УХВАЛА

12 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/23586/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" "НТК" Інститут монокристалів" Національної академії наук України (далі - Підприємство)

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2018

за позовом Підприємства

до товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" (далі - ТОВ "АТА")

про стягнення 418 165,52 грн.,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2018 (згідно з відбитком штампу Верховного Суду на звороті першої сторінки касаційної скарги) Підприємство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 зі справи № 910/23586/17, а рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2018 у справі № 910/23586/17 залишити в силі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2018 колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Селіваненко В.П. (головуючий), Булгакова І.В. і Львов Б.Ю. передано касаційну скаргу у справі № 910/23586/17.

04.07.2018 на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від ТОВ "АТА" надійшло заперечення проти відкриття касаційного провадження. Заперечення обґрунтовано тим, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дана справа є малозначною, суд апеляційної інстанції погодився з цим висновком, а тому відповідно до частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) дана справа не підлягає касаційному оскарженню.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Підприємства та заперечення проти відкриття касаційного провадження ТОВ "АТА" у справі № 910/23586/17, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною п'ятої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/23586/17, постановлено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у зв'язку з її малозначністю.

Відповідно до статті 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи; у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Звертаючись до суду касаційної інстанції, Підприємство просило прийняти касаційну скаргу до провадження з огляду на те, що: судом першої інстанції віднесено дану справу до категорії малозначних помилково; предметом позову у даній справі є стягнення збитків у розмірі 418 168,52 грн., що значно більше, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому така справа не є малозначною. Крім того, Підприємство стверджує, що справа має виняткове значення для скаржника, а касаційна скарга стосується питання права, яка має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а саме для єдиного тлумачення судами положень пункту 2 частини другої статті 22 та частини першої та другої статті 1166 Цивільного кодексу України, статті 224 Господарського кодексу України як підстав і умов цивільно-правової відповідальності за завдані збитки, та формування однакових підходів судової практики щодо доведення позивачем розміру збитків у вигляді упущеної вигоди.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ГПК України. Проте наявності таких випадків з текстів процесуальних документів судів попередніх інстанцій у справі № 910/23586/17 та матеріалів касаційної скарги не вбачається, відсутні будь-які підстави вважати, що розгляд даної скарги касаційним судом потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, а посилання скаржника на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не є обґрунтованим. Доводи Підприємства засновані на припущеннях заявника, а припущення не можуть бути покладені в основу будь-якого судового акта, в тому числі ухвали про відкриття касаційного провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У контексті викладеного необхідно враховувати, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Підприємства на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 зі справи № 910/23586/17, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись частиною п'ятою статті 12, статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" "НТК" Інститут монокристалів" Національної академії наук України на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 зі справи № 910/23586/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов