КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2018 р. Справа№ 910/18534/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Запорізький річковий порт»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2018

за скаргами Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Запорізький річковий порт» № 06-12/21 та № 06-12/24 на бездіяльність Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві

у справі № 910/18534/14 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Запорізький річковий порт»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремекс»

про стягнення 267 775,90 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство (надалі - ПАТ) «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Запорізький річковий порт» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремекс» (надалі - ТОВ «Ремекс») про стягнення 267 775,90 грн заборгованості за договором №05-01/10.07-4 від 10.07.2012.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.09.2014 у справі № 910/18534/14 позов задоволено, стягнуто з ТОВ «Ремекс» () на користь ПАТ «Суднобудівна компанія «Укррічфлот» () 267 775,90 грн боргу, 5 355,52 грн витрат по оплаті судового збору.

17.10.2014 Господарським судом міста Києва на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

06.03.2018 Приватне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот» (надалі - АСК «Укррічфлот») в особі Філії «Запорізький річковий порт» АСК «Укррічфлот» звернулося до Господарського суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність Дніпровського районного Відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі - Дніпровський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві; відділ ДВС) вих. № 06-12/21 від 02.03.2018, згідно з якою заявник просив суд поновити йому строк для подання скарги; визнати неправомірною постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.12.2016, винесену державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №48521536 по виконанню наказу Господарського суду міста Києва № 910/18534/14 від 17.10.2014 та скасувати її; зобов'язати Дніпровський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві вжити всі передбачені законом заходи щодо примусового виконання судового рішення - наказу Господарського суду міста Києва № 910/18534/14 від 17.10.2014.

12.03.2018 АСК «Укррічфлот» в особі Філії «Запорізький річковий порт» АСК «Укррічфлот» звернулося до Господарського суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві вих. № 06-12/24 від 06.03.2018, згідно з якою просив суд визнати неправомірною постанову начальника Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Корольова М.А. від 16.02.2018, винесену за наслідками перевірки матеріалів виконавчого провадження №48521536 по виконанню наказу Господарського суду міста Києва № 910/18534/14 від 17.10.2014 та скасувати її; визнати дії начальника Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Корольова М.А. щодо проведення перевірки за скаргою стягувача від 23.11.2017 неправомірними у зв'язку з несвоєчасним розглядом скарги; зобов'язати начальника Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Корольова М.А. провести службове розслідування відносно державних виконавців ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у зв'язку з неналежним виконанням ними своїх обов'язків, а саме, бездіяльність, неповноту та несвоєчасне вжиття заходів у виконавчому провадженні по виконанню наказу Господарського суду міста Києва № 910/18534/14 від 17.10.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 скаргу ПАТ «Суднобудівна компанія «Укррічфлот» № 06-12/21 від 02.03.2018 на бездіяльність Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві задоволено частково, визнано постанову Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ВП №48521536 від 27.12.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірною, в іншій частині скарги відмовлено. Скаргу ПАТ «Суднобудівна компанія «Укррічфлот» № 06-12/24 від 06.03.2018 на бездіяльність Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві задоволено частково, визнано постанову начальника Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 16.02.2018 про перевірку матеріалів виконавчого провадження № 48521536 неправомірною, в іншій частині - у задоволенні скарги відмовлено.

Задовольняючи частково скаргу позивача вих. № 06-12/21 від 02.03.2018 та визнаючи постанову органу примусового виконання про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірною, місцевий господарський суд виходив з того, що боржник у справі є юридичною особою, результати розшуку якої не тягнуть застосування наслідків, передбачених п. 7 ч. 1. ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», крім того суд дійшов висновку про безпідставне повернення виконавчого документа з огляду на те, що з тексту оскаржуваної постанови не вбачається, що державним виконавцем оголошувався розшук належних боржникові транспортних засобів.

Задовольняючи скаргу позивача вих. № 06-12/24 від 06.03.2018 частково і визнаючи постанову начальника Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Корольова М.А. у ВП №48521536 від 16.02.2018 про перевірку матеріалів виконавчого провадження неправомірною, суд зважив на те, що доводи стягувача стосовно неправомірного повернення виконавчого документа знайшли своє підтвердження в ході розгляду скарги, у зв'язку з чим визнав постанову вищевказаної посадової особи, за наслідками перевірки матеріалів виконавчого провадження №48521536, також неправомірною.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, Приватне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Запорізький річковий порт» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині відмови в задоволенні скарг № 06-12/21 та № 06-12/24 та постановити в цій частині нове рішення, яким вимоги скарг № 06-12/21 та № 06-12/24 задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Запорізький річковий порт» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/18534/14 залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків, допущених при поданні апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Запорізький річковий порт» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/18534/14 та призначено до розгляду на 11.06.2018, встановлено Дніпровському районному Відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві та Товариству з обмеженою відповідальністю «Ремекс» строк для подання відзивів на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив закрити апеляційне провадження, відмовити у задоволенні апеляційної скарги та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарг позивача №06-12/21 від 02.03.2018 та №06-12/204 від 06.03.2018 відмовити повністю.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач вказав на пропуск позивачем строку на оскарження дій державного виконавця та посадової особи державної виконавчої служби з огляду на те, що виконавче провадження за заявою позивача було відкрито 25.08.2015, а зі скаргами останній звернувся до суду лише у березні 2018 року. Відповідач також не погодився з діями суду першої інстанції щодо поновлення позивачеві строку для подачі ним скарг до суду, не досліджуючи та не наводячи поважності причин пропуску останнім такого строку. На переконання відповідача, суд зробив помилковий висновок про незаконність винесеної постанови про повернення виконавчого документа з підстави, передбаченої п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, відповідач вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача має бути закрито, оскільки ПАТ «Судноплавна компанія» Укррічфлот» в особі філії ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» Запорізький річковий порт» не є стороною ані судового, ані виконавчого провадження, при цьому доказів про звернення позивача до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження зі стягувача ПАТ «Суднобудівна компанія «Укррічфлот» на правонаступника - ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» не надано.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Запорізький річковий порт» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі №910/18534/14 відкладено на 25.06.2018.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2018 № 09.1-08/1590/18 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв'язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці з 25.06.2018, сформовано судову колегію у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2018 апеляційну скаргу Філії Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Запорізький річковий порт» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/18534/14, призначену на 25.06.2018, прийнято до провадження вищевказаним складом суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2018, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України, у розгляді справи оголошено перерву до 02.07.2018.

У судове засідання 02.07.2018 сторони явку своїх уповноважених представників не забезпечили, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Частиною 2 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що сторони не повідомили суд про поважність причин нез'явлення до суду апеляційної інстанції, з огляду на встановлені статтею 273 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних осіб.

02.07.2018 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, однак ухвала суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 326 ГПК України).

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як встановлено місцевим господарським судом, на виконанні у Дніпровському РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві перебував наказ Господарського суду м. Києва № 910/18534/14 від 17.10.2014 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремекс» на користь Публічного акціонерного товариства «Суднобудівна компанія «Укррічфлот» 267 775,90 грн боргу, 5 355,52 грн витрат по оплаті судового збору.

З копії матеріалів зведеного виконавчого провадження за №49986597 (а.с.36-118 т.2) вбачається, що 06.08.2015 позивач цінним листом з описом вкладення направив на адресу Дніпровського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві дві заяви про відкриття виконавчого провадження, першу - за наказом Господарського суду м. Києва від 17.10.2014 у справі №910/18534/14 (вих. №06-12/143 від 05.08.2015 ) про стягнення з ТОВ «Ремекс» на користь ПАТ «Суднобудівна компанія» Укррічфлот» в особі філії «Запорізький річковий порт» АСК «Укррічфлот» 267 775,90 грн та 5 355,52 грн судового збору, а другу - за наказом Господарського суду м. Києва від 17.09.2013 у справі №910/13657/13 (вих. №06-12/1142 від 05.08.2015) про стягнення з ТОВ «Ремекс» на користь ПАТ «Судноплавна компанія» Укррічфлот» в особі філії ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» Запорізький річковий порт» 304 889,70 грн, а також оригінали наказів суду (а.с.91 т.2).

25.08.2015 за заявою позивача від 05.08.2015 вих.№06-12/143 та наказом Господарського суду м.Києва №910/18534/14 постановою державного виконавця Дніпровського РВ ДВС ОСОБА_5 було відкрито виконавче провадження ВП № 48521536, якою боржника зобов'язано в семиденний термін з моменту винесення цієї постанови добровільно виконати рішення суду. Копії вказаної постанови було направлено стягувачу до відома, а боржникові - до виконання (а.с.86-87 т.2).

Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент провадження виконавчих дій (№606-ХVIII від 21.04.1999), у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.28 цього ж Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Як свідчать матеріали справи, у визначений законом термін боржник у добровільному порядку рішення Господарського суду м. Києва у справі №910/18534/14 не виконав, у зв'язку з чим державним виконавцем ОСОБА_5 28.10.2015 було винесено постанову про стягнення з відповідача виконавчого збору в розмірі 27 313,14 грн (а.с.105 т.2), а також постанову про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від тієї ж дати (а.с.102 т.2), а копії вказаних постанов направлено боржникові для виконання.

За приписами ч.2 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент провадження виконавчих дій (№606-ХVIII від 21.04.1999) стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки у цінних паперах у депозитарних установах.

В ході виконавчого провадження державний виконавець ОСОБА_5 при виконанні наказу №910/18534/14, отримавши від Державної фіскальної служби України інформацію щодо відкритих боржникові банківських рахунків: НОМЕР_2 (код валюти - гривня) в Казначействі України (ел. адм. подат.) (МФО 899998), № НОМЕР_6 (код валюти - гривня) у ПАТ «Кредобанк» (МФО №325365), НОМЕР_4 (код валюти - гривня) в АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005), НОМЕР_5 (код валюти - гривня) в АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005), НОМЕР_8 (код валюти - гривня) у ПАТ «ВТБ Банк» (МФО 321767), НОМЕР_9 (код валюти - гривня) у ПАТ КБ «Правекс-Банк» (МФО 380838), НОМЕР_7 (код валюти - долар США) в АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005), НОМЕР_8 (код валюти - долар США) у ПАТ «ВТБ Банк» (МФО 321767), НОМЕР_10 (код валюти - долар США) у ПАТ КБ «Правекс-Банк» (МФО 380838), НОМЕР_7 (код валюти - євро) в АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005), НОМЕР_8 (код валюти - євро) у ПАТ «ВТБ Банк» (МФО 321767), НОМЕР_11 (код валюти - євро) НОМЕР_10 (код валюти - долар США), 28.10.2015 винесла постанову про арешт коштів ТОВ «Ремекс», що знаходяться на рахунках відповідача, відкритих у вищевказаних банківських установах в межах суми 300 561,41 грн (а.с.99-100 т.2).

Стягувач у скарзі, адресованій начальнику Дніпровського ВДВС від 27.11.2017 заявляв про бездіяльність державного виконавця ОСОБА_5 у накладенні арешту на рахунки, реквізити яких були відомими позивачеві на час звернення до органу примусового виконання з заявою про відкриття виконавчого провадження та зазначені ним у самій заяві.

Однак, колегією суддів, під час дослідження копії заяви ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» Запорізький річковий порт» від 05.08.2015 вих.№06-12/143, встановлено відсутність реквізитів будь-яких банківських рахунків ТОВ «Ремекс» (а.с.86-87 т.2), а тому посилання останнього на ігнорування державним виконавцем вказівок стягувача відхиляються як надумані.

Водночас, з копії матеріалів зведеного виконавчого провадження вбачається, що за наказом Господарського суду м. Києва, виданого 17.09.2013 у справі №910/13657/13, головним державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС ОСОБА_3 24.08.2015 за заявою позивача також винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48531514 про примусове виконання та стягнення з ТОВ «Ремекс» на користь ПАТ «Судноплавна компанія» Укррічфлот» в особі філії ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» Запорізький річковий порт» 310 987,49 грн заборгованості, а боржникові запропоновано самостійно виконати протягом семи днів з моменту винесення постанови судове рішення (а.с.45 т.2).

Того ж дня, 24.08.2015 головним державним виконавцем ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження ВП№48531514 здійснено запити до ВРЕР 7, Державної інспекції сільського господарства щодо надання інформації про наявність зареєстрованих транспортних засобів, належних на праві власності ТОВ «Ремекс» (а.с.48 т.2).

Зважаючи на інформацію, представлену ДПС України про наявність відкритих боржникові рахунків у банківських установах, з метою забезпечення виконання наказу №910/13657/13, виданого Господарським судом м. Києва 17.09.2013, державним виконавцем ОСОБА_3 21.12.2015 у виконавчому провадженні №48531514 було винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.49 т.2), постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 31 098,74 грн (а.с.53 т.2), постанову про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій в сумі 120,00 грн (а.с.56 т.2).

