ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2018р. справа №908/338/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Єнакіївський коксохімпром», м.Дружківка Донецької області
на рішення господарського суду Запорізької області
ухваленого 25.04.2018р. (повний текст підписано 02.05.2018р.) у м. Запоріжжі
по справі №908/338/18 (суддя Корсун В.Л.)
за позовом Приватного акціонерного товариства «Єнакіївський коксохімпром», м.Дружківка Донецької області
до Приватного акціонерного товариства «Азовкабель», м. Бердянськ Запорізької області
про визнання недійсним третейського застереження в договорі

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Приватне акціонерне товариство «Єнакіївський коксохімпром», м. Дружківка Донецької області (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Азовкабель», м. Бердянськ Запорізької області (далі Відповідач) про визнання недійсним третейського застереження в договорі, викладеного в п.п.9.1., 9.2. договору (на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів) №19/11/15-2015 від 23.11.2015р.

2. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.03.2018р. у справі №908/338/18 було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощенного позовного провадження.

3. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.04.2018р. (повний текст підписано 02.05.2018р.) у справі №908/338/18 у задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі.

4. Означене рішення суду обґрунтоване встановленням факту погодження третейської угоди між сторонами у вигляді третейського застереження на стадії укладення господарського договору та відсутності в матеріалах справи протоколу розбіжностей, який би міг свідчити про непогодження Позивача з п.п.9.1., 9.2. означеного договору №19/11/15-2015 від 23.11.2015р. Окрім того, ухвалюючи рішення судом було прийнято до уваги, що за твердженням Відповідача договір (на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів) №19/11/15-2015 від 23.11.2015р. укладено за формою (проектом) запропонованою (запропонованим) саме Позивачем.

ІІ. ОСОБА_5 зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Приватне акціонерне товариство «Єнакіївський коксохімпром», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2018р. у справі №908/338/18 скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору апелянт просить покласти на Відповідача.

6. Підставою для задоволення означених апеляційних вимог Скаржник зазначає залишення місцевим судом поза увагою, що за змістом ст.2 Закону України «Про третейські суди», третейські суди не входять до системи судів загальної юрисдикції та не здійснюють правосуддя, а наявність в договорі №19/11/15-2015 від 23.11.2015р такого застереження є прямим порушенням його права на розгляд спору, який виник/може виникнути у звязку з цим договором в суді, до підсудності якого вирішення такого спору віднесено процесуальним законом, передбаченого ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:

7. Приватним акціонерним товариством «Азовкабель» в межах визначеного апеляційним судом ухвалою від 04.06.2018р. строку (до 20.06.2018р.0, в порядку ст.ст.262, 263 Господарського процесуального кодексу України, відзив на апеляційну скаргу подано не було, зважаючи на що надісланий до суду поза межами такого строку (21.06.2018р.) та без обґрунтування наявності поважних причин його поновлення відзив залишено без розгляду на підставі ст.118 Господарського процесуального кодексу України.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. Відповідно до ч.1 ст.253 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції у господарських справах є апеляційний господарський суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

9. Указом Президента України №454/217 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» (набрання чинності 16.01.2018р. з публікацією в Офіційному віснику України №5 за 2018р.) постановлено ліквідувати, у тому числі Донецький апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

10. Згідно з п.3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Наразі, відповідної публікації про початок роботи Східного апеляційного господарського суду на момент прийняття цієї постанови здійснено не було.

11. У відповідності до вимог ст.32 Господарського процесуального кодексу України та протоколом автоматизованого розподілу від 04.06.2018р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_6, ОСОБА_3

З огляду на перебування судді Радіоновою О.О. у відпустці з 09.07.2018р. по 27.07.2018р. та подальші заплановані відпустки інших членів судової колегії, з метою забезпечення дотримання розумних строків апеляційного провадження, протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ від 13.07.2018р. суддю Радіонову О.О. у складі судової колегії було замінено на суддю Зубченко І.В.

12. Враховуючи викладене в п.п.10-11 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Донецького апеляційного господарського суду у складі ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

13. Ухвалою від 04.06.2018р. зазначена судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №908/338/18, а ухвалою від 25.06.2018р. призначила розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Єнакіївський коксохімпром» в порядку письмового провадження в світлі приписів ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, оскільки розглядуваний в межах справи позов немайнового характеру, за своєю сутністю результатом розгляду безпосередньо не передбачає зміни майнового стану сторін, враховуючи, що відповідного клопотання від учасників справи не надходило, а судова колегія з власною ініціативи не вбачає необхідності розгляду означеної апеляційної скарги з повідомленням учасників справи. Учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд означеної апеляційної скарги в порядку письмового провадження

14. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

15. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 23.11.2015р. між Приватним акціонерним товариством «Єнакіївський коксохімпром» (Покупець) та Приватним акціонерним товариством «Азовкабель» було укладено договір (на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів) №19/11/15-2015 (договір а.с.а.с.10-15), відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов'язується передати, а Покупець - прийняти та оплатити: матеріально-технічні ресурси на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п.2.1. договору, кількість, номенклатура ресурсів вказується в специфікаціях до даного договору, яка є його невід'ємною частиною.

