номер провадження справи 27/84/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 Справа № 908/1188/18

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засіданні ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз збут (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7, )

до відповідача: Державної установи Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України (69039 м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 27, )

про стягнення 6 946 грн. 22 коп.

за участю за участю

представника позивача: не зявився

представник відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

21.06.2018 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз збут про стягнення з Державної установи Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України 6 740 грн. 18 коп. заборгованості, 11 грн. 84 коп. пені, 151 грн. 05 коп. інфляційних витрат, 43 грн. 15 коп. 3 % річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2018 р., справу № 908/1188/18 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 25.06.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1188/18. Присвоєно справі номер провадження 27/84/18 та призначено розгляд справи по суті на 10.07.2018 р.

Справа № 908/1188/18 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні 10.07.2018 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представники сторін Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз збут, м. Запоріжжя та Державної установи Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України, м. Запоріжжя у судове засідання 10.07.2018 р. не зявились, про час та місце розгляду справи були попереджені належним чином, причини своєї неявки у засідання суду не повідомили.

Представник відповідача 09.07.2018 р. надіслав на поштову адресу господарського суду Запорізької області клопотання про розгляд справи № 908/1188/18 за відсутністю свого представника.

Клопотання позивача прийнято судом.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут з 1 липня 2015 року є постачальником природного газу зі спеціальними обов'язками постачання на території Запорізької області.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 28.05.2015 р. № 1652 (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП № 2247 від 01.09.2015 року) ТОВ Запоріжгаз Збут отримало ліцензію серія АЕ № 299031 ,на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території міста Запоріжжя та Запорізької області (крім міста Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та села Темирівка Гуляйпільського району) усім категоріям споживачів, крім підприємств теплоенергетики.

29.05.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут (постачальник) та Державною установою Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України (споживач) укладено договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 144112CTK7DB027.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Цивільні права і обовязки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. До зобовязань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобовязання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобовязань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобовязується передати у власність споживачу у 2017 році природний газ, а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно п. 2.9 договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку:

2.9.1 За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

2.9.2 На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника.

2.9.3 Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу

2.9.4 У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника.

Пунктами 1.2 та 1.3 договору сторони узгодили річний плановий обсяг газу до 4,496 тис. куб. м. та планові обсяги постачання газу по місяцях.

Пунктом 3.2 договору сторони узгодили, що ціна газу становить 8753,50 грн. за 1000 куб. м., крім того ПДВ 1750,70 грн., всього з ПДВ 10504,20 грн.

Відповідно до п. 3.4 договору сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором.

Згідно з п. 3.6 договору загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого споживачеві за даним договором.

У розділі 4 договору сторони обумовили порядок та строки проведення розрахунків.

Розрахунковий період за договором становить один календарний місяць - з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно (4.1 договору).

Оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку (4.2 договору);

100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці (4.2.1)

У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу 4.2.2).

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6 Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу (4.2.3).

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (4.3).

Відповідно до п. 11.1 договору, договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 лютого 2017 р. до 31 грудня 2017 р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору № 114112СТК7БВ027 від 29.05.2017 р. в травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2017 р. та січні, лютому, березні, 2018 р. позивач передав, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 4,608 тис. куб. метрів на суму 49285 грн. 66 коп., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу: від 31.05.201 р. за травень 2017 р. в обсязі 0,626 тис. куб. метрів; від 31.05.201 р. за травень 2017 р. в обсязі 0,517 тис. куб. метрів; від 31.05.201 р. за травень 2017 р. в обсязі 0,121 тис. куб. метрів; від 31.05.201 р. за травень 2017 р. в обсязі 0,017 тис. куб. метрів; від 30.06.2017 р. за червень 2017 р. в обсязі 0,018 тис. куб. метрів; від 31.07.2017 р. за липень 2017 р. в обсязі 0,019 тис. куб. метрів; від 31.08.2017 р. за серпень 2017 р. в обсязі 0,018 тис. куб. метрів; від 30.09.2017 р. за вересень 2017 р. в обсязі 0,017 тис. куб. метрів; від 31.10.2017 р. за жовтень 2017 р. в обсязі 0,019 тис. куб. метрів; від 30.11.2017 р. за листопад 2017 р. в обсязі 0,18 тис. куб. метрів; від 31.12.2017 р. за грудень 2017 р.

в обсязі 1,2 тис. куб. метрів; від 31.01.2018 р. за січень 2018 р. в обсязі 0,255 тис. куб. метрів; від 28.02.2018 р. за лютий 2018 р. в обсязі 0,785 тис. куб. метрів; від 31.03.2018 р. за березень 2018 р. в обсязі 0,816 тис. куб. метрів.

Таким чином, Позивач виконав умови договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 114112СТК7ОВ027 від 29.05.2017 р. належним чином та в повному обсязі.

Відповідач, в порушення умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, не своєчасно сплачував вартість поставленого природного газу, та сплатив лише 42 545 грн. 48 коп., чим саме, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України, припустив односторонню відмову від виконання зобов'язань по договору.

Як вбачається з матеріалів справи, сума заборгованості у розмірі 6 740 грн. 18 коп. відповідачем на день розгляду справи не сплачена.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку).

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК).

Правовідносини сторін врегульовано договором № 144112CTK7DB027 від 29.05.2017 р., який за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не виконав умови договору № 144112CTK7DB027 від 29.05.2017 р. в частині оплати газу у розмірі 6 740 грн. 18 коп., факт виконання зобовязань за договором відповідач належним чином не довів.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з Державної установи Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України 6 740 грн. 18 коп. заборгованості.

У звязку із несплатою відповідачем основної заборгованості у повному обсязі, позивачем нараховано до стягнення з відповідача пеню в розмірі 11 грн. 84 коп., 151 грн. 05 коп. інфляційних витрат, 43 грн. 15 коп. 3 % річних.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України. Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобовязання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також річні відсотки за весь час прострочення виконання зобовязання.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування - це спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Факт порушення відповідачем термінів розрахунків, передбачених договорами, є доведеним і вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 43 грн. 15 коп. та 151 грн. 05 коп. інфляційних витрат , заявлені обґрунтовано.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 11 грн. 84 коп. пені.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено ст. 230 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню) у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ст. 231 ГК України, законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобовязань, зазначених у частині другій цієї статті.

Згідно ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з ст. 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до вимог Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем термінів виконання умов договору, пеня заявлена до стягнення правомірно.

Судом встановлено, що пеня в межах заявленого позивачем періоду становить суму 11 грн. 84 коп., яку належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Суд дійшов висновку, що позивачем доведений суду факт порушення з боку відповідача своїх зобовязань за договором.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто, подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобовязання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобовязань. Якщо учасники зобовязання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобовязання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обовязки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обовязків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобовязання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобовязання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобовязання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Відповідач своїм процесуальним правом на участь у судовому розгляді спору не скористався, письмового відзиву на позов суду не надав. Укладення договору № 114112СТК7БВ027 від 29.05.2017 р. не заперечив.

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

В порядку ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 1 762 грн. 00 коп. покладається на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз збут, м. Запоріжжя до Державної установи Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України, м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Державної установи Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України (69039 м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз збут (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7, ) 6 740 (шість тисяч сімсот сорок) грн. 18 коп. заборгованості, 11 (одинадцять) грн. 84 коп. пені, 151 (сто пятдесят одна) грн. 05 коп. втрат від інфляції, 43 (сорок три) грн. 15 коп. 3 % річних, 1 762 (одна тисячі сімсот шістдесят два) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 13.07.2017р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Дроздова