УХВАЛА

м. Київ

13.07.2018Справа № 911/3960/16

За заявою про у справі За позовом До проОСОБА_1 роз'яснення рішення №911/3960/16 ОСОБА_1 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
Представники сторін:
від позивача: від відповідача: не з'явився; не з'явився.
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2017 у справі № 911/3960/16 (суддя Підченко Ю.О.) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2017 у справі № 911/3960/16 (у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Пашкіної С.А., Зеленіна В.О.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2017 у справі №911/3960/16 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва в від 07.04.2017 у справі №911/3960/16 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 12.12.2017 Постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2017 у справі № 911/3960/16 залишити без змін.

25.06.2018 через канцелярію суду від ОСОБА_1 (надалі за текстом - заявник) надійшла заява про роз'яснення п. п. 4 та 5 резолютивної частини постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2017 у справі № 911/3960/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 заяву ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13.07.2018.

Представники Сторін в судове засідання 13.07.2018 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Частиною 3 ст. 245 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) визначено, що суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про роз'яснення рішення.

Так, ухвала суду від 05.07.2018 була надіслана за адресами позивача та відповідача, що зазначені у заяві, суд приходить до висновку, що Сторін було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання.

За таких обставин, оскільки Сторін було належним чином повідомлено про час і місце судового засідання та оскільки Сторонами не повідомлено про причини неявки, суд вважає, що неявка представників Сторін в судове засідання 13.07.2018 не перешкоджає розгляду заяви.

В судовому засіданні 13.07.2018 представник позивача за первісним позовом заперечував проти задоволення заяви, надав суду усні пояснення по суті заяви, представник заявника наполягав на задоволенні заяви, також надав суду усні пояснення по суті заяви.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 14 Конституції України закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Разом з тим, частиною 1 ст. 31 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 ГПК України унормовано, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Системне тлумачення положень вказаної статті дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз'яснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Між тим, у вирішенні питання про межі, в яких суд вправі діяти, надаючи роз'яснення судового рішення, слід виходити з приписів статей 237, 238 ГПК України щодо змісту рішення, якщо воно є незрозумілим для заявника. При цьому, необхідність такого роз'яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння судового рішення.

Так, відповідно до ч. 5 ст.238 ГПК України закріплено, що у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - г ромадян України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 18 Постанови Пленум Вищого Господарського суду України № 6 від 23 березня 2012 року встановлено, що здійснюючи роз'яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.

З аналізу вищенаведеної правової норми випливає, що роз'яснення рішення, ухвали - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта, викладення рішення у більш зрозумілій, доступній, чіткій та конкретизованій формі, не змінюючи при цьому його змісту та виключно в межах тих питань, які були предметом судового розгляду.

Отже, суд роз'яснює суть судового рішення (ухвали), якщо воно є незрозумілою для суб'єкта, якому надано право звернення за відповідним роз'ясненням. При цьому, необхідність такого роз'яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння судового рішення (ухвали) з метою його виконання.

Таким чином роз'яснення судового рішення не є встановленням способу та порядку виконання судового рішення та можливе лише у випадку кількох варіантів тлумачення резолютивної частини судового рішення.

Так, відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2017 у справі № 911/3960/16 (у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Пашкіної С.А., Зеленіна В.О.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2017 у справі №911/3960/16 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва в від 07.04.2017 у справі №911/3960/16 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Як вбачається з п. п. 5. 4. резолютивної частини зазначеної постанови від 30.08.2017 у справі № 911/3960/16, судом вирішено:

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 1378 грн. (тисяча триста сімдесят вісім гривень) витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 1378 грн (тисяча триста сімдесят вісім гривень) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу про відмову у прийнятті позовної заяви, 3031 грн. (три тисячі тридцять одна гривня) 60 копійок по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду;

5. Стягнути в дохід Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" 1378 (тисяча триста сімдесят вісім) грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

27.12.2017 Господарським судом м. Києва на виконання зазначеної постанови суду був виданий судовий наказ про примусове виконання постанови.

Мотивуючи заяву, заявник вказує на те, що отримавши зазначений вище наказ суду від 27.12.2017, він звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» з заявою щодо стягнення на його користь сум сплаченого судового збору, на що останнім надано відповідь на вищезазначену заяву з якої вбачається, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» не є розпорядником бюджетних коштів та не отримує бюджетні асигнування.

Окрім того, заявник зазначає, що 05.05.2018, на його адресу надійшла відповідь на звернення від 12.04.2018 стосовно добровільного виконання рішення суду в частині відшкодування судових витрат, з якої вбачається, що для повернення сплачених мною сум судового збору, заявник має звернутись до відповідного органу Казначейства, але роз'яснення щодо якого відповідного органу Казначейства заявник має звернутись не надано, у зв'язку із чим 14.05.2018 заявник звернувся із заявою до Державної казначейської служби України стосовно виконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.12.2017, на яку заявник отримав відповідь в якій значиться про те, що задля стягнення сплачених сум судового збору за судовим наказом, заявник має звернутись до відповідного органу державної виконавчої служби та в повернення вищезазначених сум заявнику було відмовлено.

Так, відповідно до ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.

Частиною 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України визначено, що головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно:

1) за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорутіційне бюро України, Конституційний Суд України, Верховний Суд, Вища рада правосуддя та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Державна судова адміністрація України,

Національна академія наук України. Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників;

2) за бюджетними призначеннями, визначеними рішенням про бюджет Автономної Республіки Крим, - уповноважені юридичні особи (бюджетні установи), що забезпечують діяльність Верховної Ради Автономної Республіки Крим та Ради міністрів Автономної Республіки Крим, а також міністерства та інші органи влади Автономної Республіки Крим в особі їх керівників;

3) за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Разом з тим, за приписами статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з положеннями частини 2 статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Так, механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України

від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45).

Таким чином, суд приходить до висновку, що для виконання наказу від 27.12.2017 по справі 911/3960/16, заявнику слід звернутися до відповідного органу державної виконавчої служби в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

За таких обставин, заява про роз'яснення п. п. 4 та 5 резолютивної частини постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2017 у справі № 911/3960/16 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 234, 245 Господарського процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про роз'яснення п. 4 та п. 5 Постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2017 у справі № 911/3960/16 задовольнити.

2. Роз'яснити ОСОБА_1, що з метою виконання Постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2017 в частині стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" судового збору за подання позову та апеляційної скарги, слід звернутися до відповідного органу державної виконавчої служби в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 18.07.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко