ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/161/18
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Діброви Г.І., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Федорончук Д.О.,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАЛОН ІНК»

на рішення Господарського суду Херсонської області від 24.04.2018 року

за позовом Фізичної особи-підприємця Двойневського Івана Васильовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАЛОН ІНК»

про стягнення 1 133 950, 00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2018 року Фізична особа-підприємець Двойневський Іван Васильович (далі - ФОП Двойнеський І.В., позивач) звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАЛОН ІНК» (далі - ТОВ «АВАЛОН ІНК», відповідач) про стягнення 1 133 950,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ФОП Двойнеський І.В. є учасником ТОВ «АВАЛОН ІНК». У зв'язку із недостатністю оборотних коштів відповідач в особі керівника попросив у позивача позику на поворотній основі. Сторони домовились, що позика буде надаватись позивачем шляхом передачі необхідних для відповідача готівкових коштів шляхом внесення у касу підприємства. Позивач зазначає, що за період з 01.01.2017 по 16.11.2017 він надав відповідачу поворотну безпроцентну позику на загальну суму 1 583 450,00 грн.. Відповідач повернув позику частково у розмірі 449 500,00 грн. 28.02.2018 позивач направив на адресу відповідача вимогу про негайне повернення 1 133 950,00 грн., яка відповідачем залишена без відповіді.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 24.04.2018 року (суддя Гридасов Ю.В.) позов задоволено, стягнуто з ТОВ «АВАЛОН ІНК» на користь ФОП Двойнеського І.В. 1 133 950,00 грн. основного боргу та 17 890,25 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення мотивовано тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, ТОВ «АВАЛОН ІНК» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та в позові відмовити.

Скаржник вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 18.07.2018.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 18.07.2018 не з'явились, та не скористались своїм правами на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлялись належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень від 03.07.2018, про поважні причини неявки суд не повідомили та правами, наданими ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, не скористались.

Проте, така неявка представників сторін не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду про призначення справи до розгляду від 02.07.2018 явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України апеляційний господарський суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що Двойневський І.В. є фізичною особою - підприємцем та учасником (однин із засновників) ТОВ «ABAJIOH ІНК», володіє 49 % статутного (складеного капіталу відповідача (п. 8.3. Статуту)), а також має право вчиняти будь-які дії від імені відповідача, а саме підписувати договори та інші угоди без доручення, що вбачається з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Статуту підприємства.

Відповідач здійснює свою господарську діяльність з роздрібної торгівлі переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами в орендованих приміщеннях, розташованих за адресою: м. Херсон, вул. Робоча, 84.

Звертаючись з позовом до господарського суду ФОП Двойнеський І.В. зазначив, що в період з 01.01.2017 по 16.11.2017 останнім шляхом внесення до каси відповідача надано поворотну безпроцентну позику на загальну суму 1 583 450,00 грн., що підтверджується карткою рахунка 683 за 2017 року, оборотно-сальдовим звітом по рахунку 683 за 2017 року, звітами про дебітові та кредитні операції по рахунку та прибутково-касовими ордерами. Відповідач повернув Позивачу позику частково у розмірі 449 500,00 грн., що підтверджується карткою рахунка 683 за 2017 року. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції врахував поведінку відповідача щодо отримання від Позивача готівкових коштів, надані прибуткові та видаткові касові ордери, відображення операцій у бухгалтерському обліку та повернення позивачу частини позики, що сторонами укладено правочин позики, у зв'язку з чим у відповідача виникло зобов'язання у поверненні позики.

Проте, судова колегія вважає вищевказані висновки суду першої інстанції передчасними та помилковими, з огляду на наступне.

Дійсно, матеріали справи містять картки рахунка 683 за 2017 року, оборотно-сальдовий звіт по рахунку 683 за 2017 року, звіти про дебітові та кредитові операції по рахунку та прибутково-касові ордерами в яких зазначено, що кошти зараховані відповідачу від позивача на підставі договорів фінансової допомоги №4/2017 від 26.12.2016 та договору поворотної безпроцентної позики №3 від 15.06.2017, однак в матеріалах справи відсутні вищевказані договори.

Крім цього, судова колегія зазначає, пунктом 15.1 Статуту відповідача визначено, що вищим органом Товариства є загальні збори учасників.

Відповідно до пункту 16.6 Статуту до виключної компетенції загальних зборів учасників ТОВ «ABAJIOH ІНК» належить попереднє погодження угод про отримання позики, кредитних договорів, договорів застави, поруки, гарантії, спільної діяльності, будь-яких угод на суму, що перевищує 3 000,00 грн. (три тисячі) грн. 00 коп. з одним контрагентом.

В матеріалах справи відсутні протоколи загальних зборів учасників відповідача щодо попереднього погодження угод про отримання позики від ФОП Двойнеського І.В. або внесення змін до Статуту ТОВ «ABAJIOH ІНК».

Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, правочинам притаманне правомірне вольове вчинення особою, яка має належний статус суб'єкта цивільного права, юридичних дій, спрямованих на свідоме створення конкретного цивільного правового результату для себе або інших осіб.

Згідно зі ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 205 Цивільного кодексу України передбачено можливість вчиняти правочини усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до ст. 206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Згідно з ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перерахував кошти відповідачу на підставі договорів фінансової допомоги та поворотної безпроцентної позики.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Проаналізувавши норми матеріального права в сукупності з наданими сторонами доказами у справі, судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги ФОП Двойнеського І.В. не підлягають задоволенню, оскільки між сторонами у справі не було укладено договору поруки у письмовій формі, обов'язковість якої передбачена законодавством.

Апеляційний суд встановив, що неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав установленими, пов'язані з порушеннями процесу доказування, які допущені місцевим господарським судом.

Тобто, рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, адже обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Необґрунтованим є рішення, в якому неправильно встановлено або взагалі не встановлено фактичних обставин справи. Неповне з'ясування обставин справи свідчить про те, що господарський суд не поставив на свій розгляд і не дослідив усіх передбачених нормою матеріального права юридичних чи доказових фактів, наявність або відсутність яких впливає на вирішення справи.

Недоведеність обставин, які мають значення для справи, що їх місцевий господарський суд визнав установленими, має місце в тих випадках, коли істотні для справи обставини не підтверджено доказами або підтверджено недопустимими чи недостовірними, суперечливими доказами, а також доказами, отриманими судом із порушенням норм процесуального права. Причиною недоведеності обставин, що мають значення для справи, є порушення судом правил дослідження й оцінки доказів.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що господарським судом не надано належної оцінки всім зазначеним вище обставинам, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення, у зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задовольню, на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 277 ГПК України рішення господарського суду - скасуванню, позовні вимоги ФОП Двойнеський І.В. такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку з їх недоведеністю.

Господарські витрати розподілені з врахуванням приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАЛОН ІНК» - задовольнити.

2. Рішення господарського суду Херсонської області від 24.04.2018 року - скасувати.

3. У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Двойневського Івана Васильовича - відмовити.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Двойневського Івана Васильовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАЛОН ІНК» 25 513,89 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Херсонської області видати відповідний наказ із зазначенням реквізитів сторін.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Діброва Г.І.

Савицький Я.Ф.