ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2018 р. Справа № 914/2297/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Карпати, м. Стебник, вх.№01-05/996/18 від 28.03.2018 року

на рішення господарського суду Львівської області від 05.02.2018 року (суддя Крупник Р.В., час проголошення судового рішення 12:01 год., повний текст судового рішення складено 13.02.2018 року)

у справі №914/2297/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Карпати, м. Стебник

до відповідача: ОСОБА_2 міської ради Львівської області, м. Стебник

про: визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеним

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 05.02.2018 року по справі №914/2297/17 у позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю Карпати, до відповідача ОСОБА_2 міської ради Львівської області, м. Стебник про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеним відмовлено повністю.

Рішення суду від 05.02.2018 року мотивоване тим, що ОСОБА_2 міською радою рішення про продаж ТОВ Карпати земельної ділянки кадастровий № :01:036:0016, площею 198 кв.м по вул.Грушевського у м.Стебнику не приймалось, а отже суд першої інстанції вважав, що визнання укладеним договору купівлі-продажу земельної ділянки в запропонованій позивачем редакції є неможливим, оскільки становитиме собою втручання у виключну компетенцію відповідача та порушуватиме приписи ст.ст. 116,128 ЗК України.

Окрім того, відповідачем не затверджено експертну оцінку земельної ділянки, тобто не погоджено істотну умову правочину купівлі продажу земельної ділянки, як її ціну. Частиною 8 ст.181 ГК України, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Не погоджуючись з даним рішенням суду, 28.03.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Карпати звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № вх.№01-05/996/18 від 28.03.2018 року на рішення господарського суду Львівської області від 05.02.2018 року у справі №914/2297/17, у якій останній просить вищезазначене рішення скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Зокрема, скаржник в апеляційній скарзі посилається на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 міською радою рішення про продаж ТОВ «Карпати» земельної ділянки кадастровий №:01:036:0016, площею 198 кв.м. по вул. Грушевського у м. Стебнику не приймалося, а тому визнання укладеним договору купівлі-продажу земельної ділянки в запропонованій позивачем редакції є неможливим, оскільки становитиме собою втручання у виключну компетенцію відповідача та порушуватиме приписи ст.116, 128 ЗК України.

Крім цього, апелянт зазначає, що відповідачем не затверджено експертну оцінки земельної ділянки, тобто не погоджену таку істотну умову правочину купівлі-продажу земельної ділянки, як її ціну. А в силу приписів ч.8 ст.181 ГК України разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Стверджує апелянт також про те, що як ТзОВ «Карпати», так і відповідач дійшли принципової згоди щодо продажу спірної земельної ділянки. Всі дії, які передують укладенню договору купівлі-продажу земельної ділянки, відповідали вимогам ст. 128 ЗК України. При цьому, дана земельна ділянка в силу приписів ч. 2 ст. 134 ЗК України, не могла бути продана жодній іншої особі, крім позивача.

Апелянт також зазначив, що на підставі договору від 26.05.2015 р. № 12-05 на проведення оцінки земельної ділянки, який був укладений між ОСОБА_2 міською радою Львівської області та ПП «Експерт», останнім було проведено незалежну оцінку ринкової вартості земельної ділянки площею 0,0198 га (198 кв.м), яка розташована за адресою: вул. Грушевського у м. Стебник Львівської області. Відповідно до Звіту про експертну грошову оцінку даної земельної ділянки її ринкова вартість станом на 30.04.2015 р. становила 11000 грн.. У даному Звіті було зазначено, що строк його чинності один рік з дати оцінки. В порушення вимог ч. 8 ст. 128 ЗК України, виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради Львівської області не залучив ТзОВ «Карпати» до оплати послуг по визначенню експертної оцінки зазначеної земельної ділянки. Про готовність звіту позивач дізнався випадково і неодноразово звертався до відповідача з проханнями про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки по вул. Грушевського у м. Стебник. Таким чином, позивач у відповідності до ст. 641 ЦК України звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки під час чинності Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки. Однак, листом №119 від 19.02.2016 р. виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради Львівської області повідомив позивача, що на засіданні постійної комісії міської ради з питань будівництва та архітектури розгляд заяви було відкладено, оскільки не було виконано п.2 рішення сесії міської ради від 02.12.2014 р., а саме: не укладено договір про сплату авансового внеску в розмірі 15% від суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Суд першої інстанції у своєму рішенні лише констатував дану обставину не надавши їй жодної оцінки. Між тим, в тому, що договір про сплату авансового внеску не був укладений, вина позивача відсутня. Саме зі сторони відповідача не було здійснено жодних дій щодо укладення договору про внесення авансового платежу, ТзОВ «Карпати» самостійно добровільно сплатило авансовий внесок на суму 11130 грн. платіжним дорученням від 19.02.2016 р. №53.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 ЗК України орган місцевого самоврядування повинен на протязі місяця розглянути звернення (клопотання) про продаж відповідної земельної ділянки і прийняти рішення або про надання дозволу про проведення грошової оцінки, або про відмову із зазначенням обгрунтованих причин відмови.

При цьому, апелянт вказує, що на спірній земельній ділянці розташований торговий кіоск «Сніжок-2», якій є невідємною частиною цілісного майнового комплексу, викупленого позивачем у процесі приватизації. За таких умов, відповідно до ч. 2 ст. 134 ЗК України спірна земельна ділянка не підлягає продажу на конкурсних засадах (земельних торгах) іншим особам. Єдиним покупцем даної земельної ділянки може бути тільки апелянт.

Встановлених у ч. 5 ст. 128 ЗК України, підстав для відмови у продажу даної земельної ділянки немає. Отже, за таких умов, на думку апелянта, ОСОБА_2 міська рада була не в праві відмовити в укладені договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки.

Однак, рішенням № 190 яке було прийняте 31.05.2016 р. на Х-ій сесії ОСОБА_2 міської ради, було відмовлено у затвердженні Висновку про вартість експертної грошової оцінки ПП «Експерт» від 28.05.2015 р. про вартість земельної ділянки кадастровий № :01:036:0016 у звязку із закінченням терміну чинності. Також було відмовлено в укладенні договору купівлі-продажу даної земельної ділянки у редакції, поданій позивачем.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2017 р. в адміністративній справі № 442/7363/16-а було визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_2 міської ради Львівської області щодо неприйняття рішення по питанню «Про затвердження звіту про експертну оцінку земельної ділянки та продаж ТзОВ «Карпати» земельної ділянки площею 0,098 га кадастровий №:01:036:0016 за адресою: м. Стебник, вул. Грушевського,14-в,- для обслуговування торгового кіоску. Цією ж постановою було скасовано рішення ОСОБА_2 міської раді від 31.05.2016 р. за № 190 «Про відміну у затвердженні висновку про вартість експертної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки». Вказана постанова вступила в законну силу а, отже, у відповідності до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені у цьому рішенні, не потребують доказування у даному господарському провадженні.

Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції про те, що «не затверджено експертну оцінку земельної ділянки, тобто не погоджено таку істотну умову правочину купівлі продажу земельної ділянки, і тому в силу приписів ч.8 ст. 181 ГК України, такий договір вважається неукладеним», - апелянт вважає необгрунтованими.

Апелянт зазначає, що законом не встановлено строк на укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки. Однак, такий строк повинен бити розумним, а субєкт владних повноважень не повинен зловживати своїми правами та порушувати майнові права іншої сторони, в тому числі і «правомірного очікування» як складову частину майнових прав. Критерієм «розумності» строків в даному випадку є строк чинності висновку про вартість експертної грошової оцінки земельної ділянки, який складає один рік, тобто - до 28.05.2016 р.. За таких умов, посилання суду першої інстанції на те, що визнання договору укладеним є неможливим, оскільки «становитиме собою втручання у виключну компетенцію відповідача та порушуватиме приписи ст. ст. 116, 128 ЗК України», на думку апелянта, є необґрунтованим.

Посилається апелянт також на те, що в рішенні Верховного Суду України від 16.09.2015 р. у справі № 21-1465а15 вказано, що спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень. Рішення суду у випадку задоволення позову має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступного звернений до суду. За таких умов, апелянт вважає, що спосіб захисту вибрано правильно.

Той факт, що відповідач вніс цю земельну ділянку в перелік до продажу (рішення ОСОБА_2 міської раді Львівської області від 02.12.2012 р. № 636) та дав доручення про виготовлення експертної грошової оцінки спірної земельної ділянки, то слід вважати,що він надав згоду на укладення договору купівлі-продажу даної земельної ділянки за ціною, яка відповідає експертній грошовій оцінці. Необхідною умовою укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, згідно з вимогами ст.116 ЗК України та п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є наявність рішення відповідного органу про передачу земельної ділянки у власність», то абз. 1 ч. 6 ст. 128 ЗК України встановлено, що рішення Ради міністрів АРК, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки. Проте, така норма матеріального права не суперечить загальній нормі щодо укладення господарських договорів, викладених у статті 181 ГК України.

Підставою виникнення права власності на землю є юридичний факт, з яким закон повязує виникнення такого права. У відповідності до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про приватизацію державного майна» власники приватизованих обєктів мають пріоритетне право на довгострокову оренду (на строк не менше десяти років) займаних ними земельних ділянок з наступним викупом цих ділянок відповідно до законодавства України, якщо на це немає прямої заборони Кабінету Міністрів України або відповідної місцевої ради. Місцева рада зобовязана у місячний строк з моменту реєстрації приватизованого обєкта переоформити договір оренди на користування землею. Так, праву позивача на приватизацію земельної ділянки, на якій розміщено обєкт приватизації (кіоск «Сніжок-2»), кореспондує обовязок Стсбницької міської ради як власника-розпорядника здійснити продаж спірної земельної ділянки саме цьому покупцю.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2018р. справу №914/2297/17 призначено судді-доповідачу ОСОБА_3 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Желіку М.Б..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 03.04.2018 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано час скаржнику для усунення недоліків.

27.04.2018 року апелянтом було усунено недоліки які були зазначені у вище наведеній ухвалі суду.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2018 року, відкрито апеляційне провадження у справі №914/2297/17.

08.05.2018 року на адресу Львівського апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.05.2018 року, розгляд справи було призначено на 22.05.2018 року.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду 22.05.2018 року, розгляд справи було відкладено до 05.06.2018 року з підстав, наведених у ній.

Розпорядженням керівника апарату суду від 04.06.2018 року №178 справу №914/2297/17 призначено до повторного автоматизованого розподілу у звязку із перебуванням у відпустці судді члена колегії Марка Р.І. та перебуванням судді члена колегії Желіка М.Б. у відрядженні.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів судову справу №914/2297/17 від 04.06.2018 року, розприділили головуючому судді Костів Т.С.. та іншим суддям, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 05.06.2018 року розгляд справи відкладався на 03.07.2018 р. на 11 год. 05 хв..

Проте при виготовленні вищезазначеної ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 05.06.18 р. допущено технічну описку при написанні дати відкладення розгляду апеляційної скарги у даній справі, тому правильною датою відкладення розгляду справи слід вважати 17.07.2018 року. (згідно ухвали суду від 25.06.2018 року).

Ухвалою суду від 17.07.2018 року розгляд справи відкладався з мотивів, наведених у ній.

Згідно ч.3 статті 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відводів складу суду та секретаря судового засідання у порядку статей 35,37 ГПК України не заявлялось.

В судове засідання 23.07.2018 року представники сторін не зявились, причин неявки суду не довели, хоч були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року передбачено, що у випадку нез»явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, дійшла висновку про наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, 15.10.1997 р. між Представництвом Фонду державного майна України (продавцем) та ТОВ «Карпати» (покупцем) укладено договір купівлі-продажу № 199, відповідно до якого у власність ТОВ «Карпати» було передано державне майно і приміщення державного підприємства роздрібної торгівлі магазину «Карпати», яке знаходиться за адресою: м. Стебник, вул. Грушевського, 14 а в будинку загальною площею забудови 342 кв.м..

Згідно довідки Регіонального відділення ФДМ України по Львівській області від 09.01.2004 р. №4-11, Переліку майна, переданого у власність товариству покупців трудового колективу ТОВ «Карпати» від 28.02.2005 р., за вказаним вище договором у власність ТОВ «Карпати» було передано приміщення загальною площею 275,2 кв.м. та кіоск «Сніжок» площею 43,6 кв.м., розташовані по вул. Грушевського, 14а у м. Стебнику.

Рішенням ОСОБА_2 міської ради від 26.09.2012 р. №312 ТОВ «Карпати» надано дозвіл на виготовлення технічної документації з землеустрою по інвентаризації земельної ділянки площею 198 кв.м. на вул. Грушевського в м. Стебнику для обслуговування кіоску. Рішенням ОСОБА_2 міської ради від 07.12.2012р. №336 ТОВ «Карпати» надано дозвіл на виготовлення та розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 198 кв.м. по вул. Грушевського у м. Стебнику для обслуговування кіоску.

Рішенням ОСОБА_2 міської ради від 31.01.2013р. №464 ТОВ «Карпати» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий №:01:036:0115, площею 198 кв.м. на вул. Грушевського у м. Стебнику, надано позивачу в оренду вказану земельну ділянку для обслуговування кіоску, строком на 3 роки.

18.03.2014р. між ОСОБА_2 міською радою (орендодавцем) та ТОВ «Карпати» (орендарем) сторонами підписано договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого у строкове, платне користування ТОВ «Карпати» було передано земельну ділянку кадастровий №:01:036:0016, площею 198 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Стебник, вул. Грушевського для обслуговування торгового кіоску. Договір укладено строком на 3 роки.

У звязку з бажанням ТОВ «Карпати» придбати орендовану земельну ділянку, ТОВ «Карпати» звернулося до ОСОБА_2 міської ради з відповідною заявою.

02.12.2014р. ОСОБА_2 міською радою прийнято рішення №636, на підставі якого до переліку для продажу у власність включено земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 198 кв.м. на вул. Грушевського, яку орендує ТОВ «Карпати» для обслуговування торгового кіоску. Вказаним рішенням також визначено, нормативна грошова оцінка земельної ділянки 74193,46 грн., розмір авансового внеску 15%. Доручено заступнику міського голови з питань житлово-комунального господарства та будівництва укласти договір про оплату авансового внеску в рахунок оплати цін цієї земельної ділянки. Виконавчому комітету доручено виготовити експертну грошову оцінку цієї земельної ділянки.

26.05.2015р. між Виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради та ПП «Експерт» укладено договір на проведення незалежної оцінки №12-05, за яким ПП «Експерт» взяв на себе зобовязання виконати роботи по проведенню незалежної оцінки земельної ділянки загальною площею 198 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Стебник, вул. Грушевського, станом на 30.04.2015р..

28.05.2015р. ПП «Експерт» складено Висновок про вартість експертної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий №:01:036:0016, згідно якої вартість земельної ділянки станом на 30.04.2015р. склала 11000 грн. Термін чинності висновку 1 рік з дати оцінки.

Наявні в матеріалах листи свідчать про те, що в період з березня по грудень 2015р. позивач звертався до відповідача з проханням затвердити експертний звіт щодо вартості земельної ділянки. Крім цього, листом від 18.02.2016р. №1 ТОВ «Карпати» звернулося до ОСОБА_2 міської ради з вимогою укласти договір про оплату авансового внеску. Листом від 19.02.2016р. №119 Виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради повідомив позивача про те, що заява про затвердження експертного звіту розглядалася на засіданні постійної комісії із земельних питань, будівництва та архітектури, розгляд заяви відкладено у звязку з невиконанням п. 2 рішення від 02.12.2014р., а саме щодо укладення договору про сплату авансового внеску в розмірі 15% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Після цього, листами від 23.02.2016р. №2, від 03.03.2016р. №6, та від 04.03.2016р. №7 позивач звертався до відповідача з проханням укласти договір про оплату авансового внеску та повідомляв про оплату в добровільному порядку 19.02.2016р. 11130 грн. в якості авансового внеску.

Листом від 31.03.2016р. №296 ОСОБА_2 міська рада повідомила ТОВ «Карпати» про безпідставність перерахування коштів у розмірі 11130 грн. у звязку з відсутністю договору про оплату авансового внеску. Наявні в матеріалах справи листи підтверджують, що в подальшому між сторонами велася переписка щодо укладення договору про оплату авансового внеску, затвердження експертного звіту та укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, однак згоди досягнуто не було.

31.05.2016р. ОСОБА_2 міською радою прийнято рішення №109, яким відмовлено ТОВ «Карпати» у затвердженні Висновку ПП «Експерт» у звязку із закінченням терміну його чинності; відмовлено в укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий №:01:036:0016 у редакції, поданій на адресу ОСОБА_2 міської ради; доручено міському голові укласти з ТОВ «Карпати» угоду про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки; виконавчому комітету виготовити експертну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий №:01:036:0016 за рахунок внесеного покупцем авансу.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2017р. у справі №442/7363/16-а за позовом ТОВ «Карпати» до ОСОБА_2 міської ради, Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради про визнання протиправними бездіяльності та рішень ОСОБА_2 міської ради про скасування рішень та зобовязання, визнання нечинним пункту протоколу та зобовязання до вчинення дій, позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_2 міської ради Львівської області щодо неприйняття рішення по питанню «Про затвердження звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки та продаж товариству з обмеженою відповідальністю «Карпати» земельної ділянки площею 0,0198 га, кадастровий №:016036:0116 за адресою: Львівська обл., м. Стебник, вул. Грушевського, 14В для обслуговування торгового кіоску»; скасовано рішення ОСОБА_2 міської ради від 31.05.2016р. №109 «Про відмову у затвердженні висновку про вартість експертної грошової оцінки земельної ділянки»; визнано нечинним п. 14.11 Протоколу IV чергової сесії ОСОБА_2 міської ради VII-го скликання від 19.02.2016р. про відмову внесення змін в п. 2 рішення сесії ОСОБА_2 міської ради від 02.12.2014р. №636 «Про включення в перелік земельної ділянки несільськогосподарського призначення для продажу у власність»; в решті заявлених позовних вимог відмовлено. Вказане вище рішення суду у встановленому законом порядку набрало законної сили.

Зазначені обставини справи повно і всебічно встановлені судом першої інстанції.

При вирішенні спору суд першої інстанції підставно виходив з того, що відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно положень ст. 80 ЗК України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до відповідача з заявою про продаж земельної ділянки), суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Пунктами «а», «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Статтею 127 ЗК України визначено, що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом. Продаж земельних ділянок державної та комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) на конкурентних засадах у формі аукціону здійснюється у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 128 ЗК України визначено, зокрема, що продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. Так, ч. 3 ст. 128 ЗК України передбачено, що орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної та його затвердження міською радою не приймалося, оскільки проект землеустрою ТОВ «Карпати» затверджувався при передачі земельної ділянки в оренду. На підставі клопотання ТОВ «Карпати» про продаж орендованої земельної ділянки, 02.12.2014р. ОСОБА_2 міською радою було прийнято рішення №636, яким орендовану ТОВ «Карпати» земельну ділянку площею 198 кв.м. по вул. Грушевського включено до переліку земельних ділянок для продажу. Крім цього, вказаним рішенням доручено заступнику міського голови з питань ЖКГ та будівництва укласти договір про оплату авансового внеску в рахунок оплати цін цієї земельної ділянки, виконавчому комітету виготовити експертну грошову оцінку цієї земельної ділянки.

На виконання положень ч. 8 ст. 128 ЗК України та п. 3 вказаного вище рішення органу місцевого самоврядування, 26.05.2015р. між Виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради та ПП «Експерт» укладено договір на проведення незалежної оцінки №12-05 (відносно земельної ділянки площею 198 кв.м. по вул. Грушевського).

28.05.2015р. ПП «Експерт» складено Висновок про вартість експертної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий №:01:036:0016, згідно якого вартість земельної ділянки станом на 30.04.2015р. склала 11000 грн..

