ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/901/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А., при секретарі судового засідання Заболотній Я. О., розглянувши матеріали справи № 916/901/17

за позовом Публічне акціонерне товариство „Українська залізниця, в особі регіональної філії „Донецька залізниця ПАТ „Українська залізниця (84404, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, код - 40150216)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „Трансінвестсервіс (67543, Одеська обл., Комінтернівський район, с. Визирка, вул. Чапаєва, 50, код - 22447500)

про стягнення 48860 грн.

з підстав невірно зазначеної маси вантажу

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність;

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність;

СУТЬ СПОРУ: 15.05.2018 року Публічне акціонерне товариство „Українська залізниця, в особі регіональної філії „Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „ТРАНСІНВЕСТСЕРВІС (далі Відповідач) про стягнення стягнення 48860,00 грн. на підставі розбіжності фактичної маси вантажу із зазначеною у залізничній накладній № 41463928

Ухвалою Господарського суду від 18.05.2018 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, в порядку ст. 247 252 ГПК України та надав Відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України в строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

11.06.2018 року суд отримав відзив на позов, яким відповідач просить суд відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

21.06.2018 року Позивачем суду надано відповідь на відзив, в якому зазначено про незгоду з доводами Відповідача.

Позивач позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує.

В С Т А Н О В И В:

10.11.2017р. згідно із накладною №41463928 (далі Накладна) зі станції Чорноморська (експ. для ТІС) Одеської залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці було відправлено вагон №56071640 з вантажем вугілля камяне. Відповідно до Накладної відправником вантажу є Відповідач - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „ТРАНСІНВЕСТСЕРВІС.

12.11.2017р. на станції Авдіївка Донецької залізниці на підставі заяви вантажодержувача було здійснено комерційне переважування зазначеного вагону та складено комерційний акт.

Позивач свої вимоги обґрунтовує посилаючись на те, що Комерційним актом №482803/377 від 12.11.2017р. засвідчено, що під час контрольного зважування на вагах вантажоодержувача вагон №56071640 відправлених за Накладною було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній - масою на 1650 кг. Маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці (підтверджується графою 24 перевізних документів), завантаження проводилося вантажовідправником. Зазначені відмітки є в перевізних документах.

Посилаючись на вимоги ст.ст 118, 122 Статуту залізниць України, згідно яких за неправильно зазначену у накладних масу вантажу Відповідачу нараховано штрафи у розмірі п'ятикратної плати за всю відстань перевезення, а саме: провізна плата по Накладній за вагон №56071640 складає 9772,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача 48860,00 грн. штрафу.

Відповідач не погодившись з позовом вказавши у відзиві на позов на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог, оскільки на його думку позивачем не доведено неможливості втрати вантажу під час перевезення. Також, на думку відповідача, комерційним актом, яким позивач ґрунтує свої позовні вимоги, - не встановлено факту внесення неправдивих відомостей до залізничної накладної, а встановлено тільки невідповідність між масою вантажу, зазначені у цій накладній та фактичною масою вантажу в натурі.

Крім того, як вважає відповідач, ним не могли бути внесені невірні відомості до накладної через технічну неможливість внесення інших відомостей ваги вантажу, ніж була встановлена при зважуванні цього вантажу.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частинами 2 та 3 ст.908 ЦК України встановлено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до ст.6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частиною 1 ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Як вбачається зі змісту ст.118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

З цього приводу суд зазначає наступне:

Для застосування цього виду відповідальності залізниця має довести, що вантаж не було частково втрачено під час перевезення (п.13 Інформаційного листа ВГСУ від 02.02.2010р. №01-08/71 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів законодавства про відповідальність за порушення у галузі залізничного транспорту (за матеріалами узагальнення судової практики у справах, розглянутих господарськими судами України)".

Так п.а) ч.2 ст.129 Статуту залізниць України встановлено, що комерційний акт засвідчує лише невідповідність найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Так, пунктом 7 Правил приймання вантажів до перевезення передбачено, що маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах.

У відповідності до п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства.

Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України. затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року №442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за №1716/22028, та інших нормативно-правових актів.

Тому, зважування, завантажених вагонів, для встановлення маси вантажу здійснюється співробітниками Відповідача на повірених та зареєстрованих 100 тонних вагонних вагах 23104ВВ-1003/2СД.

Зазначенні вагонні ваги взяті на облік залізницею, про що свідчить виданий технічний паспорт у відповідності до п.2.3 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року N 442.

До того ж, у відповідності до ст.28 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, випускаються з серійного виробництва, ремонту та у продаж, видаються напрокат, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці. А засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно- правовим актом ЦОВМ.

При цьому, статтею 1 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність встановлено, що задовільна повірка засобів вимірювальної техніки - встановлення придатності засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, до застосування на підставі результатів контролю їх метрологічних характеристик.

На виконання зазначеного, Відповідачем проводилась своєчасна повірка засобів вимірювальної техніки: 100 тонних вагонних ваг 23104ВВ-1003/2СД, що засвідчується проставлянням підпису повірника та повіреного клейма у паспорті на вагонні ваги про придатність до застосування, зазначених вагонних ваг.

Отже, з наведеного вбачається, що Відповідач у відповідності до встановлених законодавством вимог здійснював зважування завантажених вагонів на придатних вагонних вагах, а тому допустити внесення неправдивих даних щодо маси ватажу в залізничній накладній є неможливим.

Так, у відповідності до роздруківки від 09.11.2017 року о 22 год 21 хв. 14 с. з програмного комплексу ПО-У.01, встановленого на вагах, складеної ваговим оператором ОСОБА_4, при зважуванні на вагових вагах 23104ВВ- 1003/2СД вагону №56071640 з вантажем, було встановлено, що маса вантажу складає 69,70 т.

Тим самим, Відповідач у залізничній Накладній вказав саме ту масу вантажу, яка зазначена в указаній роздруківці.

Вказана маса фактично підтверджена комерційним агентом Одеської залізниці ОСОБА_5 про що свідчить підпис вказаної особи на роздруківці.

Окрім того, відповідно до Договору №3/07 від 03.01.2007 року TOB „ВЕС-СЕРВІС в 2017 році надавало Відповідачу (TOB „ТІС) комплекс послуг з технічного обслуговування вагонних електромеханічних ваг, в тому числі ваг 23104ВВ-100Е/2СД.

Відповідно до Довідки, наданої TOB „ВЕС-СЕРВІС від 05.01.2018р. №3, ваги 23104ВВ-100Е/2СД на 2017 рік були повністю повірені та здійснювали роботу в справному стані.

З наведеного суд робить висновок, що відповідач не міг зазначити в залізничній накладній невірну масу вантажу, оскільки він не мав можливості змінювати значення маси вантажу, отриманні ним при зважуванні вагонів на повірених вагах 23104ВВ-1003/2СД. Більш того, як раз у випадку зазначенні іншої маси вантажу, ніж була визначена на вищевказаних вагах, з боку відповідача було б допущено порушення правил перевезення.

При цьому, Позивач у своєму позові зазначає, що комерційний акт складений у випадках передбачених ст.129 Статуту залізниць України, є безумовною підставою для стягнення з відповідача штрафу у розмірі передбаченого ст. 118 Статуту залізниць України при неправильному зазначені у залізничній накладній маси вантажу.

Між тим, відповідно до ст.129 Статуту залізниць України комерційні акти засвідчують лише обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення.

Так, п.а) ч.2 ст.129 Статуту залізниць України встановлено, що комерційний акт засвідчує лише невідповідність найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

При цьому, як видно з наведеного, комерційний акт не встановлює факт внесення неправдивих значень щодо маси вантажу в залізничній накладній, а лише вказує на невідповідність між масою вантажу, зазначеною в залізничній накладній та масою вантажу в натурі.

Отже, комерційний акт не можна приймати як доказ заздалегідь встановленої сили, що вказує на факт невірного зазначення маси вантажу в залізничній накладній.

Дійсно, у комерційному акті №482803/377 від 12.11.2017р. не міститься відомостей про втрату вантажу, оскільки в цьому акті зазначено про прибуття вантажу у справному вагоні, із зачиненими люками, за відсутності течі вантажу, без виїмок та поглиблень з маркуванням вапняним розчином, - але ці обставини не спростовують відсутності факту неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній.

На підставі викладеного суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржена в порядку ст..ст.253-259 ГПК України .

Повне рішення складено 19 липня 2018 р.

Суддя О.А. Демешин