КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2018 р. Справа№ 58/131

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Дідиченко М.А.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання: Мельничук О.С.

за участю представників сторін:

від прокуратури - не з`явились,

від позивача - Григоренко І.В.,

від відповідача - не з`явились,

від скаржника - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги

Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

на ухвалу господарського суду міста Києва від 10.05.2018

за заявою Головного управління Державної фіскальної служби України про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа

у справі №58/131 (суддя Блажівська О.Є.)

за позовом Заступника прокурора Солом'янського району міста Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро впровадження комп'ютерних Технологій"

про стягнення заборгованості 225 589, 58 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2010 року Заступник прокурора Солом'янського району міста Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву подав до Господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро впровадження комп'ютерних Технологій" про стягнення заборгованості 225 589, 58 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.12.2010 року позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро впровадження комп'ютерних технологій" в дохід державного бюджету 20 798 грн. (двадцять тисяч сімсот дев'яносто вісім) 57 коп. - основного боргу, 126 (сто двадцять шість) грн.. 72 коп. - збитки від інфляції, 1508 (одну тисячу п'ятсот вісім) грн.. 61 коп. - пені, 224 грн. (двісті двадцять чотири) 34 коп. - державного мита та 236 грн. (двісті тридцять шість) витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

10.01.2011 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва було видано наказ.

21.12.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по м.Києву про видачу дублікатів наказів про стягнення суми заборгованості у зв'язку з їх втратою та відновлення строку для пред'явлення їх до виконання

23.01.2017 року ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №58/131 заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву задоволено частково; видано дублікати наказів Господарського суду міста Києва від 10.01.2011 року у справі №58/131.

02.02.2017 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2010 року, відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 року видано дублікати наказів.

19.02.2018 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві надійшло повідомлення про повернення Солом'янським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Територіального управління юстиції у м. Києві виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

26.04.2018 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві надійшла заява про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа у справі №58/131.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 року в задоволенні заяви Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа у справі №58/131 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не надано жодних доказів та обґрунтувань поважних причин пропуску строку пред'явлення наказів до виконання.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 10.05.2018 року у справі №58/131 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа у справі №58/131.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що податкові інспекції, позбавлені повноважень контролюючого органу, як органу стягнення, уповноваженого на звернення до суду із вимогами про стягнення податкового боргу, у зв`язку з чим лише в квітні поточного року ГУ ДФС у м. Києві, як контролюючий орган і орган стягнення, направлено до Господарського суду м. Києва заяву про відновлення строку для пред`явлення наказів від 10.01.2011 року у справі №58/131 до виконання.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2018 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суд від 04.06.2018 року у справі №58/131 апеляційну скаргу залишено без руху з підстави неподання документів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві 06.07.2018 року подано через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги з доказами які підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.07.2018 року, у зв'язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 58/131 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Дідиченко М.А., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суд від 10.07.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 року у справі № 58/131 та призначено її розгляд на 19.07.2018 року.

В судовому засіданні 19.07.2018 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповів на запитання суду, підтримав апеляційну скаргу. Представник прокуратури, відповідача та скаржника в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомленні належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників прокуратури, відповідача та скаржника.

Статтею 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до п.1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Звертаючись із заявою про відновлення строку для пред`явлення наказів від 10.01.2011 року у справі №58/131 до виконання, стягувач зазначив про те, що останній просить Господарський суд м. Києва поновити строк пред`явлення виконавчого документа - наказу Господарського суду м. Києва від 10.01.2011 року по справі №58/131 про стягнення в дохід державного бюджету 20 798, 57 грн. (основного платежу), в тому числі 16, 72 грн. (збитки від інфляції) з ТОВ «Бюро впровадження комп`ютерних технологій». Крім того, заявник просив у вказаній заяві інформацію щодо розгляду заяви, разом з виконавчим документом (наказом Господарського суду м. Києва від 10.01.2011 року по справі №58/131) направити до головного управління ДФС у м. Києві.

Колегія суддів звертає увагу, що жодних доводів та підстав для поновлення строку для пред`явлення наказів від 10.01.2011 року у справі №58/131 до виконання заявником зазначено не було, а також, як зазначено судом першої інстанції не було виконано вимог ухвали Господарського суду м. Києва від 02.05.2018 року №58/131, а саме п. 3 резолютивної частини: довести поважність причини пропуску встановленого строку для пред`явлення до виконання наказу.

Разом з цим, звертаючись з апеляційною скаргою, заявник наводить доводи та підстави, які не були зазначені в заяві поданій до суду першої інстанції.

При цьому, як було зазначено вище, відповідно до ч. 5, ст. 269 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відтак, враховуючи вище викладене, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вищезазначеної заяви, виходив з того, що викладені у її обґрунтування обставини, не є об'єктивними причинами, які унеможливили виконання судового рішення у даній справі у передбачений законом строк та повністю залежали від волевиявлення заявника. Жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання, заявником до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 ГПК України в редакції станом на дату видачі наказу суду).

Відповідно до ст. 118 ГПК України (у редакції, що діяла на дату видачі наказу господарського суду), виданий стягувачеві наказ може бути пред'явлено до виконання не пізніше трьох років з дня прийняття рішення, ухвали, постанови або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки виконання судового рішення або після винесення ухвали про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання. У цей строк не зараховується час, на який виконання судового рішення було зупинено.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 року заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву задоволено частково; видано дублікати наказів Господарського суду міста Києва від 10.01.2011 року у справі №58/131. (т. 2, а.с. 39-41). В мотивувальній частині даної ухвали встановлено, що станом на момент звернення Регіонального відділення Фонду держаного майна по м. Києву до суду із заявою про видачу дубліката наказу №58/131 та відновлення строку для пред`явлення до виконання, строк на пред`явлення їх до виконання не закінчився.

02.02.2017 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2010 року, відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 року видано дублікати наказів. (т. 2, а.с. 48-51).

Місцевим господарським судом вірно зазначено, що заявником до заяви не надано доказів того, що виконавчі документи у даній справі було у встановленому порядку пред'явлено до виконання після того, як Господарським судом міста Києва було видано дублікати наказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 ГПК України у чинній станом на момент розгляду заяви редакції, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст. 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Таким чином, при розгляді заяви про відновлення процесуального строку заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, належними та допустимими доказами.

Причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 86 ГПК України.

Отже, дослідивши заяву про відновлення строку для пред`явлення наказів від 10.01.2011 року у справі №58/131 до виконання, колегія суддів зазначає, що стягувачем не викладено жодних об`єктивних обставин, які унеможливили виконання судового рішення у даній справі у передбачений законом строк, а відтак повністю залежали від волевиявлення заявника.

За приписами ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску заявником строку для пред'явлення наказу до виконання, матеріали справи не містять.

За змістом ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Разом з тим, ч. 4 ст. 74 ГПК України визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява Головного Управління Державної фіскальної служби у м. Києві про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа у справі №58/131 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 року у справі №58/131 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 року у справі №58/131 задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284, 329 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 року у справі №58/131 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 року у справі №58/131 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №58/131.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.07.2018 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.А. Дідиченко

М.Г. Чорногуз