РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.07.2018Справа № 910/5964/18
Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши в спрощеному провадженні справу

За позовом доПриватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська"
про стягнення 13 183,14 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - відповідач) про стягнення 19 605,32 грн., мотивовану тим, що під час перевезення вантажу залізницею, внаслідок його незбереження відповідачем завдано позивачу збитків.

Разом з позовною заявою позивачем надано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська", у якому також просив суд про витребування зазначеного Товариства довідки про вартість концентрату вугільного.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5964/18. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська", а також зобов'язано позивача надати докази неможливості самостійно надати довідку про вартість концентрату вугільного або звернутися про її отримання до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська".

07.06.2018 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначив про те, що залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Однак, позивачем не надані належним чином засвідчені документи розміру дійсної вартості втраченого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної та доказів оплати рахунку.

12.06.2018 від позивача до суду надійшли відповідь на відзив на позовну заяву, у якій позивач заперечив проти тверджень відповідача викладених у відзиві, а також уточнення позовних вимог, у яких він вказує на те, що зменшує розмір позовних вимог, тому що при розрахунку збитків позивач невірно розрахував нестачу, у зв'язку із чим, позивач виправив помилку та уточняє вартість втраченого вантажу, яка згідно розрахунку склала 13 183,14 грн., на підтвердження чого надав суду копії банківських виписок. Суд вважає дане прохання позивача про зменшення позовних вимог обґрунтованим та приймає його до розгляду, у зв'язку із чим нова ціна позову становить 13 183,14 грн.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2017 року між Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інкостіл Груп" укладено договір поставки № 17/131, відповідно до якого останнє зобов'язалося передати, а позивач прийняти та оплатити вугільну продукцію виробництва філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" ПрАТ "Донецьксталь - металургійний завод": вугільний концентрат марки К з граничними показниками якості: зола - 9,0 %, волога - 10, 5 %, сірка - 0,8 %, якщо інше не передбачено в додаткових угодах та специфікаціях.

За умовами пункту 3.1 договору поставки № 17/131 від 31.03.2017 ціна товару, яка поставляється за даним договором в період з другого кварталу 2017 року по перший квартал 2018 року (з 01.04.2017-31.03.2018 включно) фіксується щомісячно.

Відповідно до специфікації від 26.12.2017, яка є додатком № 14 до договору поставки № 17/131 від 31.03.2017, вартість концентрату вугілля кам'яного для коксування марки К групи К1 0-100 ТзОВ "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" склала 882 281 446, 20 грн. (ціна однієї тонни - 7 061,08 грн.). Строки поставки концентрату вугілля кам'яного для коксування погоджено лютий 2017 рік.

Також, відповідно до специфікації від 31.01.2018, яка є додатком № 15 до договору поставки № 17/131 від 31.03.2017, вартість концентрату вугілля кам'яного для коксування марки К групи К1 0-100 ТзОВ «Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" склала 765 139 500,00 грн. (ціна однієї тонни - 8 054,10 грн.). Строки поставки концентрату вугілля кам'яного для коксування погоджено січень 2017 рік.

Згідно приписів статті 908 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій рахунків № 44310 від 16.01.2018, акту приймання-передачі продукції № 44310 від 16.01.2017 на суму 23 049 967,48 грн., рахунку № 44897 від 20.01.2018, акту приймання-передачі продукції № 44897 від 20.01.2018 на суму 28 162 092,13 грн., рахунку № 46450 від 30.01.2018 та акту приймання-передачі продукції № 46450 від 30.01.2018 на суму 7 390 498,34 грн., загальна вартість концентрату вугілля кам'яного для коксування переданого до перевезення відповідно до умов договору поставки № 17/131 від 31.03.2017 склала 58 602 557,95 грн.

Приписами статуту залізниць України (надалі - Статут) визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до пункту 37 Статуту, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Так, як вбачається з наявних в матеріалах справи копій залізничних накладних №№ 53868998, 53943098, 48108815, на адресу позивача надійшов концентрат вугільний марки К у вагонах №№ 65744435, 52507852, 53544946, 53516639, вантажовідправник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" та до відправки вказані вагони надійшли з вагою, зазначеною у залізничних накладних, а саме - у вагоні № 65744435 - 67,00 тон, у вагоні № 52507852 - 68,00 тон, у вагоні № 53544946 - 68,50 тон. та у вагоні № 53516639 - 69,80 тон.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б могли свідчити про виявлення невідповідності маси вантажу наведеним у накладних параметрам до його доставки на станцію призначення.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Разом з тим, під час прибуття вагонів на станцію Авдіївка здійснено комісійне переважування вагонів, в результаті якого складено комерційні акти про нестачу вантажу у вагоні № 65744435 - 2,15 тон, у вагоні № 52507852 - 1,80 тон, у вагоні № 53544946 - 1,45 тон, у вагоні № 53516639 - 1,90 тон та складені комерційні акти № 482803/6 від 17.01.2018, № 482803/9 від 22.01.2018 та №482803/13, № 482803/14 від 01.02.2018, зокрема:

- відповідно до комерційного акту № 482803/6 від 17.01.2018 встановлено, що по документу значиться вага: нетто 67000, тара 22800. При переважуванні виявилося: брутто 86650кг, нетто 64850кг, тара 21800кг, що менше авга накладної на 2 150kf. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні, укочена, маркування поперечними борознами, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні мається поглиблення над 1,2 люками 300ем*280см*20см, маркування порушено;

- відповідно до комерційного акту № 482803/9 від 22.01.2018 встановлено, що по документу значиться вага: нетто 68000, тара 22800кг. При переважуванні виявилося: брутто 89000кг, нетто 66200кг, тара 22800кг, що менше ваги накладної на 1800кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені течі вантажу немає. Поверхня у вагоні рівномірна, нижче рівня бортів на 10-20 см, маркування катком - ущільнювачем та поперечними борознами, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні мається поглиблення на 6 люком 1,5м* 1,5м*0,8м, у місці поглиблення маркування відсутнє;

- відповідно до комерційного акту № 482803/13 від 01.02.2018 встановлено, що по документу значиться вага: нетто 68500, тара 23400кг. При переважуванні виявилося: брутто 90450кг, нетто 67050кг, тара 23400кг, що менше ваги накладної на 1450кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Навантаження у вагоні на рівні бортів, маркування поперечними борознами, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні над 7 люком мається поглиблення розміром 1,5м* 1,0м* 1,5м;

- відповідно до комерційного акту № 482803/14 від 01.02.2018 встановлено, що по документу значиться вага: нетто 69800, тара 22200кг. При переважуванні виявилося: брутто 90100кг, нетто 67900кг, тара 22200кг, що менше ваги накладної на 1900кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Навантаження у вагоні на рівні бортів, маркування поперечними борознами, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні над 1 люком мається поглиблення розміром 1,5м* 1,0м* 1,5м.

Пунктом 129 Статуту встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Згідно частини другої статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України (надалі - Статут). За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Пунктом 105 Статуту встановлено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами. Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (пункт 110).

Відповідно до пункту 115 Статуту, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси всіх інших вантажів. Для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки, норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються від маси нетто.

Як вбачається з поданого позивачем розрахунку заборгованості, останнім враховано означену обставину при розрахунку суми збитку від втрати частини вантажу та недостача з урахуванням природних втрат у вагоні № 65744435 склала 5 845,66 грн., у вагоні № 52507852 склала 3 198,75 грн., у вагоні № 53544946 склала 570,86 грн. та у вагоні № 53516639 склала 3 567,87 грн. Таким чином, загальна сума збитків, яка виникла у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні склала 13 183,14 грн.

Відповідно до пункту 113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення (пункт 114).

Статтею 314 Господарського кодексу України встановлено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

У письмовому відзиві відповідач зазначив про те, що залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Однак, позивачем не надані належним чином засвідчені документи розміру дійсної вартості втраченого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної та доказів оплати рахунку.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що вартість втраченого вантажу розраховувалася на підставі дійсної його вартості згідно рахунків № 44310 від 16.01.2018, № 44897 від 20.01.2018 та № 46450 від 30.01.2018, які сформовано відповідно до договору № 17/131 від 31.03.2017, підписані бухгалтером та скріплені печаткою підприємства), тому твердження відповідача, викладені у відзиві не відповідають дійсним обставинам справи.

Разом з тим, доказами оплати вартості вантажу позивачем відповідно до вказаних вище рахунків є копії банківських виписок від 09.02.2018, 12.02.2018, 13.02.2018, 14.02.2018, 26.02.2018.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказів спростування обставин, повідомлених позивачем відповідач суду не надав, також, контррозрахунку суми позову не надав, окрім того відповідно до ст. ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 113 Статуту залізниць України залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду - порушено відповідачем, у зв'язку із чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 13 183,14 грн. збитків у вигляді нестачі є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1; ) 13 183 грн. 14 коп. збитків у вигляді нестачі та 1 762 грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Згідно з п. п. 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 18.07.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко