УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

м. Київ

17.07.2018Справа № 910/9150/18

За позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фестивальний»

до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»

про стягнення грошових коштів

Щодо розгляду заяви б/н від 27.06.2018 року «Про забезпечення позову» Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фестивальний»

Суддя Котков О.В.

Без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

13 липня 2018 року до Господарського суду міста Києва від Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фестивальний» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 27.06.2018 року до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (відповідач) про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території (житлово-комунальних послуг) в сумі 1 092 237,95 грн. (один мільйон дев'яносто дві тисячі двісті тридцять сім гривень 95 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач будучи власником об'єкту нерухомого майна - приміщення у будинку №№ 49, 49а, що знаходяться за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська набережна, не сплачував житлово-комунальні послуги, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 1 092 237,95 грн.

Разом з позовною заявою Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Фестивальний» подано заяву б/н від 27.06.2018 року «Про забезпечення позову», в якій заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми заявлених позивачем - 1 092 237,95 грн.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що заявлена до стягнення сума грошових коштів є значною, позиція відповідача щодо погашення боргу є такою, що ставить під загрозу отримання коштів позивачем, на думку заявника, існує ризик ухилення від сплати заборгованості відповідачем, у випадку прийняття судом рішення на користь позивача.

Розглянувши відповідну заяву, дослідивши позовні матеріали в цілому, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частинами 1, 3 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред'являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У відповідності до п. 3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26 грудня 2011 року N 16, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі ст.ст.73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Проте, у поданій заяві про забезпечення позову заявником не наведено достатніх належних та допустимих, у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України, доказів наявності обставин чи вчинення відповідачем дій, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі.

Крім того, заявником не надано суду жодних доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не надано жодних доказів, які свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Тоді як, подана заява мотивована виключно припущенням про ризик ухилення від сплати заборгованості відповідачем, у випадку прийняття судом рішення на користь позивача, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Зважаючи на зазначене, з огляду на те, що викладені заявником відповідні обставини, по суті, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви б/н від 27.06.2018 року «Про забезпечення позову» Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фестивальний» у справі № 910/9150/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата підписання ухвали 17 липня 2018 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Котков