16. Своєю чергою, у п.5.1 договору сторони визначили, кількість, номенклатура ресурсів вказується в специфікаціях до даного договору, яка є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п.п.5.2. 5.3 договору, оплата за поставлені ресурси буде здійснюватися протягом строку, вказаного в специфікації, який вираховується з моменту поставки ресурсів.

Датою оплати ресурсів вважається дата списання грошових коштів з рахунку покупця

17. Крім того, у п.9.1. договору сторони погодили, що спори та розбіжності, що виникають у зв'язку з виконанням цього договору або стосуються його укладання, зміни, порушень умов, розірвання, недійсності будуть, за можливістю, вирішуватись шляхом переговорів.

Відповідно до п.9.2. цього договору, якщо спори та розбіжності, зазначені в п.9.1. цього договору, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх вирішення здійснюється у відповідності до матеріального права України наступним чином:

- спори, майнові вимоги за якими перевищено еквівалент 10 000 доларів США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимог) щодо основної суми зобов'язань, вирішуються в господарських судах України (у відповідності до чинного законодавства України);

- спори, майнові вимоги за якими не перевищено еквівалент 10 000 доларів США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимог) щодо основної суми зобов'язань, вирішуються в постійно діючому Регіональному Третейському суду України при Асоціації «Регіональна правова група» (у відповідності до Регламенту вказаного суду), рішення якого є остаточним і обов'язковим для сторін та підлягає виконанню сторонами у строки, вказані в рішенні суду.

18. Місцевим судом було встановлено, що на виконання умов договору сторонами було підписано специфікацію №2 16.01.2017р. на загальну суму 163864,00грн. (а.с.16). Окрім того, до матеріалів справи була залучена копія ухвали постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації «Регіональна правова група» від 23.01.2018р. у справі №14/44К-17 (а.с.а.с.33, 34), зі змісту якої вбачається, що вказаним третейським судом порушено третейський розгляд справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Азовкабель» до Приватного акціонерного товариства «Єнакіївський коксохімпром» про стягнення з Відповідача 242714,40грн. за порушення умов договору (на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів) від 23.11.2015р. №19/11/15-2015 та призначено розгляд справи на 23.02.2018р.

Між тим, Приватне акціонерне товариство «Єнакіївський коксохімпром» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Азовкабель» про визнання недійсним третейського застереження, яке викладене в п.п.9.1., 9.2. договору (на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів) №19/11/15-2015 від 23.11.2015р., у звязку з тим, що наявність означеного третейського застереження порушує право Позивача, передбачене ст.ст.55, 64 Конституції України на звернення до суду.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

19. Зважаючи на викладене, спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів Конституції України, Цивільного кодексу України, а також Закону України «Про третейські суди» та «Про судоустрій та статус суддів».

VІ. Оцінка апеляційного суду:

20. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного субєктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

21. Сутність розглянутого спору полягає у визнанні недійсною третейської угоди у вигляді третейського застереження, викладеного в п.9.2. договору (на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів) №19/11/15-2015 від 23.11.2015р., що повністю відповідає способу судового захисту, передбаченого ст.20 Господарського кодексу України та ст.16 Цивільного кодексу України. Захищуване право Позивача за заявленим позовом кваліфікується апеляційним судом як право на самостійне обрання способу захисту своїх прав, зокрема судового.

22. Беручи до уваги характер спірних правовідносин, кореспондуючі права та обов'язки їх сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів, насамперед, Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про третейські суди» та «Про судоустрій та статус суддів».

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

23. За змістом ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину, якою у розумінні ч.2 ст.202 Цивільного кодексу України є спірна третейська угода у вигляді третейського застереження, передбаченого п.9.2 договору (на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів) №19/11/15-2015 від 23.11.2015р., є недодержання в момент його вчинення вимог ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 Цивільного кодексу України.

24. Апеляційний суд зауважує, що посилаючись на положення ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України щодо загальних підстав визнання угоди недійсною, Позивач за змістом своєї позовної заяви хоча і навів конкретні положення норм матеріального права, які, на його думку, порушує спірне третейське застереження, однак не визначив конкретної умови за ст.203 означеного Кодексу, яку через таке порушення не було дотримано при укладанні спірної третейської угоди.

25. Посилання Скаржника на те, що третейське застереження передбачає обовязкове передання на розгляд третейського суду спору між сторонами, що порушує передбачене ст.ст.55, 64 Конституції України та ст.8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» право Позивача на звернення до суду, відхиляються апеляційним судом як юридично неспроможні, оскільки:

- третейська угода сторін жодною мірою не обмежую визначену ст.124 Конституції України юрисдикцію судів, до яких третейський суд, природно, не відноситься. Спірне застереження опосередковує забезпечення сторонам можливість реалізації ними узгодженого права захищати свої права та інтереси у правовідносинах в межах договору (на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів) №19/11/15-2015 від 23.11.2015р., гарантованого ч.5 ст.55 Конституції України, що узгоджується із позицією, висловленою в абзаці першому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24.02.2004р. №3-рп/2004;

- в абз.2 п.3.1. Рішення Конституційного Суду України у справі про завдання третейського суду від 10.01.2008р. №1-рп/2008 визначено, що: «Гарантуючи судовий захист з боку держави, ОСОБА_7 України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч.5 ст.55). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.2 ст.22, ст.64 Конституції України)». Відтак, діюче законодавство, передбачаючи можливість сторін на підставі укладеної між ними третейської угоди (застереження) передати певний спір на розгляд третейського суду, запроваджує додаткові до судових механізми захисту цивільних прав, а не обмежує власне судову компетенцію на користь позасудової (третейської), надаючи право вибору способу захисту особі, чиї права порушені, у відповідності до положень ч.1 ст.20 Цивільного кодексу України;

- імперативний припис ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» спрямований на захист права субєкта звертатися до відповідного суду від будь-якого зовнішнього (зумовленого діями, приписами чи іншим волевиявленням іншого субєкту чи органу) обмеження такого права, проте не може тлумачитися як правило, що обмежує субєкта самостійно визначатися із обранням механізму захисту своїх прав судового чи позасудового (зокрема третейського), які рівною мірою гарантовані ст.55 Конституції України, але розрізняються умовами реалізації - судовий спосіб може бути використаний у будь-якому випадку, тоді як третейський лише за умов наявності третейської угоди (застереження). Укладаючи договір із третейським застереженням Позивач самостійно і вільно (належних доказів дефекту волі чи волевиявлення під час укладання застереження матеріали справи не містять і Позивач таких підстав не зазначив) визнав можливість розгляду відповідних спорів саме у третейському суді. Дійсно, опосередковане спірним третейським застереженням власне волевиявлення Позивача і Відповідача щодо запровадженні додаткового до судового механізму вирішення спорів за договором (на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів) №19/11/15-2015 від 23.11.2015р. не може розцінюватися як встановлення обмеження до Позивача. Більш того, обрання саме Постачальником (Відповідачем в справі №908/338/18), зважаючи на наявну в матеріалах справи ухвалу постійно діючого третейського суду (п.18 цієї постанови) позасудового (третейського) способу захисту своїх права в межах правовідносин з Покупцем за вказаним договором не обмежує права останнього на судовий захист його прав, адже в розглядуваному випадку право на захист своїх прав реалізує за своїм власним вибором інша сторона договору Позивач в силу ч.1 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.14 Цивільного кодексу України не може примушувати Відповідача відносно приналежних йому вимог обирати певний спосіб захисту.

26. Апеляційний суд також враховує, що ст.ст.51, 56 Закону України «Про третейські суди» передбачаючи можливість судового оскарження стороною рішення третейського суду та встановлюючи можливість його примусового виконання виключно на підставі виконавчого документу, який видається лише компетентним (державним) судом, фактично запроваджують судовий контроль і за результатами третейського розгляду як спеціальний випадок здійснення встановленого ч.1 ст.55 Конституції України права на судовий захист, що додатково вказує на безпідставність тверджень Скаржника щодо порушення спірним третейським застереженням ст.124 ОСОБА_7 Закону.

27. Наведене дає підстави для висновку про те, що в розглядуваному випадку не має місця порушення/невизнання/оспорювання Відповідачем захищуваних заявленим позовом прав Позивача на обрання способу захисту своїх прав.

28. Відтак, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Єнакіївський коксохімпром» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

29. За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Єнакіївський коксохімпром», м.Дружківка Донецької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2018р. (повний текст підписано 02.05.2018р.) у справі №908/338/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2018р. (повний текст підписано 02.05.2018р.) у справі №908/338/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Приватного акціонерного товариства «Єнакіївський коксохімпром», м.Дружківка Донецької області.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.07.2018р.

Головуючий, суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3

Надрук. 5 примірн.: 1,2 -сторонам, 3-у справу, 4- ГСЗО

Надіслано судом до ЄДРСР 13.07.2018р.