ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"10" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/401/18
Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.
при секретарі судового засідання Мукієнко Д.С.
за участю представників:
від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився
від третьої особи: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
про зобовязання включення в проміжний ліквідаційний баланс кредиторської вимоги
ВСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товариство "ДЕЛЬТА БАНК" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до приватного акціонерного товариства "Заплазське хлібоприймальне підприємство", в особі ліквідатора/голови ліквідаційної комісії ОСОБА_1, в якому просить суд зобовязати приватне акціонерне товариство "Заплазське хлібоприймальне підприємство", в особі ліквідатора/голови ліквідаційної комісії включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" в загальному розмірі 505 303 546, 37 грн., як визнану, направивши копію проміжного ліквідаційного балансу приватного акціонерного товариства "Заплазське хлібоприймальне підприємство" на адресу публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" та господарського суду.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
19.06.2013р. між публічним акціонерним товариством "ДЕЛЬТА БАНК" та публічним акціонерним товариством "Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" укладено договір кредитної лінії № ВКЛ-2009993/1.
В подальшому було укладено ряд додаткових договорів, а саме: додатковий договір № 1 від 08.11.2013р. до договору кредитної лінії № ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013р., додатковий договір № 2 від 31.12.2013р. до договору кредитної лінії № ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013р., додатковий договір № 3 від 08.05.2014р. до договору кредитної лінії № ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013р.
Відповідно до умов кредитного договору (зі змінами та доповненнями), надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами - траншами, на умовах визначених даним договором, в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 11 400 000,00 доларів США зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі: 14% річних у доларах США; 22% річних у гривнях, в порядку, визначеному даним договором та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 12.12.2014р.
Згідно п. 1.2. договору, кредит надається позичальнику для поповнення обігових коштів.
За умовами п. 1.1.4. кредитного договору, у разі прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який визначений в п.п. 1.1.1. даного договору та/або прострочення платежів згідно графіку, діюча на такий момент прострочення річна процентна ставка за даним договором встановлюється у розмірі 19% річних у доларах США та 27% річних у гривні.
Пунктом 4 договору сторонами погоджено відповідальність сторін, зокрема, у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. У випадку порушення позичальником вимог п. 3.3. кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1 % від суми кредиту за кожний випадок порушення.
При цьому, умовами п.3.3. договору визначено, що позичальник зобов'язаний, зокрема дотримуватися положень даного договору та договорів, які зазначені у п. 1.3 даного договору, протягом строку використання кредиту сплачувати проценти за його використання в порядку, визначеному даним договором; повернути кредитору у повному обсязі кредит зі сплатою процентів та комісій кредитора та можливих штрафних санкцій у терміни, визначені даним договором.
Даний договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань за цим договором (п. 8.3. договору).
20.06.2013р. в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між публічним акціонерним товариством "ДЕЛЬТА БАНК" (заставодержатель) та приватним акціонерним товариством "Заплазське хлібоприймальне підприємство" (заставодавець) було укладено договір застави № BKJI-2009993/1/S-2.
За умовами вищевказаного договору, заставодавець з метою забезпечення зобовязань за кредитним договором передає в заставу заставодержателю майно, а саме: обладнання, в кількості 173 одиниць, що зазначено в додатку №1 до цього договору, що є його невідємною частиною.
Заставлене майно оцінюється сторонами в сумі 1 316 550, 00 грн.
Загальна заставна вартість предмету іпотеки становить 19 625 600,00 грн.
Як вказує позивач, банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором щодо надання кредиту, що підтверджується банківськими меморіальними ордерами та виписками про рух коштів по рахунках.
За умовами кредитного договору, позичальник зобовязаний був повернути банку отриманий кредит в повному обсязі, в строк та у порядку встановлених кредитним договором, а також сплатити банківській установі плату за користування кредитом та плату за управління зобовязаннями по кредиту у розмірі та порядку, встановлені кредитним договором.
Проте, боржником належним чином не виконані грошові зобовязання за кредитним договором, про що свідчить наявність прострочених платежів по рахункам обліку кредитних зобовязань, що підтверджуються розрахунком заборгованості та банківськими виписками, які є додатками до цього позову.
З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань публічному акціонерному товариству "ДЕЛЬТА БАНК" стало відомо, що приватне акціонерне товариство "Заплазське хлібоприймальне підприємство" з 03.05.2017 перебуває в стані припинення.
Засновниками (учасниками) або уповноваженими ними органами приватного акціонерного товариства "Заплазське хлібоприймальне підприємство" було визначено строк для заявлення кредиторами своїх вимог, а саме до 08.07.2017р. включно.
Як вказує позивач, станом на 25.05.2017р., кредиторські вимоги публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" за договором кредитної лінії № ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013р. складають 13 946 095,89 доларів США, що згідно курсу НБУ - 26,304507, склали 505 303 546,37 грн., з яких: сума заборгованості за простроченим кредитом 10 050 000,00 доларів США, що в національній валюті складає 264 360295,35 грн.; сума заборгованості за простроченими відсотками - 3 896 095,89 доларів США, що в національній валюті складає 102 484 881,61 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення процентів - 517 534,70 грн.; розмір штрафу - 137 940 834, 71 грн.
08.06.2017р. публічне акціонерне товариство "ДЕЛЬТА БАНК" звернулось на адресу відповідача із заявою з грошовими вимогами до боржника щодо визнання кредиторських вимог в розмірі 505 303 546,37 грн. з подальшим повідомленням банку про результати розгляду заяви.
В подальшому, жодної відповіді на адресу банківської установи направлено не було, про результати розгляду заяви жодним чином не повідомлено.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.07.2017 порушено провадження у справі № 916/1771/17 за позовом публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" до відповідача приватного акціонерного товариства "Заплазське хлібоприймальне підприємство" про зобов'язання визнати та включити кредиторські вимоги до проміжного балансу товариства та прийнято позовну заяву до розгляду. З поміж іншого, позивача зобов'язано надати оригінал витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію відповідача.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.08.2017 у справі № 916/1771/17 припинено провадження у справі № 916/1771/17, посилаючись на п. 6 ст. 80 ГПК України (діючого на момент розгляду спору), з підстав припинення юридичної особи приватного акціонерного товариства "Заплазське хлібоприймальне підприємство".
В подальшому, відповідно до відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань позивач дізнався, що приватне акціонерне товариство "Заплазське хлібоприймальне підприємство" знову перебуває в стані припинення (Витяг з ЄДРЮОФОПГФ станом на 03.03.2018), з 03.05.2017р. Строк, визначений засновниками для заявлення кредиторських вимог до 08.07.2017.
Таким чином, у зв'язку із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань запису про перебування відповідача в стані припинення, позивач звернувся до господарського суду за захистом свого порушеного права.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2018р., справу №916/401/18 було передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Цісельського О.В.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.04.2018р. суддею Цісельським О.В. прийнято справу №916/401/18 до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
29.05.2018р. на адресу Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання, в якому останній просить суд залучити до участі у справі №916/401/18 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.
Обґрунтовуючи вищенаведене клопотання, заявник посилається на те, що рішення Господарського суду Одеської області може вплинути на права та обов'язки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Суд, дослідивши зазначене клопотання, дійшов висновку щодо його задоволення, у звязку з чим, ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.05.2018р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.
Також, 29.05.2018р. на адресу Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання, в якому останній просить суд залучити до участі у справі №916/401/18 Національний банк України.
В задоволенні вищевказаного клопотання судом було відмовлено з підстав його недоведеності та необґрунтованості, про що вказано у протоколі судового засідання від 29.05.2018р.
Представник позивача в судове засідання, призначене на 10.07.2018р. не зявився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином.
Представник відповідача в судові засідання, не зявився, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним за юридичною адресою.
Відзив на позов суду не надав, своїм правом на захист не скористався.
Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Згідно до п.1 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.
Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних правових підстав.
У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.
Стаття ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків.
Зі змісту ч.3 ст.16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.
Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача.
Предмет позову повинен кореспондувати зі способами захисту права.
Під способами захисту права розуміються заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення.
Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені у статті 16 ЦК України. Одним із таких способів, як вказано у пункті 10 частини 1 статі 16 ЦК України є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Частина 2 статті 20 ГК України визначено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом: визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.
19.06.2013 р. між ПАТ «Дельта Банк» і ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів» укладено Договір кредитної лінії № ВКЛ-2009993/1, відповідно до умов якого (із змінами та доповненнями) надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами - траншами, на умовах визначених даним договором, в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 11 400 000,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом 14 % річних у доларах США, 22 % річних у гривнях. Кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом є 12.12.2014 р.
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 20.06.2013 р. між ПАТ «Дельта Банк» (заставодержатель) і ПрАТ «Заплазське хлібоприймальне підприємство» укладено Договір застави № BKJI-2009993/1/S-2, відповідно до умов якого в заставу передано майно (обладнання, в кількості 173 одиниці, згідно додатку № 1 до цього договору). Заставне майно оцінено сторонами в сумі 1 316 550,00 грн.
Також, 20.06.2013 р. між Г1АТ «Дельта Банк» (іпотекодержатель) і ПрАТ «Заплазське хлібоприймальне підприємство» укладено Договір іпотеки № ВКЛ-2009993/l/S-l, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно - адміністративна будівля та господарські будівлі, загальною площею 19 868,00 кв.м. Іпотечне майно оцінено в сумі 19 625 600,00 грн.
ПАТ «Дельта Банк» свої зобов'язання за договором виконало, кошти у передбаченому кредитним договором розмірі надало (підтверджується банківськими меморіальними ордерами та виписками про рух коштів по рахунках, які є в матеріалах справи).
Проте, боржником належним чином не виконані грошові зобовязання за кредитним договором, про що свідчить наявність прострочених платежів по рахункам обліку кредитних зобовязань (підтверджується розрахунком заборгованості та банківськими виписками, які є в матеріалах справи).
Станом на 25.05.2017 р. кредиторські вимоги ПАТ «Дельта Банк» за Договором кредитної лінії № ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013 р. становить 13 946 095,89 доларів США, що згідно курсу НБУ (26,304507) дорівнює 505 303 546,37 грн.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 р. № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 р. № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», згідно з яким з 03.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк».
Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2015р. по 02.06.2015р.
В подальшому виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 71 від 08.04.2015 р. про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 р. № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно якого тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 р. до 02.09.2015 р. включно.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.10.2015 р. №181 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації AT «Дельта Банк», призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора AT «Дельта Банк», визначені ст.ст.37, 38, 51, ч.1 та ч.2 ст.48 Закону, ОСОБА_3 на два роки з 05.10.2015 р. по 04.10.2017р. включно.
Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 20.02.2017р. №619 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації AT «ДЕЛЬТА БАНК» на два роки до 04.10.2019 р. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» ОСОБА_3 на два роки до 04.10.2019 р.
Відповідно до відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб банку стало відомо, що ПрАТ «Заплазське хлібоприймальне підприємство» перебуває у стані припинення.
08.06.2017р. ПАТ «Дельта Банк» звернулося за адресою Відповідача, із заявою з грошовими вимогами до боржника щодо визнання кредиторських вимог банку в розмірі 505 303 546,37 грн. з подальшим повідомленням Банку про результати розгляду заяви.
Відповідно до ч.6 ст.105 ЦК України кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.
Згідно з ч.8 ст.111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.
Частиною третьою ст.112 ЦК України передбачено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду, кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії.
Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, договору.
Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України угода (договір) є підставою виникнення цивільних прав і обовязків, зобовязання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до вказівок закону, умов договору та припиняються виконанням, проведеним належним чином, а одностороння відмова від їх виконання не допускається.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленим договором.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобовязується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 546 ЦК України передбачено, що Виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленим договором.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.112 ЦК України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості: у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом; у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності; у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов'язкових платежів); у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги. Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги.
У разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії.
За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи (ч.3 ст.112 ЦК України).
Отже, відповідно до положень коментованої статті такий позов предявляється до ліквідаційної комісії, відповідачем у такій справі є юридична особа, оскільки ліквідаційна комісія лише має право вести справи від імені юридичної особи і не може самостійно бути відповідачем та позивачем, оскільки не є юридичною особою.
Судом встановлено, що позивач звернувся за захистом своїх порушених прав в судовому порядку в межах строку, встановленого ч.1 ст.112 ЦК України.
З проаналізованих матеріалів справи та законодавства суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача спрямована на захист його прав, як кредитора стосовно приватного акціонерного товариства "Заплазське хлібоприймальне підприємство", в особі ліквідатора/голови ліквідаційної комісії ОСОБА_1, та направлена на зобов'язання ліквідаційної комісії приватного акціонерного товариства "Заплазське хлібоприймальне підприємство", в особі ліквідатора/голови ліквідаційної комісії ОСОБА_1, шляхом включення в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" в загальному розмірі 505 303 546, 37 грн., як визнану.
З врахуванням того, що матеріали справи не містять доказів внесення відповідачем до проміжного ліквідаційного балансу кредиторських вимог банку та його затвердження підприємством, позов публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" підлягає задоволенню.
При цьому, суд зазначає, що вимога позивача про зобовязання відповідача направити копію проміжного ліквідаційного балансу приватного акціонерного товариства "Заплазське хлібоприймальне підприємство" на адресу публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" та господарського суду, задоволенню судом не підлягає, з врахуванням її безпідставності.
Суд, керуючись п.п.5 п.5 ст.13 ГПК України зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч.3, 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами ст.79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст.6 Конвенції зобовязує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".
Відповідно до п.1 ст.86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача спростовано.Одночасно, суд, перевіривши доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дійшов висновку про відсутність підстав для правового захисту його інтересів в межах даного спору.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного зясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим відмовляє позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.
У відповідності до приписів ст.129 ГПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 1 762,00 грн.
Керуючись ст.ст.13, 74, 78, 129, 202, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
4. В іншій частині позову відмовити.
Відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.
Повний тест рішення складено 19 липня 2018 р.
Суддя О.В. Цісельський