КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2018 р., м. Київ Справа№ 910/2029/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Гаркавенко С.В.,

від відповідача: Цурка Н.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2018р., м. Київ (повний текст складено 16.04.2018р.) у справі №910/2029/18 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Спільного українсько-угорського товариства з обмеженою відповідальністю "Гулівер Інтернешнл"

про стягнення 145336,16 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з централізованого опалення у сумі 140380,19 грн та за надання послуг з постачання гарячої води у сумі 4955,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань з оплати наданих Позивачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої види за період з 01.01.2015р. по 01.07.2015р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.03.2018р. у справі №910/2029/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що Позивачем надавались, а Відповідачем споживались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у зазначеному позивачем розмірі у спірному періоді.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2018р. у справі №910/2029/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що договір між сторонами не укладався, а тому Відповідач повинен оплатити фактично надані Позивачем послуги. Позивач стверджує, що за весь спірний період Позивач надсилав Відповідачу рахунку, а тому у разі незгоди Відповідача з кількістю, якістю наданих послуг останній повинен був звернутися до Позивача з актом-претензією.

Також Позивач вказує, що матеріалами справи підтверджується факт надання Позивачем послуг з централізованого постачання гарячої води та послуг за централізоване опалення. Так, Позивач посилається на договір купівлі-продажу приміщення №14 від 19.09.2007р. та наданий розрахунок заборгованості, в якому помісячно зазначено нарахування за спірний період.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2018р. апеляційну скаргу Позивача залишено без руху, надавши останньому строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме, сплати судового збору у сумі 3270,06 грн.

15.01.2018р. Позивачем подано до суду докази доплати судового збору у сумі 3270,10 грн, що підтверджується платіжним дорученням № від 23.05.2018р.

Судом розглянуто клопотання Скаржника про поновлення строку на подання апеляційної скарги, та визнані поважними зазначені в клопотанні причини пропуску даного строку.

За вказаних обставин, апеляційний суд визнав подані Позивачем матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/2029/18, розгляд призначено на 03.07.2018р.

20.06.2018р. Відповідач подав до суду відзив на апеляційному скаргу, відповідно до якого просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Так, Відповідач зазначає, що не користувався послугами з постачання гарячої води від централізованої системи будинку.

Також Відповідач вказує, на посилання Позивача в рахунку №65853 від 30.06.2015р. та актах надання послуг на договір №13060 від 01.02.2007р., який між сторонами не укладався. Натомість договірні відносини виникли між сторонами на підставі договору на постачання теплової енергії №8373090-01 від 21.09.2016р. з початком дії 01.10.2015р.

Крім того, Відповідач зазначає, що є незрозумілим спосіб здійснення нарахувань, оскільки Позивачем не вказано ні формулу, ні тариф, за якими здійснювалося нарахування, та звертає увагу на те, що Позивач надсилав Позивачу претензії про сплату спірної заборгованості, але за інший період.

02.07.2018р. Позивач подав до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому Позивач додатково зазначив, що посилання на договір №13060 від 01.02.2007р. в актах №65863 та 54155 є технічною помилкою програмного забезпечення, та вказав, що є єдиним виконавцем комунальних послуг у м. Києві. Крім того, Позивач звернув увагу на те, що нарахування за надані послуги з центрального опалення здійснювалося за нормою споживання грн/кв.м. з урахуванням опалювальної площі 735,50 кв.м. Водночас система централізованого опалення є безперервним процесом, і приміщення Відповідача не може бути відокремлено без внесення змін до технічних умов. У судовому засіданні 03.07.2018р. оголошено перерву до 17.07.2018р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

19.09.2007р. між Представництвом Фонду державного майна України в Оболонському районі м. Києва та Відповідачем укладено договір купівлі-продажу приміщення №14, відповідно до умов якого Представництво Фонду державного майна України в Оболонському районі м. Києва зобов'язалося передати у власність Відповідача нежилі приміщення загальною площею 735,30 м. кв., які розташовані за адресою: 04114, м. Київ, вул. Вишгородська, 46.

26.09.2007р. на виконання договору між Представництвом Фонду державного майна України в Оболонському районі м. Києва та Відповідачем підписано акт передачі нежитлового приміщення №14, відповідно до якого Представництво Фонду державного майна України в Оболонському районі м. Києва передає, а Відповідач приймає нежилі приміщення загальною площею 735,3 м.кв. за адресою: 04114, м. Київ, вул. Вишгородська, 46, літ «А».

