РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.06.2018Справа № 910/3515/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М., при секретарі судового засідання Мартинюк М.О., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Київської місцевої прокуратури №2 (0200, м. Київ, вул. Каунаська, 3-в) в інтересах держави в особі Київської міської ради (01044, м. Київ, ВУЛИЦЯ ХРЕЩАТИК, будинок 36; )

до Обслуговуючого кооперативу «Служба гідротехнічних споруд кар'єру №7 з розробки Бортницького родовища пісків» (04209, м. Київ, ВУЛ. ГЕРОЇВ ДНІПРА, будинок 12, квартира 59; код ЄДРПОУ 4075090)

про витребування земельної ділянки

Представники учасників справи:

від прокуратури: Такташов О.Я.- посвідчення №044658 від 26.10.2016р.;

від позивача: Самелюк К.О. - довіреність № 225-КМГ-571 від 13.02.2018р.;

від відповідача: Христофоров О.В. - довіреність від 14.03.2017р.

Обставини справи :

03.03.2017 року до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява №52/1126вих-17 від 01.03.2017 Київської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Київської міської ради (надалі - позивач) до Обслуговуючого кооперативу "Служба гідротехнічних споруд кар'єру №7 з розробки Бортницького родовища пісків" (надалі - відповідач) про витребування земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що Київською місцевою прокуратурою №2 встановлено порушення майнових прав територіальної громади м. Києва, а саме вибуття поза волею власника земельної ділянки площею 0,091 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Прокурор зазначає, що вибуття поза волею власника спірної земельної ділянки підтверджується тим, що реєстрація права власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку здійснено на підставі рішення органу місцевого самоврядування, однак згідно листа Київської міської ради від 25.01.2017 року слідує, що на пленарних засіданнях Київської міської ради не приймалось рішень щодо виділення ОСОБА_4 спірної земельної ділянки.

З підстав викладених вище, прокурор, на підставі ст.388 ЦК України, просить суд витребувати у відповідача земельну ділянку на користь власника - територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2017 року (суддя Лиськов М.О.) прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі №910/3515/17, розгляд справи призначено на 20.03.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 року розгляд справи відкладено на 30.03.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2017 року зупинено провадження у справі №910/3515/17 до вирішення пов'язаної з нею справи №753/5207/17.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2017 (судді: Гончаров С.А. - головуючий, Куксов В.В., Скрипка І.М.) ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.03.2017 року залишено без змін.

Постановою Вищого Господарського Суду України від 11.07.2017 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2017 у справі №910/3515/17 Господарського суду міста Києва та ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.03.2017 скасовано; справу направлено до Господарського суду міста Києва для здійснення провадження у справі.

В зв'язку з відсутністю судді Лиськова М.О. призначено повторний автоматизований розподіл судових справ (розпорядження керівника апарату від 20.07.2017 року №05-23/2148), за наслідками якого справу №910/3515/17 розподілено для розгляду на суддю Якименко М.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2017 року справу №910/3515/17 прийнято до провадження, поновлено провадження у справі №910/3515/17 та призначено її розгляд на 20.09.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2017 року розгляд справи відкладено на 04.10.2017 року

04.10.2017 року через канцелярію Господарського суду міста Києва представник відповідача подав клопотання про призначення експертизи у справі.

В судовому засіданні 04.10.2017 року оголошено перерву до 17.10.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 року призначено у справі №910/3515/17 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та надано експерту дозвіл (в разі потреби) на більш тривалий строк проведення експертизи.

На вирішення судового експерта винесено наступні питання:

- 2.1. Чи виконано підпис від імені заступника міського голови - секретаря Київської міської ради ОСОБА_7 у додатку до рішення Київської міської ради від 23.04.2009 №444/1500, що наданий Київською міською радою тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

- 2.2. Чи виконано підпис від імені заступника міського голови - секретаря Київської міської ради ОСОБА_7 у додатку до рішення Київської міської ради від 23.04.2009 №444/1500, що наданий з матеріалів реєстраційної справи тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

Крім того, зазначеною ухвалою зупинено провадження у справі №910/3515/17 до закінчення проведення судової експертизи.

30.11.2017 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшов лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 22.11.2017 року "Щодо направлення клопотання, рахунку попередньої оплати висновку судових експертів та матеріалів справи" до якого додано клопотання судових експертів Куріпко К.П., Красюк І.П., Чередниченко О.С. Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про надання додаткових матеріалів для проведення судово-почеркознавчої експертизи №21927-21930/17-32, призначеної у справі №910/3515/17.

Згідно клопотання про надання додаткових матеріалів для проведення судово-почеркознавчої експертизи №21927-21930/17-32, призначеної у справі №910/3515/17, експерти вказали на необхідність надати:

- оригінал рішення Київської міської ради від 23.04.2009 № 444/1500 та податку до рішення Київської міської ради від 23.04.2009 №444/1500, що надані Київською міською радою;

- оригінал рішення Київської міської ради від 23.04.2009 №444/1500 та оригінал Додатку до рішення Київської міської ради від 23.04.2009 №444/1500, які містяться в реєстраційній справі та на підставі яких за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на земельну ділянку 0,10 га., місце розташування якої: АДРЕСА_1 (право власності на зазначену земельну [ділянку зареєстровано 17.04.2014 державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Чайкою Сергійом Володимировичем; номер запису про право власності: 5392666; реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 00.);

- оригінали документів, в яких містяться вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_7 за будь-який період часу /у т.ч. за 2008- 2009 роки/, у якомога більшій кількості, які можуть знаходитися у різнохарактерних документах (різних протоколах, заявах, договорах, довіреностях, платіжних та страхових документах, листах за місцем роботи, автобіографіях, анкетах, деклараціях про доходи, ксерокопія паспорта, заяви про видачу паспорта /Ф № 1/, ділових щоденниках тощо);

- відібрати експериментальні зразки підпису ОСОБА_7 на розлінованому папері на п'яти аркушах.

Однак, враховуючи те, що матеріали справи №910/3515/17 ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2017р. витребувано для вирішення питання про прийняття до провадження апеляційної скарги Заступника прокурора міста Києва на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 року у справі № 910/3515/17, суд вважав за необхідне відкласти вирішення питання про розгляд клопотання судових експертів Куріпко К.П., Красюк І.П., Чередниченко О.С. Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України до повернення матеріалів справи №910/3515/17 до Господарського суду міста Києва, про що винесено відповідну ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 року.

12.02.2018 року до канцелярії господарського суду міста Києва від Верховного суду повернулися матеріали справи №910/3515/17.

02.03.2018 року до канцелярії господарського суду міста Києва заступник прокурора міста Києва подав клопотання про поновлення провадження у справі.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Відповідно до пункту 9 частини 1 розділу XI перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в новій редакції від 15.12.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, оскільки провадження у справі №910/3515/17 було порушене до набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи за правилами, які діють після набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2018 року поновлено провадження у справі №910/3515/17, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання у справі призначено на 18.04.2018 року, а також задоволено клопотання судових експертів Куріпко К.П., Красюк І.П., Чередниченко О.С. Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про надання додаткових матеріалів для проведення судово-почеркознавчої експертизи №21927-21930/17-32, призначеної у справі №910/3515/17, зокрема:

- зобов'язано Київську міську раду надати суду у підготовчому судовому засіданні:

1) оригінали всіх документів по суті спору, доданих до позовної заяви (для огляду);

2) оригінал рішення Київської міської ради від 23.04.2009 № 444/1500 та податку до рішення Київської міської ради від 23.04.2009 №444/1500, що надані Київською міською радою;

3) оригінал рішення Київської міської ради від 23.04.2009 №444/1500 та оригінал Додатку до рішення Київської міської ради від 23.04.2009 №444/1500, які містяться в реєстраційній справі та на підставі яких за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на земельну ділянку 0,10 га., місце розташування якої: АДРЕСА_1 (право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано 17.04.2014 державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Чайкою Сергійом Володимировичем; номер запису про право власності: 5392666; реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 00.);

4) оригінали документів (в кількості не менше 15), в яких містяться вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_7 за будь-який період часу /у т.ч. за 2008- 2009 роки/, у якомога більшій кількості, які можуть знаходитися у різнохарактерних документах (різних протоколах, заявах, договорах, довіреностях, платіжних та страхових документах, листах за місцем роботи, автобіографіях, анкетах, деклараціях про доходи, ксерокопія паспорта, заяви про видачу паспорта /Ф № 1/, ділових щоденниках тощо);

- зобов'язано Київську міську раду забезпечити явку в судове засідання ОСОБА_7, для відібрання вільних та експериментальних зразків підпису необхідних для проведення судової експертизи;

- зобов'язано ОСОБА_7 з'явитися в судове засіданні для відібрання вільних та експериментальних зразків підпису, необхідних для проведення судової експертизи.

У судовому засіданні 18.04.2018 року судом встановлено, що позивачем вимоги ухвали суду від 15.03.2018 року не виконано, ОСОБА_7 у судове засідання не прибув у зв'язку із невжиттям позивачем заходів щодо повідомленням ОСОБА_7 про судове засідання 18.04.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 року:

1. Підготовче засідання відкладено на 15.05.2018 року;

2. Повторно зобов'язано Київську міську раду надати суду у підготовчому судовому засіданні:

- оригінали всіх документів по суті спору, доданих до позовної заяви (для огляду);

- оригінал рішення Київської міської ради від 23.04.2009 № 444/1500 та податку до рішення Київської міської ради від 23.04.2009 №444/1500, що надані Київською міською радою;

- оригінал рішення Київської міської ради від 23.04.2009 №444/1500 та оригінал Додатку до рішення Київської міської ради від 23.04.2009 №444/1500, які містяться в реєстраційній справі та на підставі яких за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на земельну ділянку 0,10 га., місце розташування якої: АДРЕСА_1 (право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано 17.04.2014 державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Чайкою Сергійом Володимировичем; номер запису про право власності: 5392666; реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 00.);

- оригінали документів (в кількості не менше 15), в яких містяться вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_7 за будь-який період часу /у т.ч. за 2008- 2009 роки/, у якомога більшій кількості, які можуть знаходитися у різнохарактерних документах (різних протоколах, заявах, договорах, довіреностях, платіжних та страхових документах, листах за місцем роботи, автобіографіях, анкетах, деклараціях про доходи, ксерокопія паспорта, заяви про видачу паспорта /Ф № 1/, ділових щоденниках тощо); Звернуто увагу Київської міської ради на те, що відповідно до вимог Методики почеркознавчої експертизи 1.1.54, вільні зразки почерку і підписів повинні надаватися не менше ніж у 15 документах.

3. Викликано ОСОБА_7 у судове засідання для відібрання вільних та експериментальних зразків підпису необхідних для проведення судової експертизи.

4. ОСОБА_7 надати суду оригінали документів (в кількості не менше 15), в яких містяться вільні зразки підпису та почерку за будь-який період часу /у т.ч. за 2008- 2009 роки/, у якомога більшій кількості, які можуть знаходитися у різнохарактерних документах (різних протоколах, заявах, договорах, довіреностях, платіжних та страхових документах, листах за місцем роботи, автобіографіях, анкетах, деклараціях про доходи, ксерокопія паспорта, заяви про видачу паспорта /Ф № 1/, ділових щоденниках тощо). Звернуто увагу ОСОБА_7 на те, що відповідно до вимог Методики почеркознавчої експертизи 1.1.54, вільні зразки почерку і підписів повинні надаватися не менше ніж у 15 документах.

В судовому засіданні 15.05.2018 року відкладено розгляд справи на 30.05.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2018 року підготовче провадження у справі 910/3515/17 закрито; розгляд справи по суті призначено на 12.06.2018 року.

В судовому засіданні 12.06.2018 року оголошено перерву до 19.06.2018 року.

В судовому засіданні 19.06.2018 року представники прокуратури та позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з та просили суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 19.06.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників прокуратури, позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2017 №80866349, встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності (індексний номер НОМЕР_2), зареєстрованого 17.04.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Чайков С.В., ОСОБА_4 набула право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_1) площею 0,091 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 (зареєстровано в реєстрі за №722), ОСОБА_13 продала та передала ОСОБА_14 земельну ділянку площею 0,091 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану у АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем'яненко Т.М. (зареєстровано в реєстрі за №904) ОСОБА_14 продала та передала обслуговуючому кооперативу "Служба гідротехнічних споруд кар'єру №7 з розробки Бортницького родовища пісків" земельну ділянку площею 0,091 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану у АДРЕСА_1.

Прокурор зазначає, що у матеріалах реєстраційної справи об'єкту нерухомості - земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, наявна копія рішення, за яким вказану земельну ділянку передано ОСОБА_13 у власність. Вказана копія рішення органу місцевого самоврядування стала підставою для реєстрації за ОСОБА_13 права власності на вказану земельну ділянку.

Листом №52/123 від 23.01.2017 року прокурор звертався до Київської міської ради відносно надання інформації щодо надання ОСОБА_16 у власність земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1.

У відповідь на вказаний лист Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом від 03.02.2017 року № повідомив, що документи, які посвідчують право власності в Департаменті земельних ресурсів, не зареєстровані.

Листом від 25.01.2017 року Київська міська рада повідомила, що на пленарних засіданнях Київської міської ради не приймалось рішень щодо виділення ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,10 га, розташованої у АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

У відповідності до ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 16.04.2014р.) свідоцтво про право власності на нерухоме майно підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Відповідно до свідоцтва про право власності (індексний номер НОМЕР_2), зареєстрованого 17.04.2014 державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Чайко С.В., ОСОБА_4 набула право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_1) площею 0,091 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2017 №80866349 право приватної власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку зареєстровано державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 12511203 від 17.04.2014 року.

Таким чином, в матеріалах справи наявні докази реєстрації права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Одним із випадків, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України). За змістом зазначеної норми майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (аналогічної правової позиції притримується Верховний суд України у постанові від 18 січня 2017 року №6-2776цс16).

Крім того, втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року.

Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Доказів визнання незаконною та скасування державної реєстрації та Свідоцтва на право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку матеріали справи не містять, прокурором вказані обставини не наводяться.

Як на підставу вибуття спірної земельної ділянки поза волею власника (відповідача) прокурор посилається на те, що підставою для реєстрації права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1, в матеріалах реєстраційної справи зазначено рішення органу місцевого самоврядування. Однак Київська міська рада повідомила про те, що рішення про передачу вказаної земельної ділянки ОСОБА_4 на пленарних засідання не приймалось. З приводу вказаних обставин розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000185 за ч.1 ст.358 КК України.

За змістом ст.35 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Відповідно до ст. 25 Кримінального процесуального кодексу України прокурор, слідчий зобов'язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Таким чином, в матеріалах справи відсутній вирок суду щодо встановлення факту підроблення рішення органу місцевого самоврядування, який був підставою для реєстрації права власності ОСОБА_4 на спірну земельну, при цьому сам факт відкриття кримінального провадження не може бути прийнято судом в якості належного доказу неправомірного вибуття земельної ділянки поза волею власника, оскільки в розумінні ст.25 КПК України відкриття кримінального провадження є обов'язковим для слідчого та прокурора в разі надходження заяви і внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не може розглядатися як свідчення того, що мало місце вчинення злочину. Обставини вчинення злочину, у тому числі факт події злочину, можуть бути встановлені виключно у ході досудового розслідування та відображені у вироку суду.

Відповідно до ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується прокурора, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Оскільки прокурором належними доказами не доведено наявність підстав неправомірного вибуття спірної земельної ділянки від власника, реєстрацію права власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку та свідоцтво про право власності (індексний номер рішення 12511203), зареєстрованого 17.04.2014 року в судовому порядку не скасовано, прокурор вимоги про скасування державної реєстрації та свідоцтва про право власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку не заявляє, а відтак, враховуючи межі заявлених позовних вимог та відсутність вироку у кримінальній справі щодо підроблення рішення органу місцевого самоврядування, суд приходить до висновку про недоведеність прокурором наявності правових підстав на час розгляду даної справи судом для задоволення позовних вимог про витребування у відповідача спірної земельної ділянки.

За таких підстав, суд вважає позовні вимоги є необґрунтованими та такими що задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються судом на прокурора.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 256 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» та ст. 256 Господарського процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 16.07.2018 року.