ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 року Справа № 904/10353/17

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань 511

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.,

при секретарі судового засідання: Манчік О.О.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежна лабораторія Інвітро" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2018р. у справі №904/10353/17 (суддя Євстигнеєва Н.М., повне рішення складено 15.03.2018р.)

за позовом фізичної особи-підприємця Керелюс Ігоря Ілліча, м. Павлоград Дніпропетровської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежна лабораторія Інвітро", м. Дніпро

про стягнення 70 652грн.97 коп. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2018р. у справі №904/10353/17 позов фізичної особи-підприємця Керелюс Ігоря Ілліча задоволено, з товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ)"Незалежна лабораторія Інвітро" на користь позивача стягнуто заборгованість по орендній платі в сумі 70652грн.97коп.;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що підстави припинення договору №25/15 від 01.07.2015р., обумовлені п.8.3 останнього не настали, згоди щодо дострокового розірвання цього договору сторонами не досягнуто, матеріли справи не містять доказів розірвання договору в судовому порядку, у зв"язку з чим, вказаний договір є чинним, а також з того, що відповідачем не надано доказів сплати орендної плати за серпень - листопад 2017 року і вимоги позивача про її стягнення в сумі 70652грн.97коп. є правомірними;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ"Незалежна лабаратоія Інвітро" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи, на невідповіність висновків, викладених в рішенні обставинам справи просить його скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позову;

- у поданій скарзі йдеться про те, що укладення договору оренди на певний строк не позбавляє сторін права припинити орендні відносини достроково, про те, що при укладенні спірного договору сторонами була передбачена можливість відмови від договору в односторонньому порядку, п.8.3 договору встановлено порядок такої відмови, а саме шляхом надсилання письмового повідомлення іншій стороні не пізніше ніж за 30 календарних днів, відповідне повідомлення було направлено відповідачем позивачу, який отримав його 07.07.2017р., останнім днем суборенди відповідачем приміщення є 10.08.2017, за користування приміщенням в період з 01.08. по 10.08.2017р. відповідачем перераховано позивачу суборендну плату, забравши ключі від приміщення позивач здійснив дії, які перешкоджали відповідачеві здійснювати свою діяльність в орендованому приміщенні, про направлення позивачу повідомлення від 18.08.2017р. щодо перерахування орендної плати за вказаний період з одночасним проханням надати допуск до приміщення з метою демонтажу датчиків пожежної і охоронної сигналізації, про відсутність заперечень позивача проти фактів, викладених в повідомленні, про те, що факт передачі ключів підтверджений відповідним актом, позивач не заперечив факту отримання ключів від відповідача, а також про те, що починаючи з 11.08.2017 позивач позбавив відповідача змоги користуватися приміщенням і відповідно до ч.6 ст.762 Кодексу плата за користування майном не може перераховуватися;

- 10.07.2018 представник скаржника в судове засідання не з"явився, на адресу апеляційного суду скаржником направлено клопотання про розгляд справи без присутності представника товариства;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на помилкові твердження скаржника щодо наявності у нього права дострокового розірвання договору у випадках, передбачених п.п.8.3.1 договору, оскільки цим підпунктом передбачено припинення дії договору за згодою сторін, на те, що право розірвання договору в односторонньому порядку та порядок розірвання договору за згодою сторін на підставі п.п.8.3.1 є різними правовими критеріями, на те, що позивач не надав свою згоду на дострокове розірвання договору, у зв"язку з чим, відсутні підстави для застосування п.8.3.1, на те, що факт отримання позивачем ключів від приміщення не знайшов свого підтвердження, на те, що допустимим доказом вчинення дій по припиненню орендних відносин може бути виключно відповідний документ, підписаний сторонами договору, а також на необґрунтоване застосування скаржником положень ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України, оскільки, посилаючись на факт передачі ключів позивачу скаржник зазначає, що він позбавлений можливості користуватися об"єктом суборенди з причини, за яку він відповідає, а така обставина не може бути підставою для звільнення його від оплати за користування об"єктом оренди.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2015 фізичною особою - підприємцем Керелюсом Ігорем Іллічем (орендарем) та ТОВ"Незалежна лабораторія Інвітро"(суборендарем) укладено договір суборенди нежитлового приміщення №25/15, на підставі якого орендар зобов"язався передати, а суборендар - прийняти у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 77 кв.м, яке розташоване у м.Павлограді по вул.Карла Маркса 75/2.

Відповідно до п.2.1 договору за користування об'єктом суборенди суборендарем вноситься суборендна плата у грошовій формі в національній валюті України. Суборендна плата включає вартість всіх платежів, пов'язаних з користуванням об'єктом суборенди, зокрема, вартість електроенергії, водопостачання та водовідведення, вартість опалення, а також експлуатаційні витрати. Суборендна плата починає нараховуватись з дати підписання акту прийому - передачі об'єкта суборенди в суборенду та припиняє нараховуватись в дату підписання акту про повернення об'єкта суборенди орендарю.

Згідно з п.2.2 договору щомісячна суборендна плата складається з постійної частини та змінної частини. Змінна частина покриває витрати, пов'язані з користуванням приміщенням, зокрема, вартість електроенергії, вартість водопостачання та водовідведення, вартість опалення, експлуатаційні витрати. Розмір постійної частини суборендної плати за перший місяць дії договору складає 15400грн. За кожний наступний після першого місяця суборенди розмір суборендної плати розраховується шляхом помноження суборендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за місяць, що передує звітному. Орендар має право змінювати розмір орендної плати шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

В п.2.5 договору сторонами узгоджено, що суборендна плата сплачується наступним чином:

- до 15 числа поточного місяця суборендар на підставі договору сплачує передоплату у розмірі, зазначеному у п.2.2. договору;

- не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, суборендар сплачує другу (змінну) частину суборендної плати на підставі рахунку орендаря.

Згідно з п.2.7 договору факт надання послуг з суборенди підтверджується підписанням сторонами акту виконання робіт (наданих послуг) з суборенди приміщення за відповідний місяць.

П.п.3.1, 3.2 договору передбчено, що орендар передає у тимчасове платне користування об'єкт суборенди суборендарю в момент підписання акту прийому- передачі об'єкта суборенди, що є невід'ємною частиною договору, із зазначенням технічного стану об'єкта суборенди, наявного обладнання, інвентарю та іншого майна, що належить орендарю і передається разом із об'єктом суборенди. Акт прийому - передачі об'єкту суборенди підписується повноважними представниками сторін. По одному примірнику вказаного акта знаходиться у кожної сторони. У момент підписання акта прийому - передачі орендар передає суборендарю ключі від об'єкта суборенди.

Суборендар повертає об'єкт суборенди в момент підписання відповідного акта прийому- передачі об'єкта суборенди. Повернення об"єкта з суборенди відбувається в останній день строку дії цього договору, або у день його дострокового розірвання.

Відповідно до п.4.1.3, 5.1.6 договору орендар має право в односторонньому порядку відмовитися від даного договору (розірвати його) у випадках та порядку, передбачених даним договором або законом. Суборендар має право достроково розірвати цей договір у випадках, визначених цим договором.

П.п.8.1, 8.2 договору встановлено, що останній набирає чинності з 01 липня 2015 року та діє по 31 травня 2018 року включно.

Згідно з п.8.3 договір припиняє свою дію у наступних випадках:

8.3.1 - за згодою сторін шляхом укладання відповідної додаткової угоди до договору, при цьому сторона - ініціатор припинення договору надсилає письмове повідомлення цінним листом з описом вкладення про припинення договору іншій стороні не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до пропонованої дати припинення договору.

8.3.2 - завершення строку дії договору суборенди;

8.3.3 - за рішенням суду, яке набуло законної сили;

8.3.4 - у зв'язку з настанням форс-мажорних обставин відповідно до п.п.7.1-7.3 цього договору.