21.09.2016р. між Позивачем та Відповідачем укладено договір №8373092-01 на постачання теплової енергії, відповідно до умов якого Позивач зобов'язується постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону в кількості та обсягах згідно з додатком №1 до цього договору.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. N630 (у редакції чинній протягом спірного періоду), у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку..

Згідно з п.21 вказаних Правил у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством.

Відповідно до п.32 зазначених Правил виконавець зобов'язаний: надавати споживачеві в установленому законодавством порядку інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру тарифів, нормативи (норми) споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості, якісні показники надання послуг.

Звертаючись із даним позовом Позивач посилається на надання Відповідачу за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 46 послуг з централізованого опалення за період з 01.01.2015р. по 01.05.2015р. в сумі 140380,19 грн та з централізованого постачання гарячої води за період з 01.01.2015р. по 01.07.2015р. у сумі 4955,97 грн.

В обґрунтування своїх вимог Позивач вказує на те, що Відповідач як власник приміщення площею 735,30 м. кв. за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 46, фактично спожив спірні послуги та повинен їх оплатити.

Апеляційний суд погоджується з тим, що Відповідач як власник зазначеного вище приміщення зобов'язаний оплачувати фактично надані йому комунальні послуги, в тому числі, з опалення та постачання гарячої води.

Водночас Позивач повинен довести суду факт споживання Відповідачем вказаних послуг, їх кількість та вартість.

Позивач посилається на виставлені Відповідачу акти надання послуг №65863 від 30.06.2015р. на суму 789,58 грн, №45155 від 31.05.2015р. на суму 690,89 грн, №42572 від 30.04.2015р. на суму 851,16 грн, №26318 від 31.03.2015р. на суму 35259,88 грн, №5069 від 31.01.2015р. на суму 755,18 грн, №42573 від 30.04.2015р. на суму 10337,89 грн, №26317 від 31.03.2015р. на суму 980,88 грн, №18262 від 28.02.2015р. на суму 24712,80 грн, №5067 від 31.01.2015р. на суму 70069,62 грн.

Проте, як вірно зазначено місцевим судом, вказані акти підписані лише Позивачем, доказів надсилання Відповідачу зазначених актів Позивачем не подано.

Також Позивач стверджує, що за весь спірний період надсилав Відповідачу рахунки на оплату, проте доказів складення та направлення Відповідачу даних рахунків Позивач не подав. Матеріали справи не містять таких рахунків, крім рахунку №65863 від 30.06.2015р. на суму 4067,69 грн.

З огляду на вказане, апеляційний суд відхиляє доводи Позивача, що Відповідач у разі незгоди з кількістю, якістю наданих послуг повинен був звернутися до Позивача з актом-претензією, оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що Відповідач був повідомлений про обсяги наданих комунальних послуг.

Також, як вірно зазначено місцевим судом, з актів надання послуг №65863 від 30.06.2015р. та №54155 від 31.05.2015р. та рахунку №65863 від 30.06.2015р. вбачається, що останні були виставлені на виконання договору №13060 від 01.12.2007р., проте матеріали справи не містять копії вказаного в актах договору.

При цьому, Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту укладання між сторонами такого договору. Натомість в матеріалах справи знаходиться договір про постачання теплової енергії №8373092-01 від 21.09.2016р., який набув чинності з 01.10.2015р., тобто пізніше зазначеного Позивачем періоду.

Також, суд оцінює критично наданий Позивачем розрахунок заборгованості, в якому помісячно зазначено нарахування за спірний період, оскільки Позивачем не надано суду доказів на обгрунтування кількості та вартості нарахованих послуг Відповідачу за спірний період, зокрема, актів зняття показників засобів обліку теплової енергії та постачання гарячої води або методики розрахунку згідно з установленими нормативами (нормами) споживання.

З огляду на вказане, апеляційний суд не приймає доводи Позивача, що нарахування за надані послуги з центрального опалення здійснювалося за нормою споживання грн/кв.м. з урахуванням опалювальної площі 735,50 кв.м.

За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що Позивачем надавались, а Відповідачем споживались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у зазначеному позивачем розмірі у спірному періоді.

Також апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду щодо відсутності підстав у даному випадку для задоволення клопотання Відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки в задоволенні позовних вимог судом відмовлено.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2018р. у справі №910/2029/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2018р. у справі №910/2029/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Публічне акціонерне товариство "Київенерго".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 25.07.2018р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко