для вирощування птиці бройлерів та тварин, що в вирощується на фермах (надалі - продукція), найменування, кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю якого та вартість визначені специфікаціями до договору та товарно-супровідними документами на кожну окрему партію продукції.

Згідно п. 4.1. договору, вартість, кількість, найменування, одиниця виміру продукції визначається у специфікаціях до даного договору.

Пункт 4.3. договору визначає, що розрахунок за продукцію здійснюється на умовах 100% після оплати вартості замовленої продукції на розрахунковий рахунок постачальника протягом 5 банківських днів з дати поставки продукції та належним чином оформлених документів, зазначених у п. 3.11 даного договору.

Умови договору покупцем виконувалися не повністю, а саме з порушенням умов договору щодо порядку розрахунків, в результаті чого станом на 16 лютого 2016 року за покупцем виникла заборгованість у розмірі 680000,00 грн.

05 лютого 2016 року до договору була укладена додаткова угода без номера.

У п. 8 додаткової угоди сторони погодили графік погашення відповідачем суми боргу з кінцевим платежем до 29 лютого 2016 року.

Пунктом 9 додаткової угоди сторони погодили, що у разі сплати частини боргу в затвердженому в п. 8 порядку постачальник здійснить прощення боргу, що виник за договором з сумі 680000,00 грн та сторони не будуть застосовувати одна до одної штрафних санкцій, передбачених договором та/або чинним законодавством України, у тому числі пені, 3% річних, інфляційних витрат, штрафів.

Внаслідок невиконання положень затвердженої сторонами додаткової угоди до договору поставки комбікормової продукції №13-11/76/2015/КБ/0 від 24 листопада 2015 року позивач звернувся до господарського суду про стягнення з відповідача 823353,31 грн, з яких 680000 грн основного боргу, 117420,16 грн інфляційних втрат та 3% річних у сумі 25933,15 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 29 червня 2017 року позов задоволено повністю; стягнуто з ТОВ "Курганський бройлер" на користь ТОВ "ТБ "Компанія Едельвейс" 680000 грн основного боргу за договором, 117420,16 грн інфляційних втрат та 3% річних у сумі 25933,15 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05 вересня 2017 року рішення скасовано з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постановою Вищого господарського суду України від 27 листопада 2017 року було скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 05 вересня 2017 року у справі №922/1706/17 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс"680000 грн основного боргу, 117420,16 грн інфляційних втрат та 3% річних у сумі 25933,15 грн, залишивши в цій частині позову без змін рішення Господарського суду Харківської області від 29 червня 2017 року.

З наявної в матеріалах справи банківської виписки АТ "ОТП Банк" (Том 1, а.с.13) вбачається, що сплата основної суми заборгованості за рішенням суду №922/1706/17 Товариством з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" була здійсненна - 08 грудня 2017 року.

Оскільки відповідачем не було своєчасно здійснено виплату за рішенням від 27 листопада 2017 року по справі №922/1706/17 позивач звернувся до Господарського суду Харківської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 69 245,84 грн.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов’язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

При цьому зазначена норма (стаття 625 Цивільного кодексу України) не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. Наведене відповідає правовій позиції Верхового Суду України, викладеній у постановах від 20 грудня 2010 року у справі №10/25, від 14 листопада 2011 року у справі №12/207, та узгоджується з Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 №14.

Таким чином, у зв’язку з несвоєчасним погашенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" зоборгованості за договором поставки комбікормової продукції № 13-11/76/2015/КБ/0 від 24 листопада 2015 року позивач має право на стягнення з останнього суми 3 % річних та інфляційних втрат включно до моменту виконання зобов’язання, тобто за період прострочення, який не був заявлений в межах справи №922/1706/17 по дату фактичної сплати (до 08 грудня 2017 року).

Колегія суддів, перевіривши наданий позивачем розрахунок суми заборгованості (Том 1, а.с.11) встановила, що останній являє собою різницю між загальною сумою інфляційних та 3% річних, яка виникла з дати невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" зоборгованості умов договору (16 лютого 2016 року) по дату її фактичної сплати боржником (до 08 грудня 2017 року), та сумою інфляційних втрат та 3% річних, стягнутою господарським судом в межах справи №922/1706/17. Відтак, всупереч позиції відповідача, колегія суддів констатує, що в рамках даної справи позивачем заявлена до стягнення сума 3 % річних та інфляційних втрат за період прострочення боргу, який не був заявлений в межах справи №922/1706/17 по дату його фактичної сплати.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 58 228,40 грн - інфляційного збільшення боргу, 11 017,44 грн - 3 % річних підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв’язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Курганський бройлер" не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області від 23 березня 2018 року у справі № 922/233/18 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 13, 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, ч.6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "Курганський бройлер" (62452, Харківська область, с. П'ятигірське, вул. Першотравнева, 1, код 30773272) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 23 березня 2018 року у справі № 922/233/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 17 липня 2018 року.

Головуючий суддя В.В.Россолов

Суддя О.І.Терещенко

Суддя Р.А.Гетьман