ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року

м. Київ

справа № 910/22878/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко І.М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас",

представник позивача - Дешевий О.А., адвокат (ордер від 23.07.2018 № 347786, свідоцтво від 23.06.2005 № 2224), Козаченко І.В., адвокат (ордер від 23.07.2018 № 347785, свідоцтво від 23.06.2005 № 2230),

відповідач - товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоінвест Трейдінг",

представник відповідача - Горянін А.О., адвокат (довіреність від 02.07.2018 № 02/07-18, свідоцтво від 16.07.2007 № 268),

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 (головуючий Дідиченко М.А., судді: Пономаренко Є.Ю. і Руденко М.А.)

у справі № 910/22878/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" (далі - Позивач)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоінвест Трейдінг" (далі - Відповідач)

про стягнення заборгованості за договором постачання вугільної продукції від 10.06.2015 № 10/06-1.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості за договором постачання вугільної продукції від 10.06.2015 № 10/06-1 (далі - Договір).

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання Відповідачем зобов'язань за Договором, в результаті чого у останнього утворилася заборгованість перед Позивачем у розмірі 90 834 747,51 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.02.2018 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 90 834 747,51 грн. заборгованості, 4 036 460,82 грн. - 3% річних та 18 351 941,78 грн. - інфляційних втрат.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване правомірністю та доведеністю позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 оскаржуване рішення скасовано, а справу передано до господарського суду Донецької області для розгляду за встановленою підсудністю.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що: дана справа підсудна господарському суду за місцезнаходженням Відповідача, який знаходяться на території Донецької області; суд першої інстанції не звернув увагу на те, що справа прийнята до розгляду з порушенням правил підсудності, не надіслав матеріали справи за встановленою підсудністю і розглянув дану справу по суті з порушенням правил територіальної підсудності.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Позивач звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2018, а рішення господарського суду міста Києва від 07.02.2018 залишити в силі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції:

- неправильно застосував положення статей 27, 171, 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України);

- дійшов необґрунтованого висновку про розгляд справи судом першої інстанції з порушення територіальної підсудності.

Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, просить залишити її без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представників сторін, Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Приймаючи постанову про передачу справи за встановленою підсудністю, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами яких є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Згідно із статтею 27 ГПК України позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Таким чином, Позивач, вважаючи, що місцезнаходженням Відповідача є м. Київ, вул. Предславинська, буд. 34 А, подав позовну заяву до господарського суду міста Києва.

Статтею 93 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи.

Визначаючи територіальну підсудність справи, господарські суди повинні враховувати, що місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених ним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з частиною другою статті 27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

14.12.2017 Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Відповідача про стягнення заборгованості за Договором.

У матеріалах справи наявний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 18.12.2017, з якого вбачається, що місцезнаходженням Відповідача є м. Київ, Печерський район, вул. Предславинська, буд. 34 А.

При цьому Відповідачем було надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якої вбачається, що місцезнаходженням Відповідача станом на 22.12.2017 є Донецька область, Слов'янський район, місто Миколаївка, вул. Європейська, буд. 120.

Статтею 269 ГПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Оскільки всі процесуальні документи у даній справі були надіслані Відповідачу за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, буд. 34 а, у той час як з 21.12.2017 місцезнаходженням Відповідача є Донецька область, Слов'янський район, місто Миколаївка, вул. Європейська, буд. 120, то судом апеляційної інстанції було прийнято до розгляду зазначену виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, з 21.12.2017 місцезнаходження Відповідача було змінено з міста Києва на Донецьку область, Слов'янський район, місто Миколаївка.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2017 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 09.01.2018.

04.01.2018 до відділу діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до статті 174 ГПК України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Згідно із статтею 176 ГПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу. Про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Отже, моментом прийняття справи суддею до розгляду є саме момент постановлення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідно до статті 174 ГПК України.

Статтею 31 ГПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Тобто, виходячи з наведених норм, у разі, коли справа стала підсудна іншому господарському суду, господарський суд розглядає господарську справу по суті лише у тому випадку, коли при прийнятті справи до свого провадження вона була підсудна саме цьому суду, а саме з додержанням правил підсудності.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що станом на момент прийняття справи судом до розгляду та відкриття господарським судом міста Києва провадження у справі зареєстрованим місцезнаходженням Відповідача було Донецька область, Слов'янський район, місто Миколаївка, вул. Європейська, буд. 120, а тому розгляд даної справи належав до компетенції господарського суду Донецької області.

Відповідно до статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевий господарський суд припустився процесуальних помилок, оскільки судом не надіслано запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для встановлення місцезнаходження Відповідача станом на момент прийняття справи до свого провадження відповідно до статтей 27, 176 ГПК України.

Згідно з частиною першою статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, якщо виявилося, що справа не підсудна господарському суду після прийняття позовної заяви до розгляду, суд, не закриваючи провадження у справі, повинен був переслати матеріали справи за встановленою підсудністю.

Господарський суд міста Києва не врахував вимог зазначених норм процесуального закону, відповідно до яких дана справа підсудна господарському суду за місцезнаходженням відповідача, який знаходяться на території Донецької області, не звернув уваги на те, що справа прийнята до розгляду з порушенням правил підсудності, не надіслав матеріали справи за встановленою підсудністю і розглянув дану справу по суті з порушенням правил територіальної підсудності.

Статтею 279 ГПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Таким чином, у разі коли непідсудність справи даному місцевому господарському суду виявлено під час апеляційного перегляду судового рішення і останнє в зв'язку з цим скасовується, то матеріали справи підлягають направленню до суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Однак Касаційний господарський суд з такими висновками суду апеляційної інстанції не може погодитись, оскільки, приймаючи оскаржувану постанову, апеляційний суд, не врахував, що відповідно до частини другої статті 279 ГПК України справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв'язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Таким чином, суду апеляційної інстанції необхідно було перевірити поважність причин незаявлення стороною в суді першої інстанції про непідсудність справи, що судом апеляційної інстанції здійснено не було.

Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Відповідно до частини четвертої статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції

Зважаючи на викладене та те, що порушення норм права було допущено судом апеляційної інстанції, постанова у справі підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати наведене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та докази, в тому числі зазначені в даній постанові, об'єктивно оцінити відповідні докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Крім того, Касаційний господарський суд звертає увагу, що суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції у зв'язку з порушенням ним норм процесуального права не надавав правової оцінки наявним у матеріалах справи письмовим поясненням Відповідача до апеляційної скарги (а.с. 236-255), в яких останній зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального права при прийнятті рішення. Тобто в залежності від встановлених обставин справи під час нового розгляду справи щодо застосування судом норм процесуального права суд апеляційної інстанції повинен обґрунтовано врахувати чи відхилити вказані пояснення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316 ГПК України, Касаційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 у справі № 910/22878/17 скасувати.

Справу № 910/22878/17 передати на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко