ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 913/722/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Білоуса В.В., Катеринчук Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:

позивач - Луганський міський центр зайнятості,

відповідач - Обласне комунальне підприємство "Компанія "Луганськвода",

представники учасників справи в судове засідання не з'явилися,

розглянувши касаційну скаргу Луганського міського центру зайнятості

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017

у складі колегії суддів: Радіонова О.О. (головуючий), Попков Д.О., Чернота Л.Ф.

та на рішення Господарського суду Луганської області від 01.11.2017

у складі судді Лісовицького Є.А.

у справі за позовом Луганського міського центру зайнятості

до Обласного комунального підприємства "Компанія "Луганськвода"

про стягнення 956, 03 грн,

ВСТАНОВИВ

Обґрунтування позовних вимог

1. 11.09.2017 Луганський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Обласного комунального підприємства "Компанія "Луганськвода" (далі - ОКП "Компанія "Луганськвода") про стягнення дебіторської заборгованості у розмірі 956, 05 грн.

2. 21.09.2017 Луганським міським центром зайнятості подано до суду першої інстанції заяву, відповідно до якої на виконання вимог ухвали суду надає додаткові документи, а також просить суд зменшити ціну позову на 0, 02 грн та стягнути з ОКП "Компанія "Луганськвода" дебіторську заборгованість у розмірі 956, 03 грн на користь Луганського міського центру зайнятості.

3. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.09.2013 між Луганським міським центром зайнятості та ОКП "Компанія "Луганськвода" був укладений договір про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення, оплата за яким здійснюється за передоплатою. Згідно даних бухгалтерського обліку Луганського міського центру зайнятості за 2014 рік передплата була перерахована на користь ОКП "Компанія "Луганськвода" за вищевказані послуги у розмірі 8 101, 07 грн, проте послуг було отримано за вказаний період на суму 7 145, 04 грн. Таким чином, як вказує позивач, станом на 01.07.2014 залишок передплати склав 956, 03 грн. 01.07.2014 у місті Луганську почалася активна фаза АТО та діяльність Луганського міського центру зайнятості була припинена, у зв'язку з чим послуги за вказаним договором припинились.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

4. 01.11.2017 рішенням Господарського суду Луганської області, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017, у задоволені позовних вимог було відмовлено з посиланням на ненадання доказів позивачем існування зайвої передплати за договором від 18.09.2013.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву

5. 28.12.2017 Луганським міським центром зайнятості подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та рішення Господарського суду Луганської області від 01.11.2017 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

6. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

7. Звертаючись з касаційною скаргою, Луганський міський центр зайнятості, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, стверджує, що судами не були взяті до уваги докази щодо втрати договору про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення та інших фінансових документів, а саме - копію витягу з кримінального провадження та довідка про втрату договору. Скаржник також не погоджується із твердженням судів, що зазначений договір є не розірваним та посилається на те, що центр укладає договори виключно в межах затверджених кошторисних призначень, а відповідно до пункту 1 статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період становить один календарний рік, який починається з 01 січня кожного року та закінчується 31 грудня того ж року, отже, як вважає скаржник, він міг укласти договір виключно зі строком дії до 31.12.2014.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

8. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції до 15.12.2017)

8.1. Стаття 33. Обов'язок доказування і подання доказів

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

8.2. Стаття 34. Належність і допустимість доказів

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

8.3. Стаття 43. Оцінка доказів

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

9. Господарський процесуальний кодекс України (в редакції після 15.12.2017)

9.1. Стаття 300. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

10. Цивільний кодекс України

10.1. Стаття 11. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

10.2. Стаття 525. Недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання

1. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

10.3. Стаття 526. Загальні умови виконання зобов'язання

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

10.4. Стаття 626. Поняття та види договору

1. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

11. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

12. Предметом позову у даній справі є стягнення дебіторської заборгованості - передоплати за договором про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, укладеного між позивачем та відповідачем. Таким чином, в першу чергу позивач має довести існування укладеного між сторонами договору, а також належними та допустимими доказами довести наявність заборгованості, про стягнення якої просить. При цьому, відповідно до вимог статті 33 ГПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто саме на сторони господарського процесу покладено обов'язок з доведення обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Водночас за вимогами статті 43 ГПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Приймаючи оскаржувані рішення та постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, суди дійшли висновку про їх недоведеність з тих підстав, що ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції позивачем не був наданий договір про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення від 18.09.2013.

13. У своїй позовній заяві позивач наголошує на тому, що надати договір, який є підставою виникнення господарських відносин між сторонами спору, неможливо з огляду на захоплення адміністративної будівлі Луганського міського центру зайнятості невідомими особами у 2014 році. Тому Верховний Суд вважає за необхідне надати відповідь на цей суттєвий аргумент позивача.

14. Суди першої та апеляційної інстанцій у даному випадку мали би зіставити ті наслідки для правозастосовчої практики, які випливатимуть з визнання принципової можливості стягнення боргу, що виник з виконання договірних зобов'язань, без надання суду тексту відповідного договору та інтересами позивача у даній конкретній справі, у якій є очевидним неможливість позивача надати суду відповідний доказ з огляду на захоплення адміністративної будівлі позивача невідомими особами у 2014 році. Зіставивши такі негативні наслідки, Верховний Суд вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій, які дійшли висновку про обов'язковість підтвердження факту існування договірних зобов'язань належними та допустимими доказами.

15. Докази розірвання або припинення вказаного договору в матеріалах справи відсутні. З огляду на зазначене колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог Луганського міського центру зайнятості та не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

16. Посилання скаржника на копію витягу з кримінального провадження та довідку про втрату договору не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів у справі та встановлення обставин справи, що в силу положень статті 300 ГПК України не відноситься до компетенції суду касаційної інстанції.

17. Посилання в касаційній скарзі Луганського міського центру зайнятості на положення Бюджетного кодексу України також відхиляються судом, оскільки зазначені доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про недоведеність позовних вимог.

18. Слід зазначити, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

19. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що рішення та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

20. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга Луганського міського центру зайнятості підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та рішення Господарського суду Луганської області від 01.11.2017 - залишенню без змін.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Луганського міського центру зайнятості залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та рішення Господарського суду Луганської області від 01.11.2017 у справі № 913/722/17 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Білоус

Л. Катеринчук