донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

19.06.2018 року справа №908/6299/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді: при секретарі судового засідання: За участю представників сторін: від апелянта-1 від апелянта-2 розпорядник майна від інших кредиторівМартюхіна Н.О., Геза Т.Д., Дучал Н.М. Єлфімовій Ю.О. Липатов О.В. - за довіреністю б/н від 30.04.2018 року; Лазько В.Г. - за довіреністю б/н від 15.01.2016 року; не з'явився; не з'явились;

розглянувши апеляційні скарги: 1.Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами "Ресурс - Інвест", м. Запоріжжя
на ухвалу Господарського суду Запорізької області
від13.03.2017 року
у справі№ 908/6299/15 (суддя Ніколаєнко Р.А.)
за заявоюПублічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ
до боржника розпорядник майнаТовариства з обмеженою відповідальністю "Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами "Ресурс-Інвест", м. Запоріжжя арбітражний керуючий Гладишко Юрій Павлович, с. Літки, Броварського району Київської області
пробанкрутство

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.03.2017 року у справі №908/6299/15, серед іншого:

1) Відмовлено у задоволенні заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами "Ресурс-Інвест" (далі за текстом - ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест"":

- (вих.№160 від 26.12.2016р.) про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року;

- (вих.№161 від 27.12.2016р.) про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором № 04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року;

- (вих.№162 від 28.12.2016р.), з урахуванням уточнень (вих.№18 від 31.01.2017р.), про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року;

2) Визнано забезпечені кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (далі за текстом - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит") в сумі 20771853,29 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів окремо з віднесенням до вимог, погашення яких здійснюється за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, в позачерговому порядку; визнано кредиторські вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до боржника в сумі 286498,73 грн. заборгованості за кредитом з віднесенням до четвертої черги задоволення, в сумі 650362,22 грн. пені - до шостої черги задоволення, згідно з положеннями ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

3) Визнано забезпечені кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі за текстом - ПАТ "Дельта Банк") в сумі 13631605,11 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів окремо з віднесенням до вимог, погашення яких здійснюється за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, в позачерговому порядку; визнано кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк" до боржника в сумі 70931501,35 грн. основного зобов'язання з віднесенням до четвертої черги задоволення, в сумі 2053220,10 грн. пені - до шостої черги задоволення, в сумі 12180,00 грн. судового збору за подання заяви про порушення провадження у справі - до першої черги задоволення, згідно з положеннями ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; відхилено грошові вимоги ПАТ "Дельта Банк" в сумі 2756,00 грн. судового збору за заявою з кредиторськими вимогами та інше.

Не погодившись з ухвалою, прийнятою господарським судом першої інстанції, до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось ПАТ "Дельта Банк", яке просить змінити ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.03.2017 року у справі №908/6299/15 в частині визнання забезпеченими кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" в сумі 13631605,11 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів окремо з віднесенням до вимог, погашення яких здійснюється за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, в позачерговому порядку, та прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати забезпечені кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк" в сумі 15170238,37 грн.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ПАТ "Дельта Банк" посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає про те, що місцевий господарський суд безпідставно відмовив ПАТ "Дельта Банк" у визнанні забезпеченими кредиторських вимог за Кредитним договором №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року, згідно Іпотечного договору №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року, оскільки в Додатковому договорі №8 від 16.03.2013 року до вказаного вище Іпотечного договору була допущена описка, і замість Кредитного договору №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року, який фігурує в первісному Іпотечному договорі №04/08/З03/06-КЛТ та усіх Додаткових договорів до нього від №1 до №7, хибно був вказаний Кредитний договір №04/4-КЛТ-05 від 28.04.2005 року, який було повністю погашено та закрито 26.04.2006 року, про що свідчить лист ПАТ "Кредитпромбанк" (вих.№17/51.4б.б-01 від 01.02.2017р.).

Протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 07.04.2017 року для розгляду апеляційної скарги ПАТ "Дельта Банк" сформовано колегію суддів, яку визначено у наступному складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді ОСОБА_1, Сгара Е.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 07.04.2017 року відновлено ПАТ "Дельта Банк" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні на 24.04.2017 року.

На підставі розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №546 від 10.04.2017 року, у зв'язку із перебуванням судді-члена колегії Сгара Е.В. у відпустці на дату розгляду апеляційної скарги ПАТ "Дельта Банк" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.01.2017 року, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/6299/15 між суддями.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.04.2017 року для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у наступному складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді ОСОБА_1, Малашкевич С.А.

На підставі розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №638 від 24.04.2017 року, у зв'язку із перебуванням судді-члена колегії ОСОБА_1 у відпустці на дату розгляду апеляційної скарги ПАТ "Дельта Банк" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.03.2017 року, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/6299/15 між суддями.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії судді від 24.04.2017 року для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у наступному складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Малашкевич С.А., Будко Н.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 24.05.2017 року відкладено розгляд апеляційної скарги ПАТ "Дельта Банк" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.03.2017 року у справі №908/6299/15 на 24.05.2017 року.

Боржник - ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" також не погодився з ухвалою господарського суду першої інстанції від 13.03.2017 року, та звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.03.2017 року у справі №908/6299/15 та ухвалити нове судове рішення, яким:

- відмовити у задоволенні кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит";

- задовольнити заяву ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" (вих.№160 від 26.12.2016р.) про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року; визнати іпотеку, передбачену Іпотечним договором №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року, - припиненою;

- задовольнити заяву ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" (вих.№161 від 27.12.2016р.) про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року; визнати іпотеку, передбачену Іпотечним договором №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року, - припиненою;

- задовольнити заяву ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" (вих.№162 від 28.12.2016р.) з урахуванням уточнень (вих.№18 від 31.01.2017р.), про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року; визнати іпотеку, передбачену Іпотечним договором №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року, - припиненою;

В обґрунтування доводів, викладених в апеляційній скарзі, ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" посилається на порушенням та неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, обставинам справи. Зазначає про наступне:

1) Щодо вимог кредитора ПАТ "Дельта Банк" боржник вказує про таке:

- суд першої інстанції безпідставно визнав вимоги кредитора у розмірі 13631605,11 грн. (вимоги забезпечені заставою майна боржника) та 70931501,35 грн. (конкурсні вимоги) та не звернув уваги на те, що Додатковою угодою до Кредитного договору №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року встановлено процедуру та умови надання Банком у майбутньому кредитів (траншів) Позичальнику в межах встановленої суми 30627200,00 грн. Тобто, на виконання умов вказаного кредитного договору боржнику було надано кредитні кошти, обсяг яких не міг перевищувати зазначену суму, в той же час наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами та платіжними дорученнями підтверджується повернення боржником цих кредитних коштів ПАТ "Дельта Банк" у повному обсязі;

- судом не враховано, що Додатковим договором №8 від 16.03.2013 року до Іпотечного договору №04/08/З03/06-КЛТ, укладеним між ПАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест", сторони змінили предмет забезпечення зобов'язань боржника: Термін - Кредитний договір, тобто вказаним правочином сторони змінили підстави виникнення зобов'язань у боржника, а саме основний (кредитний) договір, забезпеченням якого є цей Іпотечний договір, у зв'язку з чим зобов'язання ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" по спірному Іпотечному договору є припиненими. Також, апелянт-2 посилається на судові рішення, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" у справах №908/1492/14, №908/3750/15, №908/4694/15 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності Банком на предмет іпотеки, вважаючи, що іпотека припинилась з інших підстав, передбачених законом згідно ст. 593 ЦК України та ст. 17 Закону України "Про іпотеку";

- кредитор ПАТ "Дельта Банк" надав до суду неналежний висновок про вартість майна, виконаний ЗАТ "Консалтингюрсервіс" від 01.08.2016 року, оскільки строк його дії сплив через 6 місяців - 01.02.2017 року, а тому на момент винесення оскаржуваної ухвали оцінка була не актуальною; також, апелянт-2 посилається на те, що спірна оцінка виконана 01.08.2016 року, але Договір №128, на підставі якого виконана така оцінка, був укладений 04.08.2016 року, тобто вже після її виконання, що також свідчить про її необґрунтованість; окрім цього, боржник стверджує, що вимоги ПАТ "Дельта Банк" у розмірі 1622968,66 грн. по Кредитному договору №0 є також забезпеченими, що помилково не було враховано місцевим судом;

- кредитор ПАТ "Дельта Банк" втратив право вимоги через пропуск строку позовної давності, оскільки сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового стягнення кредиту та звернення стягнення на товар, тобто змінили строк виконання основного зобов'язання;

- Боржник не погоджується з рішенням суду в частині задоволення вимог ПАТ "Дельта Банк" за Кредитним договором №04/16/06-КЛТ від 08.06.2008 року, із урахуванням укладених в забезпечення його виконання Договору застави №04/16/305/06-КЛТ (майнові права на отримання грошових коштів) та Договору застави №04/16/305/06-КЛТ (дизельне паливо) від 19.12.2008 року, оскільки сторони кредитних правовідносин у вищевказаних забезпечувальних договорах врегулювали питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення, відтак прострочення чергового платежу за кредитним договором є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює початок перебігу строку позовної давності;

- апелянт-2 вважає незаконним задоволення вимог ПАТ "Дельта Банк" в частині стягнення пені і процентів, нарахованих після ліквідації основного боржника ТОВ "Ресурс Інвест" - 17.03.2015 року;

- за твердженням ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест", Банком безпідставно нараховано три відсотки річних від суми прострочених відсотків, оскільки зазначена заборгованість, по-перше: не передбачена ані умовами договору, ані законодавством; по-друге: три відсотки річних, на думку апелянта-2, є штрафною санкцією, яка підлягає стягненню у строки спеціальної позовної давності - 1 рік, тому зважаючи на закінчення строків кредитних договорів 14.10.2013 року, строк позовної давності на нарахування будь-яких штрафних санкцій сплив 13.10.2014 року;

2) Щодо кредиторських вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" апелянт-2 вказує на те, що за умовами Додаткової угоди №9 від 25.07.2014 року до Договору про відновлювальну кредитну лінію №434-01-07 від 26.11.2007 року, з подальшими додатковими угодами, сторони змінили загальний ліміт кредиту та строк погашення заборгованості до 26.12.2024 року. Зокрема, за умовами п. 4 Додаткової угоди №9 сторони погодили, що позичальник зобов'язується повернути Банку у строк до 27.12.2024 року отримані ним у фактичне користування кредитні ресурси у сумі 9011617,32 грн. Тому зважаючи на кінцеву дату погашення заборгованості, апелянт-2 вважає, що строк виконання вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до порушення справи про банкрутство ще не настав, тому такі вимоги за своїм юридичним значенням є поточними та повинні погашатись в ліквідаційній процедурі.

3) Щодо відмови у визнанні іпотек припиненими зазначає про те, що судом першої інстанції було залишено поза увагою той факт, що ПАТ "Дельта Банк" втратив можливість реалізувати своє право на задоволення вимог за рахунок іпотечного майна, тому вважає, що зобов'язання кредитора за іпотечними договорами є припиненими в силу закону, оскільки є рішення суду. Крім того, іпотека передбачена Іпотечним договором №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року, за твердженням апелянта-2, є припиненою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, оскільки було припинено основне зобов'язання. Тобто, оскільки на день подання позовної заяви ПАТ "Дельта Банк" про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності позичальник - ТОВ "Ресур-Ойл" є припиненим та припинено основне зобов'язання за кредитним правовідносинами, тому з моменту припинення основного зобов'язання (17.03.2015 року), іпотека, передбачена Іпотечним договором №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року є припиненою.

В уточненнях до апеляційної скарги, якій надійшли до суду 26.06.2017 року, боржник уточнив мотиви та вимоги апеляційної скарги та просив суд:

- визнати кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк" в сумі 2850888,00 грн. та вимоги забезпечені заставою майна боржника в розмірі 46377635,25 грн.;

- визнати кредиторські вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в сумі 286498,73 грн.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.04.2017 року для розгляду апеляційної скарги ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" визначено колегію суддів у наступному складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Малашкевич С.А., Будко Н.В.

На підставі розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №679 від 27.04.2017 року, у зв'язку із перебуванням судді-члена колегії Малашкевича С.А. у відрядженні, для вирішення питання щодо прийняття апеляційної скарги ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.01.2017 року, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/6299/15 між суддями.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.04.2017 року для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у наступному складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Будко Н.В., Сгара Е.В.

В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався, а також змінювався склад колегії суддів.

На виконання вимог ухвали Вищого господарського суду України від 14.07.2017 року у справі №908/6299/15 та направленням матеріалів справи №908/6299/15 до суду касаційної інстанції, апеляційне провадження за апеляційними скаргами ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.03.2017 року у справі №908/6299/15 зупинено ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.2017 року до повернення матеріалів справи з суду касаційної інстанції.

Після повернення матеріалів справи з суду касаційної інстанції, на підставі розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №376/2018 від 10.05.2018 року, у зв'язку із звільненням у відставку судді-члена колегії ОСОБА_1 та відсторонення від здійснення правосуддя судді-чллена колегії Москальової І.В. на підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя №2569/1дп/15-17 від 30.08.2017 року, для поновлення провадження у справі №908/6299/15 призначено повторний автоматизований розподіл справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2018 року для розгляду апеляційних скарг визначено колегію суддів у наступному складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Дучал Н.М., Геза Т.Д.

Колегія суддів зазначає, що Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року №2147-19 були внесені зміни та викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, п. 9 Перехідних положень якого передбачає, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За таких обставин, зазначена справа розглядається апеляційним судом за правилами, викладеними у ГПК України, в редакції, яка набула чинності 15.12.2017 року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 14.05.2018 року апеляційне провадження за апеляційними скаргами ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.03.2017 року у справі №908/6299/15 поновлено; розгляд апеляційних скарг призначено на 04.06.2018 року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 04.06.2018 року оголошено перерву у судовому засіданні по справі №908/6299/15 до 13.06.2018 року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 13.06.2018 року оголошено перерву у судовому засіданні по справі №908/6299/15 до 19.06.2018 року.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, яке призначено на 19.06.2018 року, був присутній представник апелянта-1 - ПАТ "Дельта Банк", який підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, просив суд змінити ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.03.2017 року у справі №908/6299/15 в частині визнання забезпеченими кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" в сумі 13631605,11 грн., та прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати забезпечені кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк" в сумі 15170238,37 грн.

Присутній у судовому засіданні 19.06.2018 року представник апелянта-2 - ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, просив суд скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.03.2017 року у справі №908/6299/15 та ухвалити нове судове рішення, яким: визнати кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк" в сумі 2850888,00 грн., вимоги забезпечені заставою майна боржника в розмірі 46377635,25 грн.; визнати кредиторські вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в сумі 286498,73 грн.; а також задовольнити заяви ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" про визнання іпотек припиненими.

Уповноважені представники інших кредиторів та розпорядник манйа у судове засідання апеляційної інстанції 19.06.2018 року не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористались.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності вказаних сторін у справі, у звязку з чим переходить до її розгляду по суті.

Межі перегляду справи в апеляційній інстанції, згідно ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, полягають в тому, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.01.2016 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест", визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора АТ "Дельта Банк" у розмірі 24629666,15 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Гладишка Ю.П., інше.

27.01.2016 року на року офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднене оголошення №27655 про порушення справи про банкрутство ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест".

29.01.2016 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднене додаткове оголошення №27746 про порушення справи про банкрутство ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест".

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.07.2016 року визнано грошові вимоги наступних кредиторів:

- Концерну "Міські теплові мережі" в сумі 3000,00 грн. основного боргу;

- ТОВ "Ресурс-Інвест Групп" в сумі 719390,00 грн. основного боргу;

- ТОВ "Транс-Ойл 2012" в сумі 1800718,00 грн. основного боргу;

В подальшому до Господарського суду Запорізької області надійшли наступні заяви:

1) ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" до ПАТ "Дельта Банк":

- (вих.№160 від 26.12.2016р.) про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року, укладеним між ПАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест";

- (вих.№161 від 27.12.2016р.) про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006р., укладеним між ПАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест";

- вих. (№162 від 28.12.2016р. (з урахуванням заяви (вих.№18 від 31.01.2017р. про уточнення)) про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року, укладеним між ПАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест";

2) заява ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" з грошовими вимогами до боржника (вих.№390 від 25.02.2016р.) (а.с.98, т.3) (з урахуванням заяви б/н від 01.02.2017р. (т. 10, а.с.49), пояснень від 20.02.2017 року (т. 12, а.с.1) та заяви від 01.03.2017 року (т.12, а.с.120).

3) заява АТ "Дельта Банк" з грошовим вимогами до боржника (вих. №18.5/994 від 25.02.2016р.) (т.4, а.с.59), з урахуванням заяви про уточнення (вих.№18.5/2126 від 02.09.2016р.) (т.7, а.с.1), додаткових пояснень (вих.б/н від 27.01.2017р.) (т.10, а.с.41), заяви про уточнення грошових вимог від 17.02.2017 року (т. 11, а. с. 107) та заяви про уточнення від 28.02.2017 року (т. 12, а. с. 123);

Як вже зазначалось, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.03.2017 року у справі №908/6299/15, серед іншого, відмовлено у задоволенні заяв ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест": (вих.№160 від 26.12.2016р.) про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року; (вих.№161 від 27.12.2016р.) про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором № 04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року; (вих.№162 від 28.12.2016р.), з урахуванням уточнень (вих.№18 від 31.01.2017р.), про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року; крім того, визнано забезпечені вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в сумі 20771853,29 грн., та кредиторські вимоги до боржника в сумі 286498,73 грн. заборгованості за кредитом (4-та черга), 650362,22 грн. пені (6-та черга); визнано забезпечені вимоги ПАТ "Дельта Банк" в сумі 13631605,11 грн., та кредиторські вимоги до боржника в сумі 70931501,35 грн. основного зобов'язання (4-та черга), в сумі 2053220,10 грн. пені (6-та черга), в сумі 12180,00 грн. судового збору за подання заяви про порушення провадження у справі (1-ша черга), відхилено грошові вимоги ПАТ "Дельта Банк" в сумі 2756,00 грн. судового збору за заявою з кредиторськими вимогами та інше.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, переглянувши справу з урахуванням повноважень визначених в ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

При розгляді заяв ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" про визнання припиненими іпотек, передбачених Іпотечним договором № 04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року, Іпотечним договором №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року, Іпотечним договором №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року, укладеними між ПАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест", судова колегія виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи:

1) 13.03.2006 року між ПАТ "Кредитпромбанк", правонаступником якого є кредитор - АТ "Дельта Банк", та боржником був укладений Кредитний договір №04/08/06-КЛТ, до якого у подальшому укладались додаткові угоди.

Положеннями даного кредитного договору були погоджені процедура та умови надання у майбутньому кредитів (траншів) боржнику, процедура та умови повернення боржником отриманих кредитів, нарахування та сплати процентів за отриманими кредитами, а також взаємні права та зобов'язання сторін, що виникнуть при наданні.

В забезпечення виконання зобов'язань боржника перед ПАТ "Кредитпромбанк" за Кредитним договором №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року, між ПАТ "Кредитпромбанк" (іпотекодержателем) та боржником (іпотекодавцем) був укладений Іпотечний договір №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року, за змістом якого предметом іпотеки визначено: склад зберігання матеріалів, інв. №0008, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Макаренка, буд. 21, та рухоме майно, що включає в себе різне рухоме майно /ємності, трубопровід, шлях об'їзний, насоси, шафу, лічильник, фільтр/ (т.4, а.с.199).

В апеляційній скарзі боржник посилається на неврахування місцевим судом в якості підстави для визнання іпотеки припиненою рішення Господарського суду Запорізької області від 12.04.2016 у праві №908/1492/14, яке набрало законної сили, та яким було відмовлено АТ "Дельта Банк" в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить боржнику, шляхом визнання права власності.

2) 08.06.2006 року між ПАТ "Кредитпромбанк", правонаступником якого є кредитор - АТ "Дельта Банк", та боржником був укладений Кредитний договір №04/16/06-КЛТ від 08.06.2006 року, до якого у подальшому укладались додаткові договори.

В забезпечення виконання зобов'язань боржника перед ПАТ "Кредитпромбанк" за Кредитним договором №04/16/06-КЛТ від 08.06.2006 року, між ПАТ "Кредитпромбанк" (іпотекодержателем) та боржником (іпотекодавцем) був укладений Іпотечний договір №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року, за змістом якого предметом іпотеки визначено: нежитлова будівля, літ. А-2, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 37-б та складається з адміністративної будівлі, навісу, підпірної стінки, замощення, ємкості для зберігання бензину, замощення, загальною площею 531,7 кв.м. (т.4, а.с. 103).

За твердженням апелянта-2, місцевий господарський суд не надав належної правової оцінки в якості підстави для визнання іпотеки припиненою постанові Донецького апеляційного господарського суду від 06.10.2015 року у справі №908/3750/15, за наявності якої, на думку боржника, АТ "Дельта Банк" втратив право на іпотеку за Іпотечним договором №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року.

3)26.03.2008 року між ПАТ "Кредитпромбанк", правонаступником якого є АТ "Дельта Банк", та ТОВ "Ресурс-Ойл" укладено Кредитний договір №04/11/08-КЛТ, в забезпечення виконання зобов'язань за яким між ПАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" був укладений Іпотечний договір №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року, до якого укладались додаткові угоди (т. 2, а.с. 27).

За умовами Іпотечного договору №04/11/І01/08-КЛТ ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест", в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Ресурс-Ойл" за Кредитним договором №04/11/08-КЛТ, передав в іпотеку ПАТ "Кредитпромбанк" майно, а саме: будівля автомобільної заправної станції Літ.А, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул. Гребельна, буд. 7.

В апеляційній скарзі боржник посилається на відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" у справі №908/4694/15 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності Банком на предмет іпотеки. Апелянт-2 вважає, що іпотека припинилась з інших підстав, передбачених законом згідно ст. 593 ЦК України та ст. 17 Закону України "Про іпотеку".

Проте, колегія суддів не може погодитись з викладеними твердженням боржника з огляду на таке.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека визначена як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Загальні умови припинення господарських зобов'язань визначені в ст. 202 ГК України, відповідно до якої господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язань визначені в ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання припиняється: виконанням проведеним належним чином; переданням відступного; зарахуванням; за домовленістю сторін; прощенням боргу; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання; смертю фізичної особи та ліквідацією юридичної особи.

Згідно до ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку", іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення права застави визначені ст. 593 ЦК України, а іпотеки, як окремого виду застави також і ст. 17 Закону України "Про іпотеку".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Системний аналіз вищевказаних положень законодавства свідчить, що припинення іпотеки з інших підстав ніж ті, що визначені в ст. 17 Закону України "Про іпотеку" та ч. 1 ст. 593 ЦК України, можливе лише у випадку, коли така підстава припинення чітко передбачена відповідним Законом України "Про іпотеку" або іншим Законом.

Так, рішення Господарського суду Запорізької області від 12.04.2016 у праві №908/1492/14 відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк", зокрема, до ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.10.2015 року у справі №908/3750/15 скасовано рішення Господарського суду Запорізької області від 21.07.2015 року та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк", зокрема, до ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.10.2015 року у справі №908/4694/15 відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року.

Дослідивши зазначені судові рішення, колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що Іпотечні договори №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року, №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року, №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року не містять такого застереження як набуття права власності на предмет іпотеки, що унеможливлює задоволення вимог Банку за цими іпотечними договорами за рахунок майна, переданого в іпотеку, саме шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за вищевказаними договорами.

Проте, такі висновки судів у вказаних рішеннях не вказують на втрату Банком взагалі права на звернення стягнення на таке іпотечне майно в інший спосіб, передбачений цими ж договорами та чинним законодавством.

Фактів саме припинення права іпотеки з урахуванням підстав для припинення такого виду забезпечення, визначених в ст. 593 ЦК України та в ст. 17 Закону України "Про іпотеку", матеріали справи не містять та в рішеннях суду не встановлено, у зв'язку із чим посилання скаржника на припинення права іпотеки саме внаслідок визначених обставин, які встановлені в судових рішеннях, є необґрунтованими та не відповідають дійсності.

Таким чином, ПАТ "Дельта Банк" втратило право задовольнити вимоги за Кредитними договорами №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року, №04/16/06-КЛТ від 08.06.2006 року, №04/11/08-КЛТ від 26.03.2008 року за рахунок майна, переданого в іпотеку за Іпотечними договорами №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року, №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року, №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року саме шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за вищевказаними договорами.

В той же час, пунктами 4.2., 4.3., 4.4. Іпотечних договорів №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року, №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року, №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року сторони визначили, що Іпотекодержатель набуває право на звернення стягнення на майно у випадку порушення Боржником умов договору, або Іпотекодавцем умов цього договору. При настанні випадків, передбачених п. 4.2. цього договору, Іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає Іпотекодавця та Боржника про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов'язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, Іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із таких способів:

- від свого імені продає майно третім особам і спрямовує отримані кошти на задоволення своїх вимог;

- дає Іпотекодавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним Іпотекодержателем або погоджених з ним, від свого (Іпотекодавця) імені, за умови, що кошти, виручені від реалізації, будуть направлені на задоволення вимог Іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 34 Закону України "Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.

Статтею 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, як спірними Іпотечними договорами №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року, №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року, №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року, так і вищевказаними положеннями законодавства України передбачено можливість звернення іпотекодержателем стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб ніж шляхом визнання права власності, зокрема шляхом: продажу майна від свого імені третім особам і спрямування отриманих коштів на задоволення своїх вимог, надання Іпотекодавцю згоди на реалізацію майна третім особам, звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, позасудового врегулювання на підставі договору, передачі предмета іпотеки в управління, тощо.

За таких обставин, відмова у задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" про звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом визнання права власності на підставі рішення Господарського суду Запорізької області від 12.04.2016 року у справі №908/1492/14, постанови Донецького апеляційного господарського суду від 06.10.2015 року у справі №908/3750/15 та рішення Господарського суду Запорізької області від 07.10.2015 року у справі №908/4694/15 не є відповідно до приписів ст. 17 Закону України "Про іпотеку" підставою для припинення іпотек, передбачених Іпотечними договорами №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року, №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року, №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року.

Колегія суддів виходить з того, що у вказаних рішеннях та постанові господарських судів не встановлені ані обставини припинення Кредитних договорів №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року, №04/16/06-КЛТ від 08.06.2006 року, №04/11/08-КЛТ від 26.03.2008 року, ані обставини припинення Іпотечних договорів №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року, №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року, №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року.

Разом з тим, ані Законом України "Про іпотеку", ані будь яким іншим актом цивільного законодавства не передбачено, що наявність судового рішення, яким відмовлено в задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, може вважатись тією іншою підставою, яка дає можливість для визнання іпотеки припиненою на підставі ст.17 Закону України "Про іпотеку" та ст. 593 ЦК України.

Відтак жодних інших підстав, які зазначені в ст. 17 Закону України "Про іпотеку" та ст. 593 ЦК України для припинення іпотеки із матеріалів справи не вбачається та не доведено ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" в апеляційній скарзі.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов'язання за Кредитними договорами №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року, №04/16/06-КЛТ від 08.06.2006 року, №04/11/08-КЛТ від 26.03.2008 року не виконав, що свідчить про чинність спірних договорів іпотеки, які були укладені з метою забезпечення виконання вищевказаних кредитних договорів.

Посилання апелянта-2 на той факт, що ПАТ "Дельта Банк" втратило можливість взагалі реалізувати своє право на задоволення вимог за рахунок іпотечного майна є безпідставним, оскільки прямо суперечать матеріалам справи, в тому числі й рішенню Господарського суду Запорізької області від 12.04.2016 року у справі №908/1492/14, постанові Донецького апеляційного господарського суду від 06.10.2015 року у справі №908/3750/15 та рішенню Господарського суду Запорізької області від 07.10.2015 року у справі №908/4694/15.

Крім того, апелянт-2 також посилається на те, що ТОВ "Ресурс-Ойл", яке є боржником по основному зобов'язанню за Кредитним договором №04/11/08-КЛТ від 26.03.2008 року, в забезпечення виконання якого укладеного Іпотечний договір №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року, є припиненим з 17.03.2015 року, а тому з моменту припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за основним зобов'язанням, іпотека, передбачена Іпотечним договором №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року припинена.

Судова колегія не приймає до уваги вищенаведені посилання скаржника, водночас враховує правову позиція викладену у постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 року у справі № 6-216цс14, відповідно до якої саме по собі постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи-боржника за основним зобов'язанням та його виключення з ЄДРЮО та ФОП не тягнуть за собою припинення зобов'язання, адже до цього іпотекодержателем було пред'явлено відповідну вимогу до іпотекодавця в позовному провадженні про звернення стягнення на іпотечне майно, оскільки він неналежним чином виконував взяте на себе зобов'язання по погашенню боргу.

За таких обставин, оскільки ПАТ "Дельта Банк" подано позов про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року 26.08.2015 року, тобто до ліквідації основного боржника ТОВ "Ресурс-Ойл", то його ліквідація не впливає на виконання зобов'язань поручителя.

Крім того, оскільки зобов'язання за Кредитним договором №04/11/08-КЛТ від 26.03.2008 року не виконане, то ПАТ "Дельта Банк" має право вимагати сплати заборгованості за кредитним договором від поручителя шляхом звернення до суду з кредиторськими вимогами до ТОВ "ЗПЗМР "Ресур-Інвест" в процедурі банкрутства.

Слід також звернути увагу, що в межах розгляду справи про банкрутство №908/6299/15 судами першої та апеляційної інстанції розглядалось питання щодо припинення іпотеки і суд дійшов висновку про припинення іпотеки при прийнятті ухвали про порушення провадження у справі - 26.01.2016 року, з чим погодився і Вищий господарський суд України у своїй постанові від 17.05.2016 року, тому боржник безпідставно звертається до суду з окремою вимогою про визнання іпотеки припиненою, подаючи окрему заяву.

Разом з тим, сам кредитор - АТ "Дельта Банк" заявляє до боржника грошові вимоги на підставі лише кредитного договору (фінансового поручительства), не вказуючи про їх забезпеченість іпотечним договором.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає відсутніми підстави для задоволення заяв про визнання припиненими іпотек, передбачених Іпотечними договорами №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року, №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року, №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року, укладеними між ПАТ "Кредтипромбанк", правонаступником якого є АТ "Дельта Банк", та боржником, тому висновок суду першої інстанції про відмову у їх задоволенні визнається законним та обгрутованим.

При розгляді кредиторських вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ПАТ "Дельта Банк" судова колегія виходить з наступного.

Згідно вимог ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі за текстом - Закон про банкрутство) сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону про банкрутство, кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

У відповідності до ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Частиною 2 зазначеної статті врегульовано, що забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Відповідно абз. 2, 3 ч. 6 ст. 23 Закону про банкрутство, заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

Виходячи з вимог ст.ст. 23, 24, 25 Закону про банкрутство, обов'язок розгляду грошових вимог та надання правового аналізу наданих кредитором письмових доказів, підставам виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру та змісту, а також, обов'язок встановлення розміру та моменту виникнення грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя в процедурах банкрутства.

Отже, правомірність та обґрунтованість грошових вимог кредитора до боржника визначає суд незалежно від того, чи визнані ці вимоги боржником (ліквідатором боржника) чи ні. При цьому, обов'язок кредитора полягає у доведенні обґрунтованості своїх вимог до боржника перед судом належними доказами, оскільки відповідно до ст. 23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори одночасно з заявою про грошові вимоги до боржника зобов'язані подати до господарського суду документи, що їх підтверджують. Забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Положеннями ст. 45 Закону про банкрутство визначено черговість задоволення вимог кредиторів.

Так, зокрема, у першу чергу задовольняються витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі витрати на оплату судового збору; у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою, у тому числі і вимоги кредиторів, що виникли із зобов'язань у процедурі розпорядження майном чи в процедурі санації; у шосту чергу задовольняються інші вимоги, зокрема, вимоги щодо сплати неустойки (штрафу, пені), що передбачено ч. 4 ст. 25 цього Закону. Погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Щодо кредиторських вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", які оскаржуються боржником, судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Як вбачається із заяви ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та доданих до неї документів, вимоги кредитора ґрунтуються на:

- Договорі про відновлювальну кредитну лінію №434-01-07 від 26.11.2007 року;

- Іпотечному договорі №0350І/1107 від 26.11.2007 року;

- Договорі наступної іпотеки №3960-90331/0714 від 25.07.2014 року;

- Договорі відновлювальної кредитної лінії №419-01-07 від 10.10.2007 року;

- Договорі поруки №2 від 10.10.2007 року;

- Іпотечному договорі №0304І/1007 від 10.10.2007 року;

- Іпотечному договорі №0677/0910 (за реєстровим № 3058) від 01.09.2010 року.

26.11.2007 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та боржником був укладений Договір про відновлювальну кредитну лінію №434-01-07 (далі за текстом - Кредитний договір №434), за умовами якого ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" надає боржнику кредит на загальну суму 15000000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 13,25 % річних та з терміном погашення кредитних ресурсів до 26.11.2009 року.

До Кредитного договору №434 в подальшому було укладено низку додаткових угод, якими, зокрема, змінювався ліміт кредитної лінії, графік погашення заборгованості, розмір відсотків за користування кредитними коштами, продовжувався строк дії Кредитного договору №434 (Додаткові угоди №1 від 21.04.2008 року, б/н від 09.12.2008 року, б/н від 10.04.2009 року, б/н від 31.08.2009 року, б/н від 30.10.2009 року, б/н від 29.12.2009 року, б/н від 31.08.2010 року, № 8 від 27.12.2012 року, № 9 від 25.07.2014 року).

За умовами Додаткової угоди №9 від 25.07.2014 року сторонами було погоджено ліміт кредитних коштів у розмірі 11730195,02 грн., які боржник зобов'язався повернути остаточним терміном погашення по 26.12.2014 року. Також, за умовами Додаткової угоди №9 від 25.07.2014 року підписанням цієї додаткової угоди сторони визнали наявність (станом на 25.07.2014 року) у боржника перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в сумі 4717855,24 грн. та пені за прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом в загальній сумі 1452419,80 грн., яка, у випадку порушення боржником умов цієї додаткової угоди, мала бути сплачена у строк до 26.12.2014 року (т.3, а.с. 137).

Внаслідок неналежного виконання боржником зобов'язань за Кредитним договором №434, він, згідно з наданими ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" розрахунками, остаточно проведеними з урахуванням дати порушення провадження у справі про банкрутство щодо боржника (26.01.2016 року), має заборгованість зі сплати кредиту в сумі 11730195,02 грн., зі сплати процентів за користування кредитом в сумі 4738350,47 грн. та зі сплати пені в сумі 1452419,80 грн., що разом складає суму 17920965,29 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №434, між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", як іпотеко держателем, та боржником, як іпотекодавцем, укладено Іпотечний договір №0350І/1107 від 26.11.2007 року (реєстровий №1210) з подальшим укладанням до нього Договорів про внесення змін від 25.12.2008 року за реєстровим №6894, від 17.09.2009 року за реєстровим №3149, від 29.01.2010 року за реєстровим №271, від 31.08.2010 року за реєстровим №3042, від 27.12.2012 року за реєстровим №3493, від 08.08.2014 року за реєстровим №2100, за умовами якого боржником передано в заставу іпотекодержателю нерухоме майно за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Харчова, буд. 2, і погоджена сторонами вартість предмету іпотеки склала 22345578,00 грн.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №434 між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "ЗПЗМР "Ресурм-Інвест" укладено Договір наступної іпотеки №3960-90331/0714 від 25.07.2014 року (за реєстровим №1934), за умовами якого боржник (іпотекодавець) передав Банку (іпотекодержателю) в іпотеку нерухоме майно за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Омельник, вул. Перемоги, буд. 2, вартість якого сторони погодили у розмірі 814000,00 грн.

01.09.2010 року в забезпечення виконання зобов'язань за Договорами про відновлювальну кредитну лінію №419-01-07 від 10.10.2007 року та №434-01-07 від 26.11.2007 року, між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" укладено Іпотечний договір №0677І/0910 (за реєстровим №3058), за умовами якого боржник передав в іпотеку нерухоме майно за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Кірове, вул. Запорізька, буд. 101, за погодженою сторонами вартістю 24640,00 грн. (т.3,а.с.189).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит2 за Кредитним договором №434 повністю є забезпеченими майном боржника згідно Іпотечного договору № 0350І/1107 від 26.11.2007 року (реєстровий №1210), Договору наступної іпотеки №3960-90331/0714 від 25.07.2014 року (реєстровий №1934), а також Іпотечного договору №0677І/0910 від 01.09.2010 року (за реєстровим №3058).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду та зазначає, що вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" у розмірі 17920965,29 грн. заявлені кредитором обґрунтовано, оскільки підтверджуються наявними у справі доказами, тому правомірно визнані місцевим судом як забезпечені заставою майна боржника та включені до реєстру вимог кредиторів окремо з віднесенням до вимог, погашення яких здійснюється за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, в позачерговому порядку.

Заперечуючи проти вимог вказаного кредитора апелянт-2 посилається на те, що умовами Додаткової угоди №9 від 25.07.2014 року до Договору про відновлювальну кредитну лінію №434-01-07 від 26.11.2007 року, з подальшими додатковими угодами, сторони змінили загальний ліміт кредиту та строк погашення заборгованості до 26.12.2024 року. Зокрема, за умовами п. 4 Додаткової угоди №9 сторони погодили, що позичальник зобов'язується повернути Банку у строк до 27.12.2024 року отримані ним у фактичне користування кредитні ресурси у сумі 9011617,32 грн. Тобто, зважаючи на кінцеву дату погашення заборгованості, апелянт-2 вважає, що строк виконання вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до порушення справи про банкрутство ще не настав, тому такі вимоги за своїм юридичним значенням є поточними та повинні погашатись в ліквідаційній процедурі.

Крім того, в уточненнях до апеляційної скарги боржник зазначив, що вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" по Кредитному договору №434 можуть бути заявлені виключно в ліквідаційній процедурі, у зв'язку з чим на даний час забезпечені вимоги Банку складають лише 2850888,00 грн., що є частковою заборгованістю за Кредитним договором №419 за основним боргом та процентами.

Проте, колегія суддів проаналізувавши фактичні обставини спірних правовідносин не може погодитись з позицією боржника, оскільки вона суперечить умовам кредитного договору, та ґрунтується на вибірковому тлумаченні положень додаткових угод, укладених до нього, з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що 25.07.2014 року укладено Додаткову угоду №9 до Кредитного договору №434, відповідно до умов якої передбачено, що ліміт невідновлювальної кредитної лінії складає 11730195,02 грн. (п.1 Додаткової угоди №9), а також існує за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 4717855,24 грн., пеня та інші штрафні санкції в розмірі 1452419,80 грн. (п.3 Додаткової угоди №9). З цією суми виданих кредитних коштів ТОВ "ЗППМР "Ресурс-Інвест" в строк до 27.12.2024 року зобов'язувався повернути отримані ним у фактичне користування кредитні ресурси в сумі 9011617,32 грн. (п.4 Додаткової угоди №9), а також своєчасно сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Згідно п.4.2. Додаткової угоди №9 боржник отримував прощення заборгованості за залишком кредитних ресурсів в сумі 2718577,70 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 4717855,24 грн., пені та інших штрафних санкцій в розмірі 1452419,80 грн.

Також Додатковою угодою №9 від 25.07.2014 року до Кредитного Договору №434 в п. 4 та 4.2. визначено, що кредитні ресурси в розмірі 11730195,02 грн. вже є фактично отриманими в користування, відтак посилання апелянта-2 не їх неотримання не приймається судом до уваги.

Факт наявності заборгованості позичальника на момент звернення із заявою з грошовими вимогами ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до суду першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, зокрема банківськими виписками з особових рахунків, які за змістом ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", є належними доказами, що підтверджують наявність/відсутність та розмір відповідної заборгованості.

Крім того, у справі Господарського суд Запорізької області №908/114/16 про банкрутство ТОВ ВКФ "Терем, ЛТД" розглядались кредиторські вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та було встановлено їх розмір по Кредитному договору №434, за яким ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" виступив як майновим, так і фінансовим поручителем. У вказаній справі було досліджено банківські виписки за Кредитним договором та встановлено правомірність вимог Банку.

Що стосується перенесення строку виконання основного зобов'язання за Кредитним договором №434, суд виходить з наступного.

Пунктом 2.7 Кредитного договору №434 визначено, що у випадку несвоєчасного повернення кредиту або несвоєчасної сплати процентів Банк має право вимагати дострокового повернення, сплати відсотків та комісійної винагороди.

При цьому, згідно пп. "Л" п. 6.1 Кредитного договору № 434 (в редакції Додаткової угоди від 31.08.2010р.), право Банку вимагати повернення кредитних коштів та сплати процентів за весь період користування кредитом до настання визначеного сторонами строку їх повернення, а обов'язок боржника (позичальник за договором) щодо повернення отриманих кредитних коштів та сплатити всіх процентів виникає, у т.ч. у випадку порушення господарським судом справи про банкрутство позичальника або поручителя/майнового поручителя.

Таким чином, оскільки справа про банкрутство ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест", яке виступає боржником за Кредитним договором №434 і поручителем за Договорами іпотеки, укладеними в забезпечення виконання даного Кредитного договору, Господарським судом Запорізької області була порушена 26.01.2016 року, то саме з цього моменту, у відповідності до вищенаведених умов Кредитного договору №434 та Додаткової угоди №9, ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" виникає право право вимагати від боржника дострокового повернення кредитних коштів, сплати відсотків та комісійної винагороди, що спростовує доводи апеляційної скарги.

Крім того, 10.10.2007 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ ВКФ "Терем, ЛТД" укладено Договір про відновлювальну кредитну лінію №419-01-07, до якого у подальшому укладались додаткові угоди (далі за текстом - Кредитний договір №419, (т.3,а.с.154).

Внаслідок неналежного виконання ТОВ ВКФ "Терем, ЛТД" в'язких на себе зобов'язань за Кредитним договором №419, згідно з наданими ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" розрахунками, остаточно проведеними з урахуванням дати порушення провадження у справі про банкрутство щодо боржника (26.01.2016 року), виникла заборгованість зі сплати кредиту в сумі 1759372,64 грн., зі сплати процентів за користування кредитом в сумі 1378014,09 грн. та зі сплати пені в сумі 650 362,22 грн., що разом складає суму 3787748,95 грн.

ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" виступило як фінансовим поручителем ТОВ ВКФ "Терем, ЛТД", уклавши з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Договір поруки №2 від 10.10.2007 року, так і майновим поручителем, уклавши з Банком Іпотечний договір №0304І/1007 від 10.10.2007 року (реєстровий №349), до якого укладалися додаткові договори.

За умовами Договору поруки №2 від 10.10.2007 року, ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" зобов'язалось перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" відповідати у повному обсязі за своєчасне виконання ТОВ ВКФ "Терем, ЛТД" своїх зобов'язань за Кредитним договором №419 (п. 1.1 Договору поруки, т. 10, а.с. 51).

Пунктом 2.2. Договору поруки №2 від 10.10.2007 року сторонами договору погоджено, що боржник (як поручитель по договору) відповідає перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" у тому ж обсязі, що і ТОВ ВКФ "Терем, ЛТД", у т.ч. за основним боргом, сплаті щомісячних процентів та підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплати неустойки за основним боргом та процентам, а також відшкодуванню всіх збитків.

Відповідно до умов Іпотечного договору №0304І/1007 від 10.10.2007 року, боржником (іпотекодавцем) передано в заставу ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" нерухоме майно за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Новоданилівка, вул. Хрусталькова, буд. 1а, і сторонами договору була погоджена заставна вартість предмету іпотеки в сумі 4129170,00 грн. (т. 3, а.с.182).

До вказаного Іпотечного договору №0304І/1007 від 10.10.2007 року сторонами укладались Договори про внесення змін від 25.12.2008 року (за реєстровим №6895), від 25.03.2010 року (за реєстровим №800), від 31.08.2010 року (за реєстровим №3041), від 09.10.2012 року (за реєстровим №2851).

У Договорі про внесення змін від 25.03.2010 року (за реєстровим №800), сторони погодили нову редакцію деяких пунктів Іпотечного договору № 0304І/1007 від 10.10.2007 року, у т.ч. п. 3.

За умовами п. 3 Іпотечного договору №0304І/1007 від 10.10.2007 року, в редакції Договору про внесення змін від 25.03.2010 року, сторони узгодили ринкову вартість предмету іпотеки в розмірі 2826248,00 грн.

Також, як зазначалось раніше, 01.09.2010 року, в забезпечення виконання зобов'язань за Договорами про відновлювальну кредитну лінію №419-01-07 від 10.10.2007 року та №434-01-07 від 26.11.2007 року, між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" боржником був укладений Іпотечний договір № 0677І/0910 (за реєстровим №3058), за умовами якого боржник передав в іпотеку нерухоме майно за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с.Кірове, вул.Запорізька, буд. 101, за погодженою сторонами вартістю 24640,00 грн. (т. 3, а.с. 189).

Виходячи із того, що вимоги Банку за Кредитним договором №434 повністю забезпечені заставою майна боржника за Іпотечним договором №0350І/1107 від 26.11.2007 року, з укладеними до нього Додатковими угодами, та Договором наступної іпотеки №3960-90331/0714 від 25.07.2014 року, відтак за Іпотечним договором №0677І/0910 від 01.09.2010 року повинні забезпечуватись вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" саме за Кредитним договором №419 в сумі 24640,00 грн.

Таким чином, вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит2 за Кредитним договором №419 є забезпеченими майном боржника в сумі 2850888,00 грн., згідно Іпотечного договору №0304І/1007 від 10.10.2007 року (реєстровий № 349) та Іпотечного договору №0677І/0910 від 01.09.2010 року (за реєстровим № 3058).

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з вірним висновком місцевого суду, що вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за Кредитним договором №419 забезпечені заставою майна боржника на суму 2850888,00 грн. з яких сума заборгованість по кредиту частково складає - 1472873,91 грн. та зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 1378014,09 грн.

В той же час, вимоги в решті суми 936860,95 грн. є документально підтвердженими та обгрунтованими, тому правомірно визнані місцевим судом такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів в наступній черговості: 286498,73 грн. (залишок суми заборгованості за кредитом) - до четвертої черги задоволення; 650362,22 грн. (сума пені) - до шостої черги задоволення.

Щодо кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитор - АТ "Дельта Банк" у своїй заяві (вих.б/н від 28.02.2017р.) остаточно просив визнати грошові вимоги до боржника, з урахуванням визнаних судом ухвалою від 26.01.2016 року в сумі 24629666,15 грн., в загальному розмірі 111245992,71 грн., з яких: 15170238,37 грн. - вимоги забезпечені майном боржника, 94022534,24 грн. - вимоги четвертої черги задоволення, 2053220,10 грн. - вимоги шостої черги задоволення (т. 12, а.с. 123).

Крім того, апелянт-2 посилається на відсутність заборгованості з основного зобов'язання за Кредитним договором №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року внаслідок повернення боржником на користь Банку всієї суми отриманих за цим договором кредитних коштів в розмірі 4000000,00 доларів США. Твердження АТ "Дельта Банк" щодо забезпеченості грошових вимог іпотечним договором № 04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 боржник спростовує, посилаючись на укладений сторонами Додатковий договір №8 від 16.03.2013 року до Іпотечного договору. Відповідно до вказаного Додаткового договору №8, іпотекою за Іпотечним договором №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року забезпечується виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 04/4-КЛТ-05 від 28.04.2005 року. Також боржник вказує на безпідставність нарахування АТ "Дельта Банк" пені боржнику за несвоєчасне повернення кредитних коштів, наданих в доларах США (т.6, а.с.79).

06.01.2017 року боржником надані додаткові заперечення (вих. № 3 від 06.01.2017р.) на заяву АТ "Дельта Банк" (т.9, а.с.107) з зазначенням, що Банк втратив право звернути стягнення на предмет застави за Договорами застави №04/16/З04/06-КЛТ та 04/16/З05/06-КЛТ внаслідок пропуску строку для звернення стягнення на предмет застави. Крім того, договір купівлі - продажу № 150708/НП від 15.07.2008 року, укладений між боржником та ТОВ "Теміртранс", який є підставою для Договору застави №04/16/З05/06-КЛТ, припинив свою дію 31.12.2010 року, а при укладанні Договору застави №04/16/З04/06-КЛТ не було виконано вимоги закону про необхідність індивідуалізації предмету застави способом, достатнім для ідентифікації сукупності рухомих речей як предмета застави. Крім того, АТ "Дельта Банк", на думку боржника, безпідставно проводить нарахування пені та процентів за кредитним договором № 04/11/08-КЛТ від 26.03.2008 року, оскільки основний боржник за даним договором - ТОВ "Ресурс-Ойл" ліквідований (т. 9, а.с. 107).

17.02.2017 року боржником подані заперечення (вих.№32 від 17.02.2017р.) щодо відзивів АТ "Дельта Банк" стосовно визнання іпотек припиненими, черговості заявлених АТ "Дельта Банк" вимог, заяви Запорізької ОДПІ з грошовими вимогами до боржника (т.11,а.с.51). Зокрема, боржником наведені заперечення щодо визначення черговості та забезпеченості вимог АТ "Дельта Банк". Додатково боржник зазначає, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.11.2012 року у справі №31/5009/5681/11 змінено спосіб виконання судового рішення у даній справі, і замість проведення стягнення заборгованості з боржника на користь АТ "Дельта Банк" суд ухвалив здійснити стягнення шляхом проведення опису, накладання арешту та реалізації майна боржника. З огляду на викладене боржник вважає, що вимоги Банку у розмірі 1622968,66 грн. по Кредитному договору №0 є забезпеченими вказаним вище майном.

Також, 20.02.2017 року боржником надано до суду заяву (вих.№ 36 від 20.02.2017р.) про застосування строків позовної давності до вимог АТ "Дельта Банк", оскільки даним кредитором також не було враховано приписи ст. 232 ГК України при визначенні періоду, за який нараховується пеня (т. 11, а.с. 94).

13.03.2017 року боржником надано суду першої інстанції заперечення (вих. №52 від 13.03.2017р.) на заяви АТ "Дельта Банк" про уточнення кредиторських вимог від 28.02.2017 року та кредиторських вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит". Зокрема, щодо вимог АТ "Дельта Банк" боржник зазначає, що вони є забезпеченими майном боржника в розмірі 43743303,66 грн. Тому, на думку боржника, доводи АТ "Дельта Банк" про забезпеченість його вимог на суму 15170238,37 грн. не відповідають закону. Також, боржник вказує, що 3 % річних від простроченої суми зобов'язання є штрафною санкцією, до нарахування якої мають застосовуватися спеціальні строки позовної давності, передбачені ст. 258 ЦК України, тривалістю в один рік.

Розпорядник майна надав повідомлення (вих.№20/07/2016 від 20.07.2016р.) про результати розгляду вимог АТ "Дельта Банк", в якому він відхилив вимоги даного кредитора, проте вказав, що після розгляду господарським судом цих вимог у попередньому засіданні та їх визнання, вони будуть включені розпорядником до реєстру вимог кредиторів. Додатково розпорядник майна просив боржника надати інформацію щодо забезпеченості вимог АТ "Дельта Банк" (т.6, а.с.14).

20.02.2017 року розпорядником майна подано письмову позицію (вих.№17/02/2017 від 17.02.2017р.) щодо грошових вимог АТ "Дельта Банк" (т.12, а.с.7). Зокрема, розпорядником майна зазначено про необхідність визнання розміру грошових вимог до боржника, які виникли в іноземній валюті, у гривневому еквіваленті станом на день подання заяви з грошовим вимогами до суду, відповідно до положень Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Крім того, розпорядник майна підтвердив, що в процесі проведення інвентаризації майна боржника, не було виявлено предмету застави за Договором застави №04/16/304/06-КЛТ від 19.12.2008 року, а саме: не виявлено дизельне паливо масою 245 тон. Це ж саме стосується заставного майна за договором застави № 04/16/305/06-КЛТ від 19.12.2008 року, а саме: майнових прав на отримання грошових коштів, які мають надійти заставодавцю (ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест") від боржника. Розпорядник майна звертає увагу, що із загальної заявленої даним кредитором суми грошових вимог до боржника сума 2462966,15 грн. була визнана господарським судом при порушенні провадження у справі, проте в наданому розпоряднику майна розрахунку АТ "Дельта Банк" не зазначає цю суму. Також розпорядник майна вказує, що кредитором - АТ "Дельта Банк" не враховано факту ліквідації боржника за кредитним договором №04/11/08-КЛТ від 26.03.2008 року - ТОВ "Ресурс-Ойл". Тому, розпорядник майна ставить під сумнів обґрунтованість вимог АТ "Дельта Банк" на підставі цього договору та включення їх до реєстру вимог кредиторів. Вимоги АТ "Дельта Банк" за Кредитним договором №0/П закріплені судовим рішення, тому розпорядник майна вказує, що вони підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів, однак не вказує черговість задоволення цих вимог.

При розгляді зазначених вище вимог ПАТ "Дельта Банк" судова колегія виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що вимоги АТ "Дельта Банк" ґрунтуються на положеннях укладених між ПАТ "Кредитпромбанк", правонаступником якого є АТ "Дельта Банк", та ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" Кредитних та Іпотечних договорів, Договорів застави, на рішенні Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12.11.2014 року у справі №334/2108/14-ц, постанові Донецького апеляційного господарського суду від 17.01.2012 року у справі № 31/5009/5681/11.

I) 08.06.2006 року між ПАТ "Кредтипромбанк" та боржником був укладений Кредитний договір №04/16/06-КЛТ, до якого в подальшому укладались додаткові угоди, та умовами якого сторони погодили процедуру та порядок надання боржнику у майбутньому кредитів (траншів), процедуру та умови повернення боржником отриманих кредитів, нарахування та сплату процентів за отриманими кредитами, а також інші взаємні права та обов'язки, що виникають при наданні кредиту. Умовами договору передбачено надання кредитних коштів у доларах США з можливістю повної або часткової конвертації у гривні.

Додатковою угодою №31 від 12.10.2012 року сторонами кредитного договору було визначено надання боржнику кредиту в сумі 11493135,00 грн. з кінцевим терміном повернення 14.10.2013 року.

Судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта-2 про відсутність первинних платіжних документів щодо надання кредитних коштів, оскільки в матеріалах справи містяться докази надання кредитних коштів, а саме належним чином засвідченні копії меморіальних ордерів та банківських виписок, (т.7, а.с.13), які за змістом ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", є належними доказами, що підтверджують наявність/відсутність та розмір відповідної заборгованості.

Внаслідок неналежного виконання боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором №04/16/06-КЛТ від 08.06.2006 року, відповідно до наданих Банком розрахунків, у боржника утворилась заборгованість в загальній сумі 18744969,92 грн., з яких: 11493135,00 грн. - заборгованість за кредитом, 786821,63 грн. - сума 3% річних від простроченого кредиту, 4174648,01 грн. - прострочені проценти за користування кредитом, 84099,92 долари США - заборгованість по простроченим процентам, що в гривневому еквіваленті становить 2290365,28 грн.

Судом апеляційної інстанції перевірено здійснений АТ "Дельта Банк" розрахунок сум, який прийнято судом першої інстанції, та визнано його правомірним, обґрунтованим та таким, що відповідає умовам договору.

В свою чергу, боржником ані до суду першої інстанції, ані апеляційному суду не було надано контррозрахунку суми заборгованості за кредитним договором.

Встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" за Кредитним договором №04/16/06-КЛТ від 08.06.2006 року, між боржником та Банком були укладені Іпотечний договір №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року (з Договорами про внесення змін від 07.12.2007 року, 05.12.2008 року, 19.12.2008 року, 23.12.2009 року, 28.01.2010 року, 08.12.2010 року, 25.10.2012 року, 18.03.2013 року), Договір застави №04/16/З03/06-КЛТ від 19.12.2008 року (з Додатковим угодами від 08.12.2010 року, 25.10.2012 року), Договір застави №04/16/З04/06-КЛТ від 19.12.2008 року (з Додатковим угодами від 08.12.2010 року, 25.10.2012 року) та Договір застави 04/16/З05/06-КЛТ від 19.12.2008 року (з Додатковим угодами від 08.12.2010 року, 25.10.2012 року).

Згідно умов Іпотечного договору №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" (іпотекодавцем) передано в іпотеку Банку нерухоме майно - нежитлова будівля, літ.А-2, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. №37-Б, і заставна вартість майна була погоджена сторонами у розмірі 1680000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.01.2010 року склала 13444032,00 грн. (Договір про внесення змін від 28.01.2010 року).

Також з метою забезпечення виконання боржником вимог за Кредитним договором №04/16/06-КЛТ від 08.06.2006 року, між ним та Банком були укладені Договори застави, з подальшим укладанням додаткових угод до них.

Так, за умовами Договору застави №04/16/З03/06-КЛТ від 19.12.2008 року, боржник, як заставодавець, передав Банку в забезпечення власних зобов'язань за Кредитним договором майно, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 37-Б (чотири колонки ТРК MZ 6104 M LCD MSS SSB 16PP HZ-U), заставну вартість якого сторони визначили в сумі 23807,32 долари США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день укладання договору склало 187573,11 грн.

19.12.2008 року в забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором між ним та Банком був укладено Договір застави №04/16/З04/06-КЛТ за умовами якого боржник, як заставодавець, передав Банку в забезпечення власних зобов'язань за Кредитним договором товари в обороті, визначені у додатку до договору: дизельне паливо у кількості 245 тон, заставну вартість якого сторони визначили в сумі 148568,15 долари США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день укладання договору склало 1170538,74 грн. Наявними в матеріалах справи Договором застави, у Додатку №1, підтверджено визначення індивідуальні характеристики заставного майна.

Пунктом 2.5 Договору застави №04/16/З04/06-КЛТ передбачено, що на період дії цього Договору товар залишається в обороті заставодавця (боржника) та зберігається за адресою: м. Запоріжжя, вул. Макаренко, буд. 21.

19.12.2008 року в забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором між ним та Банком був укладений Договір застави №04/16/З05/06-КЛТ, за умовами якого боржник, як заставодавець, в забезпечення власних зобов'язань за Кредитним договором передав Банку в заставу майнові права на отримання грошових коштів, які мають надійти Банку від боржника за поставлений товар, згідно з контрактом, яким є Договір купівлі - продажу №150708/НП від 15.07.2008 року, укладений між ТОВ "Теміртранс" та боржником на постачання ГСМ на суму 20000000,00 грн. (п. 1.1 Договору застави та преамбула договору застави).

Відповідно до п. 1.5 Договору, в редакції Додаткової угоди від 08.12.2010 року, сторони погодили оцінити заставу на суму 631053,07 долари США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день укладання Додаткової угоди становить 5018134,01 грн.

Судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги посилання апелянта-2 на те, що Договір застави №04/16/З05/06-КЛТ від 19.12.2008 року втратив свою силу, оскільки відповідно до п. 4.1 цього Договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання боржником (заставодавцем) своїх зобов'язань за Договором (Кредитний договір №04/16/06-КЛТ від 08.06.2006 року). Крім того, сторонами договору застави визначено, що термін його дії не ставиться в залежність від виконання чи не виконання умов Договору купівлі-продажу №150708/НП від 15.07.2008 року, укладеного між ТОВ "Теміртранс" та боржником.

При цьому, розпорядник майна підтвердив, що в процесі проведення інвентаризації майна боржника, ним не було виявлено предмету застави за Договором застави №04/16/304/06-КЛТ від 19.12.2008 року, а саме: не виявлено дизельне паливо масою 245 тон. Також за Договором застави №04/16/305/06-КЛТ від 19.12.2008 року не було виявлено майнових прав на отримання грошових коштів, які мають надійти заставодавцю (ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест") від боржника. Розпорядником майна до матеріалів справи додано Акт №3 про результати інвентаризації наявних коштів від 14.03.2016 року, що зберігаються в центральній касі, свідчить, що обсяг цих коштів у боржника становить 0 (нуль) гривень (т.12, а.с.49).

Також в матеріалах справи міститься інформація боржника про наявність розрахункових рахунків у банківських установах станом на 17.02.2017 року, з якої вбачається відсутність на рахунках боржника грошових коштів в сумі 20000000,00 грн. (т.12,а.с.54).

Відповідно до наявного в матеріалах справи Інвентаризаційного опису №1 основних засобів боржника від 17.03.2016 року, в ньому відсутні відомості про наявність заставного майна, а саме: дизельного палива масою 245 тон.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні докази наявності предмету застави за Договором застави №04/16/304/06-КЛТ від 19.12.2008 року та Договором застави №04/16/305/06-КЛТ від 19.12.2008 року.

Посилання в апеляційній скарзі щодо припинення іпотеки за Іпотечним договором №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року та втрати Банком права на забезпечення своїх вимог за Договорами застави №04/16/З04/06-КЛТ від 19.12.2008 року та №04/16/З05/06-КЛТ від 19.12.2008 року судовою колегією не приймаються до уваги з підстав вищенаведених в мотивувальній частині цієї постанови.

На підставі викладеного, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, що заявлені кредитором - АТ "Дельта Банк" до боржника грошові вимоги за Кредитним договором №04/16/08-КЛТ від 08.06.2006 року, в сумі 18744969,92 грн. є забезпеченими Договором іпотеки №04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року на суму 13444032,00 грн., та Договором застави № 04/16/303/06-КЛТ від 19.12.2008 року на суму 187573,11 грн., тобто всього на суму 13631605,11 грн., а в решті заявлених вимог в сумі 5113364, 81 грн. вимоги не є забезпеченими заставою та іпотекою майна боржника.

Як вважає АТ "Дельта Банк", вартість заставного майна по забезпеченим вимогам повинна визначатись виходячи із Висновку оцінки про вартість майна, зробленого ЗАТ "Консалтингюрсервіс" станом на 01.08.2016 року - за вартістю 10839765 грн.

Суд першої інстанції правильно врахував вартість нерухомого майна, визначену сторонами за Додатковою угодою в сумі 13444032,00 грн. В той же час визнаються необгрунтованими твердження боржника про те, що суд першої інстанції безпідставно прийнято до уваги Висновок оцінки про вартість майна, оскільки за висновком суду апеляційної інстанції така оцінка про вартість майна, на яку посилався Банк, використовується та впливає лише на реалізацію майна, а не для визначення розміру забезпечених вимог кредитора.

Разом з тим, визнання вимог АТ "Дельта Банк" такими, що не забезпечені Договорами застави №04/16/З04/06-КЛТ від 19.12.2008 року та №04/16/З05/06-КЛТ від 19.12.2008 року, не порушує права та інтереси інших кредиторів.

Місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що предмет застави за вказаними договорами застави (дизельне пальне та грошові кошти) мають фактично відновлювальний характер та за умови їх наявності у майбутньому, вимоги АТ «Дельта Банк» можуть бути задоволені за рахунок майна, отриманого від продажу предмету застави, поряд із іншими кредиторами, відповідно до черговості вимог. Водночас, у випадку наявності заставного майна на день визнання вимог АТ "Дельта Банк", то відповідно до приписів законодавства, вимоги даного кредитора були б визнані забезпеченими, і при задоволенні вимог кредиторів кошти, отримані від продажу предмету застави, були б спрямовані за задоволення вимоги АТ "Дельта Банк", як заставних, позачергово, поряд з іншими.

Приймаючи ухвалу, яка переглядається, суд першої інстанції у визначенні розміру вимог АТ "Дельта Банк", що забезпечені майном боржника, виходив з оцінки майна, погодженої сторонами у договорах іпотеки та застави (п. 21 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 року №01-06/606/2013).

При цьому, жодною із сторін при розгляді даної справи не заперечується такий порядок визначення забезпечених вимог Банку та не оскаржується рішення суду в цій частині, тому колегія суддів, відповідно до приписів ч. 1 ст. 269 ГПК України, розглядає апеляційні скарги саме в межах їх доводів та вимог.

II) З матеріалів справи встановлено, що 13.03.2006 року року між ПАТ "Кредитпромбанк" та боржником був укладений Кредитний договір №04/08/06-КЛТ, до якого у подальшому укладались додаткові угоди. За умовами кредитного договору встановлюється процедура та умови надання боржнику у майбутньому кредитів (траншів), процедура та умови повернення боржником отриманих кредитів, нарахування та сплата процентів за отриманими кредитами, а також інші взаємні права та обов'язки сторін, що виникають при наданні кредиту. Умовами договору передбачено надання кредитних коштів у доларах США з можливістю повної або часткової конвертації у гривні.

Не приймаються до уваги посилання апелянта-2 про відсутність первинних платіжних документів щодо надання кредитних коштів, оскільки в матеріалах справи містяться докази надання кредитних коштів, а саме належним чином засвідченні копії меморіальних ордерів та банківських виписок, (т.7, а.с.62), які за змістом ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", є належними доказами, що підтверджують наявність/відсутність та розмір відповідної заборгованості.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Додатковою угодою №76 від 12.10.2012 року сторонами кредитного договору було визначено надання боржнику кредиту в сумі 30627200,00 грн. з кінцевим терміном повернення 14.10.2013 року.

Внаслідок неналежного виконання ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" своїх зобов'язань за Кредитним договором №04/08/06-КЛТ від 27.04.2006 року, відповідно до наданих банком розрахунків, утворилась заборгованість в загальній сумі 58380670,00 грн., з яких 30627200,00 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 2096742,38 грн. - сума 3% річних від простроченого кредиту, 16964591,94 грн. - прострочені проценти за користування кредитом, 319166,52 долари США - заборгованість по простроченим процентам, що в гривневому еквіваленті становить 8692135,68 грн.

Судом апеляційної інстанції перевірено здійснений АТ "Дельта Банк" розрахунок сум, який прийнято судом першої інстанції, та визнано його правомірним, обґрунтованим та таким, що відповідає умовам договору.

В свою чергу, боржником ані до суду першої інстанції, ані апеляційному суду не було надано контррозрахунку суми заборгованості за кредитним договором.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" вказує на те, що сам кредит в розмірі 4000000,00 долари США боржником був повністю повернутий Банку, на підтвердження чого суду надані копії банківських документів (т.6, а.с.79-124). Також зазначає, що при здійсненні ним платежів з повернення кредитних коштів в графі "призначення платежу" вказувалось про повернення саме кредиту за Кредитним договором № 04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року. За таких обставин, на думку апелянта-2, ПАТ "Дельта Банк" безпідставно вказує на наявність заборгованості з основного зобов'язання за Кредитним договором №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року в сумі 30627200,00 грн., оскільки боржником сума отриманих кредитних коштів була повернута своєчасно та у повному обсязі.

Колегія суддів відхиляє наведені твердження боржника, водночас виходить з того, що отримані від боржника грошові кошти за Кредитним договором №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року зараховувались банком в рахунок погашення заборгованості за договором (як простроченої, так і строкової), відповідно до порядку зарахування коштів, визначених сторонами за умовами договору, з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За умовами Кредитного договору №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року сторонами було погоджено не лише процедуру та умови надання кредитних коштів (траншів) боржнику, а й умови користування кредитними коштами та порядок і умови їх повернення, зокрема нарахування та сплата процентів за отриманими кредитами, а також інші взаємні права та обов'язки сторін, що виникають при наданні кредиту.

Так, в п. 2.8 Кредитного договору № 04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року сторонами було погоджено, що при погашенні заборгованості перед банком за процентами та кредитами, кошти позичальника (боржника) спрямовуються, у першу чергу, для оплати простроченої заборгованості по нарахованим процентам та кредитам, а потім - для погашення строкової заборгованості за нарахованими процентами та кредитами. В останню чергу погашається пеня, розмір якої визначається відповідно до п. 3.4.8 цього Договору.

Редакція п. 2.8 Кредитного договору №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року не змінювалась сторнами.

Таким чином, аналіз наведених положень законодавства у взаємозв'язку з наведеними умовами Кредитного договору дають підстави дійти висновку, що отримавши кредитні кошти від Банку, боржник зобов'язався одночасно із повернення кредитних коштів здійснювати оплату процентів за користування кредитом, а у випадку несвоєчасної оплати процентів за користування кредитом, Банку надано право сплачені боржником кошти зараховувати на погашення заборгованості у визначеній сторонами в п. 2.8 Кредитного договору № 04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року черговості.

Також за умовами п. 2.7.2 Кредитного договору №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року передбачено, що нарахування процентів на суму отриманого кредиту здійснюється щомісячно, а згідно з п. 3.4.3 Кредитного договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 11.02.2010 року, оплата процентів має проводитись за кожним кредитом до 14 числа включно місяця наступного за кварталом (т. 4, а.с. 171).

Оскільки під час розяглду справи ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" не було надано доказів своєчасної оплати процентів за користування кредитом за Кредитним договором №04/08/06-КЛТ, тому посилання в апеляційній скарзі про повне погашення заборгованості по кредиту та відсутності підстав у ПАТ "Дельта Банк" для проведення нарахування процентів за користування кредитом та інших платежів, не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки суперечать умовам Кредитного договору та не підтверджуються наявними у справі доказами.

Як вже зазначалось, контррозрахунку суми заборгованості за Кредитним договором №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року на спростування розрахунку ПАТ «Дельта Банк» боржником надано не було.

З матеріалів справи також встановлено, що в забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року, між ним та Банком був укладений Іпотечний договір №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року, до якого у подальшому укладалися Додаткова угода від 11.05.2007 року (за реєстровим №1029), Додатковий договір №2 від 11.09.2007 року (за реєстровим №5443), Додатковий договір №3 від 29.01.2010 року (за реєстровим №67), Додатковий договір №4 від 15.03.2010 року (за реєстровим №324), Додатковий договір №5 від 08.12.2010 року (за реєстровим №425), Додатковий договір №6 від 12.04.2012 року (за реєстровим №1010), Додатковий договір №7 від 05.10.2012 року та Додатковий договір №8 від 16.03.2013 року (за реєстровим) №610 (т.4, а.с. 199, т. 6, а.с. 83).

Згідно умов Іпотечного договору №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року, в редакції тексту самого договору, ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" (іпотекодавцем) передано в іпотеку Банку нерухоме майно - склад зберігання матеріалів, інв. №0008, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Макаренка, буд. №21, та включає в себе ємності, трубопровід, шлях, насоси, шафу, лічильник, фільтр, і заставна вартість майна була погоджена сторонами у розмірі 682637,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.04.2006 склала 3447420,37 грн.

Як свідчать матеріли справи, сторонами до Іпотечного договору №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2016 року, укладалися Додаткова угода від 11.05.2007 року (за реєстровим №1029), Додатковий договір №2 від 11.09.2007 року (за реєстровим №5443), Додатковий договір №3 від 29.01.2010 року (за реєстровим №67), Додатковий договір №4 від 15.03.2010 року (за реєстровим №324), Додатковий договір №5 від 08.12.2010 року (за реєстровим №425), Додатковий договір №6 від 12.04.2012 року (за реєстровим №1010), Додатковий договір №7 від 05.10.2012 року (т.4, а.с. 199).

16.03.2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" укладено Додатковий договір №8 до Іпотечного договору №04/08/З03/06-КЛТ (т.6, а.с.83).

Із змісту зазначеного Додаткового договору №8 від 16.03.2013 року слідує, що сторони домовилися внести зміни до Іпотечного договору №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року, зокрема, в частині визначення кредитного договору, виконання якого забезпечується Іпотечним договором, а саме: це Кредитний договір №04/4-КЛТ-05 від 28.04.2005 року, укладений між ПАТ "Кредитпромбанк" та боржником.

Таким чином, Додатковим договором №8 від 16.03.2013 року сторони вказали, що Іпотечний договір №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року, укладений на виконання іншого Кредитного договору, а саме: Кредитного договору №04/4-КЛТ-05 від 28.04.2005 року.

В апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" вказує про те, що в Додатковому договорі №8 від 16.03.2013 року до вказаного вище Іпотечного договору була допущена описка, і замість Кредитного договору №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року, який фігурує в первісному Іпотечному договорі №04/08/З03/06-КЛТ та всіх Додаткових договорів до нього від №1 до №7, хибно був вказаний Кредитний договір №04/4-КЛТ-05 від 28.04.2005 року, який було повністю погашено та закрито 26.04.2006 року, про що свідчить лист ПАТ "Кредитпромбанк" (вих.№17/51.4б.б-01 від 01.02.2017р.).

Наведені в апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" аргументи скаржника не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки вони суперечать обставинам справи та спростовуються наступним.

Зазначені обставини щодо заміни в Іпотечному договорі №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року Кредитного договору, за яким забезпечується виконання зобов'язань, на Кредитний договір №04/4-КЛТ-05 від 28.04.2005 року, були також встановлені рішенні Господарського суду Запорізької області від 12.04.2016 року у справі №908/1492/14, яке набрало законної сили, та має приюдиційне значення при розгляді даної справи в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України.

У вказаному вище рішенні судом встановлено, що 16.03.2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та боржником був укладений Додатковий договір №8 до Іпотечного договору №04/08/З03/06-КЛТ, яким сторони змінили редакцію розділу "Терміни та визначення" договору.

Так, відповідно до розділу "Терміни та визначення" Іпотечного договору №04/08/З03/06-КЛТ, в редакції додаткового Договору №8 від 16.03.2013 року, Іпотечний договір №04/08/З03/06-КЛТ укладений на виконання Кредитного договору №04/4-КЛТ-05 від 28.04.2005 року, укладеного між ПАТ "Кредитпромбанк" та боржником.

Вищевстановлені обставини свідчать про те, що Додатковим договором №8 від 16.03.2013 року сторони вказали, що Іпотечний договір №04/08/З03/06-КЛТ укладений на виконання іншого Кредитного договору, а саме: Кредитного договору № 04/4-КЛТ-05 від 28.04.2005 року.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають, зокрема, з договору.

У цьому зв'язку, Додатковий договір №8 укладена до Іпотечного договору №04/08/З03/06-КЛТ, який є правочином, і є його невідємною частиною

Частиною 1 ст. 626 вказаного Кодексу передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З наведеного вбачається, що суд, при дослідженні договору в якості доказу у справі, повинні виходити саме зі змісту, а не з помилок чи інших неточностей, які ймовірно могли бути допущені сторонами у такому договорі.

Проте, як було вже зазначено, сторонами до Іпотечного договору №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2016 року, укладалися Додаткові угоди та договори, у т.ч. Додатковий договір №8 від 16.03.2013 року, яким сторони погодили внести зміни до Іпотечного договору в частині визначення Кредитного договору, виконання якого забезпечується Іпотечним договором, а саме: це Кредитний договір №04/4-КЛТ-05 від 28.04.2005 року, укладений між ПАТ "Кредитпромбанк" та боржником.

При цьому, наявність Кредитного договору №04/4-КЛТ-05 від 28.04.2005 та факт укладання Додаткового договору №8 від 16.03.2013 року досліджувались під час розгляду справи про банкрутство, відповідні докази наявні в матеріалах справи

В свою чергу, апелянт-1 - ПАТ "Дельта Банк" не зазначив про укладання будь-якого іншого Іпотечного договору (або застави), яким би забезпечувалось виконання боржником зобов'язань за Кредитним договором № 04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року.

Враховуючи викладене, грошові вимоги ПАТ "Дельта Банк" до боржника на підставі Кредитного договору №04/08/06-КЛТ від 13.03.2006 року підтверджуються на суму 58380670,00 грн. та вони не є забезпеченими заставою майна боржника.

Неспроможними визнаються доводи апелянта-2 щодо припинення іпотеки за Іпотечним договором №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2016 року з підстав заміни кредитного договору, за яким забезпечувалось зобов'язання, оскільки така зміна сторонами основного зобов'язання, яке забезпечується іпотекою, не є законодавчо визначеною підставою для визнання іпотеки припиненою. Судова колегія зазначає, що положеннями Закону України "Про іпотеку" не визначено такої підстави для припинення зобов'язання іпотеки, як заміна кредитного договору в Іпотечному договорі.

III) Крім того, ПАТ "Дельта Банк" додатково заявлені вимоги в сумі 7867717,98 грн., з яких: 4979647,99 грн. - заборгованість за основним зобов'язанням, 898949,90 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 1035795,70 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 952410,89 грн. - сума 3% річних від суми простроченого кредиту, 913,50 грн. - судового збору

Зазначена сума грошових вимог ПАТ "Дельта Банк" до боржника ґрунтується на рішенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2014 року у справі №334/2108/14-ц, що набрало законної сили, та яким з боржника, як з фінансового поручителя, відповідно до Договору фінансової поруки №04/11/ПО1/08-КЛТ від 27.03.2008 року, солідарно з іншими поручителями, на користь АТ "Дельта Банк" стягнуто 26233091,39 грн. заборгованості за Кредитним договором №04/11/08-КЛТ від 26.03.2008 року та 913,50 грн. судового збору.

Боржником на момент постановлення оскаржуваної ухвали рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12.11.2014 року у справі № 334/2108/14-ц не виконано, заборгованість не погашена. Вимоги АТ "Дельта Банк" підтверджуються матеріалами справи, у т.ч. рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2014 по справі №334/2108/14-ц, що набрало законної сили; постановою ВПВР ВДВС України від 31.01.2015 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа у справі №334/2108/14-ц від 20.01.2015 року, Кредитним договором №04/11/08-КЛТ від 26.03.2008 року, тощо

Враховуючи встановлені обставини, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про обґрунтованість вимог АТ "Дельта Банк" до боржника на суму 786717,98 грн., які підтверджуються доданим до матеріалів справи розрахунком та відповідними доказами, дослідженими судом апеляційної.

Також необґрунтованими визнаються посилання апелянта-2 про те, що сума 3% річних, яку АТ "Дельта Банк" заявляє в якості грошових вимог до боржника, є сумою штрафних санкцій, тому для її розрахунку має застосуватися спеціальні строки позовної давності, враховуючи наступне

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Таким чном, правова природа пені, інфляційних нарахувань та процентів річних є різною і, відповідно, по-різному здійснюється нарахування цих сум та обчислення позовної давності щодо їх стягнення з боржника.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким також погоджується колегія суддів, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

До вимог про стягнення сум процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність (ст. 257 названого Кодексу).

Проценти за користування кредитом також не є штрафними санкціями, а є платою за користування кредитом.

Отже доводи апеляційної скарги ТОВ "ЗПЗМР "Ресурс-Інвест" про те, що проценти за користування кредитом також є штрафною санкцією, і тому для їх нарахування також застосовуються спеціальні строки позовної давності, судом апеляційної інстанції відхиляються.

IV) Також ПАТ "Дельта Банк" було заявлено до боржника грошові вимоги в сумі 1622968,66 грн., які ґрунтуються на постанові Донецького апеляційного господарського суду від 17.01.2012 року, ухвалі Господарського суду Запорізької області у справі №31/5009/5681/11 від 03.10.2012 року, та складається із суми простроченої заборгованості за Кредитом в розмірі 1480276,89 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 118474,50 грн., державного мита в сумі 15987,51 грн., витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу в сумі 236,00 грн. та витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 7993,76 грн.

Судом встановлено, що постановою Донецького апеляційного господарського суду від 17.01.2012 року, яка набрала законної сили, стягнуто з боржника, як майнового поручителя за Договором поруки №0/П від 12.11.2007 року, укладеним між боржником та ПАТ "УкрСиббанк", на користь останнього прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 1480276,89 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 118474,50 грн. Також, вказаною постановою були присуджено до стягнення з боржника на користь ПАТ "УкрСиббанк" витрати по оплаті державного мита в сумі 15987,51 грн., витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу в сумі 236,00 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 7993,76 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.10.2012 року, на підставі ст. 25 ГПК України, на стадії виконання судового рішення (постанови Донецького апеляційного господарського суду від 17.01.2012 року) здійснено процесуальне правонаступництво сторони у справі №31/5009/5681/11 з ПАТ "УкрСиббанк" на АТ "Дельта Банк", у зв'язку з тим, що 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" (продавець) та АТ "Дельта Банк" (покупець) було укладено та нотаріально посвідчено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, тобто за вказаним договором відбулася заміна кредитора та до АТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги за кредитами.

Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, а також вищевикладені приписи законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним висновок про наявність підстав вивзнати забезпеченими заставою майна боржника грошові вимоги АТ "Дельта Банк" в розмірі 13631605,11 грн., в той же час вимоги в загальній сумі 72996901,45 грн. правомірно заявлені Банком, оскільки документально підтверджені, є обґрунтованими та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів в насітпній черговості:

- 12180,00 грн. судового збору за подання заяви про порушення провадження у справі - до першої черги задоволення;

- 70931501,35 грн. основного платежу - до четвертої черги задоволення;

- 2053220,10 грн. пені - до шостої черги задоволення.

Враховуючи наведене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявників, викладені в апеляційних скаргах не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України.

Таким чином твердження заявників апеляційних скарг про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті судового рішення в оскаржуваній частині не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законної та обґрунтованої ухвали Господарського суду Запорізької області від 13.03.2017 року у справі №908/6299/15 в цій частині суд апеляційної інстанції не вбачає.

У зв'язку із залишенням апеляційних скарг без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати за їх подання покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.03.2017 року у справі №908/6299/15 в частині розгляду кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами "Ресурс-Інвест" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.03.2017 року у справі №908/6299/15 в частині розгляду: 1) кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"; 2) заяв (вих.№160 від 26.12.2016р.) про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року; (вих.№161 від 27.12.2016р.) про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором № 04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року; (вих.№162 від 28.12.2016р.), з урахуванням уточнень (вих.№18 від 31.01.2017р.), про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суд Запорізької області від 13.03.2017 року у справі №908/6299/15 в частині розгляду кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"; 2) заяв: (вих.№160 від 26.12.2016р.) про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором №04/08/З03/06-КЛТ від 27.04.2006 року; (вих.№161 від 27.12.2016р.) про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором № 04/16/З02/06-КЛТ від 15.08.2006 року; (вих.№162 від 28.12.2016р.), з урахуванням уточнень (вих.№18 від 31.01.2017р.), про визнання припиненою іпотеки, передбаченої Іпотечним договором №04/11/І01/08-КЛТ від 26.03.2008 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Судді Т.Д. Геза

Н.М. Дучал

(У судовому засіданні 19.06.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини. Повний текст постанови складено та підписано 26.06.2018 року).