01.07.2015 позивач передав, а відповідач прийняв, відповідно до умов договору суборенди, об'єкт площею 77,00 кв.м., розташований за адресою: місто Павлоград, вулиця Карла Маркса, 75/2 з метою розміщення забору біоматеріалу, що підтверджується актом прийому-передачі об'єкта оренди до договору №25/15 від 01.07.2015.

01.09.2016 сторонами укладена додаткова угода №1 до договору, на підставі якої сторонами досягнута згода про те, що починаючи з 01.09.2016р. плата за користування об"єктом суборенди складатиме 17500грн. на місяць з розрахунку 227грн.27коп. х 77кв.м = 17500грн.. Решта умов договору суборенди, які не згадуються у цій додатковій угоді залишається без змін.

01.07.2017 відповідачем на адресу позивача направлено повідомлення про те, що у зв"язку зі змінами в організації господарської діяльності у товариства відпала потреба в оренді приміщення за договором №25/15 від 01.07.2015. Одночасно відповідачем було запропоновано позивачу укласти додаткову угоду про розірвання вказаного договору з 16.07.2017.

Як вбачається з листа-відповіді (лист від 14.07.2016) позивач відмовився підписувати додаткову угоду про розірвання договору суборенди з посиланням на те, що він планує отримувати прибуток від надання в оренду нежитлового приміщення.

11.08.2017 у приміщенні відокремленого відділення забору біоматеріалу ТОВ "Незалежна лабораторія Інвітро", розташованого за адресою: м.Павлоград, вул.Центальна, буд.90, співробітниками відповідача (без участі позивача) був складений акт про передачу фізичній особі - підприємцю Керелюс І.І. ключів від приміщення.

18.08.2017 відповідач звернувся до позивача із повідомленням №2, в якому зазначав про використання свого права на дострокове припинення договору суборенди, у відповідності з умовами договору, внаслідок чого останнім днем суборенди є 10.08.2017. За користування приміщенням з 01.08.2017 по 10.08.2017 відповідач перерахував позивачеві суборендну плату у розмірі 6058грн.45коп.. Відповідач просив підписати та повернути додаткову угоду №2 від 10.08.2017, акт приймання-передачі приміщення та акти виконаних робіт. Також відповідач просив надати змогу зняти та забрати обладнання, що належить товариству (датчики пожежної та охоронної сигналізації).

Позивач зазначає, що свої зобов'язання за договором суборенди виконав у повному обсязі, проте відповідач, в порушення умов договору, не виконує своє договірне зобов'язання по сплаті орендної плати. Останній платіж відповідачем внесено у серпні 2017 року у розмірі 6058грн.45коп..

В подальшому відповідач припинив вносити орендні платежі, у зв"язку з чим, наявна заборгованість відповідача перед позивачем за період з серпня по листопад 2017 року, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Відповідач стверджує, що умовами договору суборенди нежитлового приміщення №25/15 від 01.07.2015 передбачено право суборендаря на дострокове припинення договору (п.5.1.6), відповідач згідно з п.8.3.1 своєчасно направив позивачеві повідомлення про дострокове припинення строку дії договору за своєю ініціативою, вказане повідомлення позивачем отримане, орендоване приміщення суборендарем своєчасно звільнено. Ключі від приміщення передані, є всі підстави вважати договір суборенди №25/15 від 01.07.2015 припиненим з 10.08.2017.

В процесі розгляду справи господарським судом позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача по орендній платі, який виконано, виходячи з визначеної сторонами в додатковій угоді №1 від 01.09.2016 ставки орендної плати в сумі 17500грн., відповідних помісячних індексів інфляції та сплаченої відповідачем орендної плати в сумі 6058грн.45коп. (а.с.48, 49).

Згідно з вказаним розрахунком заборгованість по орендній платі становить 76330грн.31коп..

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.651 Кодексу зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо досліджуваної справи, то, як зазначено вище, п.5.1.6 договору суборенди нежитлового приміщення №25/15 від 01.07.2015 дійсно передбачено право суборендаря по достроковому розірванню договору у випадках, визначених договором.

Перелік випадків, у разі наявності яких суборендар може реалізувати своє право по достроковому розірванню договору сторонами в останньому не узгоджено, договір відповідний перелік не містить.

З огляду на викладене розірвання спірного договору можливо тільки в порядку, встановленому ст.651 Цивільного кодексу України.

Між тим, згоди по розірванню договору сторонами не досягнуто.

При цьому згідно з ч.ч.4, 5 ст.188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Разом з цим, у п.8.3 договору передбачено, що договір припиняє свою дію у наступних випадках:

- за згодою сторін шляхом укладання відповідної додаткової угоди до договору. При цьому сторона ? ініціатор припинення договору надсилає письмове повідомлення цінним листом з описом вкладення про припинення договору іншій стороні не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до пропонованої дати припинення договору.

- завершення строку дії договору суборенди;

- за рішенням суду, яке набуло законної сили;

- у зв'язку з настанням форс-мажорних обставин відповідно до пп. 7.1-7.3 цього договору.

Отже, припинення дії договору можливе виключно при наявності будь-якої з підстав, передбачених вказаним пунктом договору, а припинення договору з ініціативи однієї з сторін за наслідками надіслання письмового повідомлення про таке припинення іншій стороні - за згодою сторін шляхом укладення відповідної додаткової угоди до договору.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд правильно встановив, що жодна з передбачених підстав не настала, додаткова угода про припинення договору сторонами не укладена.

У даному випадку, матеріали справи не містять доказів розірвання договору №25/15 від 01.07.2015 в судовому порядку або припинення його дії з підстав, передбачених п.8.3, у зв"язку з чим, господарський суд правомірно визначив такий договір чинним.

Ст.526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 названого Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.ч.1, 5 ст.762 Кодексу за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Помісячні суми суборендних платежів за спірний період, зазначені в наданому позивачем розрахунку (а.с.48, 49), на підставі яких визначена заборгованість, пред"явлена до стягнення відповідачем документально не спростовані.

З урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме, порушення відповідачем зобов"язань за договором №25/15 від 01.07.2015 в частині своєчасного внесення суборендної плати позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 70652грн.97коп. слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

При цьому слід зазначити, що згідно з вказаним розрахунком заборгованість відповідача дорівнює 76330грн.31коп., проте позовні вимоги підлягають задоволенню у межах заявленого розміру.

Одночасно колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обставини визначення позивачем заборгованості по суборендній платі в сумі 76330грн.31коп. не були предметом дослідження при розгляді справи господарським судом, але таке неповне дослідження обставин справи не вплинуло на правильність судового висновку щодо вирішення спору.

У цьому зв"язку підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відсутні.

Доводи скаржника про наявність у сторін права дострокового припинення орендних відносин не спростовують висновків господарського суду по суті спору, оскільки відповідне право має бути реалізовано виключно в порядку, встановленому законом або договором.

Посилання скаржника на те, що порядок відмови суборендаря від договору встановлено п.8.3 колегією суддів не прийняті до уваги тому, що вказаним пунктом передбачені підстави припинення дії договору за згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди.

Доводи скаржника стосовно передачі ключів від орендованого приміщення позивачу та позбавлення товариства змоги користуватися цим приміщенням є безпідставними, оскільки факт передачі ключів в установленому порядку не доведено, а з урахуванням припущення такої передачі відповідні дії були волевиявленням скаржника, докази витребовування ключів позивачем як і належні докази перешкоджання відповідачу здійснювати свою діяльність у приміщенні в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене посилання скаржника на положення ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України визнані колегією суддів необґрунтованими

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2018р. у справі №904/10353/17 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови з підстав, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України;

- повна постанова складена 16.07.2018р.

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Е.В.Орєшкіна

Суддя І.М.Подобєд