У звязку зі складенням Висновку про вартість експертної грошової оцінки земельної ділянки, позивач неодноразово звертався до міської ради з проханням укласти договір про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки та затвердити експертну грошову оцінку земельної ділянки, однак, звернення позивача були залишені без задоволення. Беручи до уваги відсутність будь-якої реакції зі сторони відповідача на його звернення, позивач самостійно перерахував на рахунок відповідача 11130 грн. в якості оплати авансового внеску за земельну ділянку. Вимог про спонукання відповідача укласти такий договір, який був би підставою для перерахування коштів, позивач не заявляв, докази що такі позови розглядались в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на закінчення терміну чинності Висновку про експертну оцінку земельної ділянки, 31.05.2016р. ОСОБА_2 міською радою прийнято рішення №109, яким відмовлено ТОВ «Карпати» у затвердженні Висновку та укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки. Разом з тим, вказаним рішенням доручено виконавчому комітету виготовити експертну грошову оцінку земельної ділянки, міському голові укласти договір про оплату авансового внеску. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду від 22.05.2017р. у справі №442/7363/16-а бездіяльність ОСОБА_2 міської ради щодо неприйняття рішення щодо затвердження звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки визнано протиправною та скасовано рішення ОСОБА_2 міської ради №109 від 31.05.2016р..

Зі змісту вказаного рішення суду не вбачається факту визнання такого висновку затвердженим, а лише встановлено бездіяльність відповідача та скасовано відповідне рішення. Сторони не заперечували, що станом на день розгляду справи, міською радою не було укладено з ТОВ «Карпати» договору про сплату авансового внеску та не затверджено нової експертної оцінки. Мотиви та підстави зволікання відповідача не є предметом оскарження у даній справі, у звязку із чим посилання апелянта на те, з чиєї вини не було вчинено тих чи інших дій, при розгляді заявлених позовних вимог підставно не були взяті судом першої інстанції до уваги.

Суд першої інстанції підставно вказав, що згідно п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна. Так, ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Приписами ч. 6 ст. 128 ЗК України встановлено, що рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Згідно ч. 3 ст. 179 ГК України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

У відповідності до ч. 1 ст. 187 ГК України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Таким чином, необхідною умовою укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, згідно з вимогами ст. 116 ЗК України та п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є наявність рішення відповідного органу про передачу земельної ділянки у власність (Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 14.11.2011р. у справі № 3-119гс11 та у постанові ВГС України від 23.08.2017р. у справі №916/2885/16).

Враховуючи те, що ОСОБА_2 міською радою рішення про продаж ТОВ «Карпати» земельної ділянки кадастровий №:01:036:0016, площею 198 кв.м. по вул. Грушевського у м. Стебнику не приймалося, суд першої інстанції підставно вказав, що визнання укладеним договору купівлі-продажу земельної ділянки в запропонованій позивачем редакції є неможливим, оскільки становитиме собою втручання у виключну компетенцію відповідача та порушуватиме приписи ст. 116, 128 ЗК України.

Колегія суддів зазначає про те, що апелянт субєктивно тлумачить факт включення відповідачем спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок, що підлягають продажу, як його згоду на продаж земельної ділянки за конкретною ціною. Законодавство передбачає необхідність прийняття органом місцевого самоврядування відповідного рішення щодо конкретного субєкта, у власність якому продаватиметься земельна ділянка. Крім цього, не залежно від причин, відповідачем не затверджено експертну оцінки земельної ділянки, тобто не погоджено істотну умову правочину купівлі-продажу земельної ділянки - її ціну. А в силу приписів ч.8 ст.181 ГК України разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Матеріали справи містять докази протиправної бездіяльності відповідача, не вчинення певних дій у розумні строки тощо, на що посилається позивач і що правильно вказано у рішенні суду першої інстанції. Водночас, колегія суддів не погоджується із позивачем щодо тверджень про правильність обрання способу захисту порушеного права. Колегія суддів зазнача, що такий спосіб захисту обраний позивачем завчасно: до спонукання відповідача до вчинення необхідних попередніх дій, зокрема, у судовому порядку та, за потреби, у процесі виконавчого провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

У відповідності до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Львівської області від 05.02.2018 року у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 277 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 05.02.2018 року у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на апелянта в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 275, 276, 281, 282, 283, 284, 285 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Карпати, м. Стебник, вх.№01-05/996/18 від 28.03.2018 року - залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Львівської області від 05.02.2018р. у справі № 914/2297/17 залишити без змін.

3.Витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

4.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України.

Повний текст постанови складено і підписано 26 липня 2018 р.

Головуючий суддя Костів Т.С.

суддя Данко Л.С.

суддя Бойко С.М.