Як пояснив суду під час апеляційного провадження повноважний представник органу примусового виконання, згідно відомостей банківських установ коштів на рахунках боржника не виявлено, а тому державним виконавцем ОСОБА_3, з метою забезпечення виконання рішення суду, було прийнято рішення про винесення 21.12.2015 постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ТОВ «Ремекс» у межах суми звернення стягнення 310 987,49 грн (а.с. 67 т.2), копії якої згідно супровідного листа №44966/531/3 за підписом начальника відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві були направлені Регіональному сервісному центру м. Києва, Державній реєстраційній службі, а також стягувачу та боржникові (а.с.59 т.2).

З довідки Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 19.01.2016 №27/26-589 вбачається, що за ТОВ «Ремекс» зареєстровано автомобіль Volkswagen Passat, д.н. знак НОМЕР_1, який згідно вищевказаної постанови про арешт, поставлено на автоматизований облік до УС «Арешт» (а.с.61 т.2).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником ТОВ «Ремекс» майна, зареєстрованого на праві власності не виявлено (а.с.76-77 т.2).

Враховуючи наявність у відділі ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві декількох виконавчих проваджень стосовно одного й того ж боржника - ТОВ «Ремекс», 28.01.2016 постановою головного державного виконавця вищезазначеного відділу ОСОБА_3 у відповідності до ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент провадження виконавчих дій (№606-ХVIII від 21.04.1999), було винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень №48531514 та №48521536 у зведене виконавче провадження за №49986597 (а.с.68-69 т.2).

Оскільки рішення боржником у добровільному порядку не було виконано, за наявності інформації про те, що боржникові на праві власності належить автомобіль Volkswagen Passat, 1.8 Т, № НОМЕР_12. рік випуску 2003, д.н. знак НОМЕР_1, відносно якого відсутні відомості про його місцезнаходження, постановою головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 від 28.01.2016, у відповідності до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент провадження виконавчих дій (№606-ХVIII від 21.04.1999), вищевказане майно боржника оголошено в розшук, а витрати, пов'язані з його розшуком покладено на боржника (а.с.64-65 т.2).

Копії даної постанови 28.01.2016 за вих. № 482/3 направлено Регіональному сервісному центру м. Києва до виконання, а стягувачеві та боржникові - до відома (а.с.66 т.2).

За приписами ч.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент провадження виконавчих дій (№606-ХVIII від 21.04.1999) розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача.

З огляду на те, що за даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та акту державного виконавця майна, належного боржникові та за рахунок якого можна звернути стягнення не виявлено, а згідно відповіді ДПС України коштів на рахунках боржника, відкритих у банківських установах немає, при цьому розшук майна ТОВ «Ремекс», оголошений постановою державного виконавця та доручений працівникам органів внутрішніх справ протягом року виявився безрезультатним, головним державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3, на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент провадження виконавчих дій (№606-ХVIII від 21.04.1999), в рамках зведеного виконавчого провадження 27.12.2016 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, а саме наказу №910/18534/14, виданого Господарським судом м. Києва 17.10.2014 про стягнення заборгованості в сумі 273 131,42 грн із зазначенням тієї обставини, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 27.12.2019 (а.с.116 т.2).

Копію вказаної постанови разом з оригіналом виконавчого документу 27.12.2016 було направлено органом примусового виконання на адресу ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філія «Запорізький річковий порт» АСК «Укррічфлот» (а.с.118 т.2).

У відповідності до п.7 ч.1 ст.47 Закону №606-ХVIII виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Даною нормою законодавець визначив розшук майна боржників як фізичних так і юридичних осіб, а тому передбачає розшук майна не боржника - фізичної особи, а взагалі майна будь-якого боржника.

У постанові про повернення виконавчого документа від 27.01.2016 чітко зазначено про оголошення в розшук саме майна боржника - ТОВ «Ремекс», відтак державний виконавець, отримавши інформацію від компетентного органу про безрезультатність розшуку майна на протязі року, мав достатню правову підставу для повернення позивачеві виконавчого документу.

Виходячи з наведених положень чинного на момент винесення оскаржуваної постанови законодавства, судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для повернення виконавчого документа на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону №606-ХVIII та неправильне застосування державним виконавцем зазначеної норми, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги позивача з цих підстав відхиляються як безпідставні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що останній необґрунтовано заявляє в апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яким, за твердженням останнього, лише визнано неправомірною постанову ВДВС Дніпровського ГТУЮ в м. Києві про повернення виконавчого документа у ВП №48521536 від 27.12.2016, однак безпосередньо саму постанову не скасовано.

Так, згідно частини 2 та частини 3 ст. 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, повноваження суду при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця чітко визначені наведеною нормою закону.

Суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими та переконливим твердження апелянта про порушення місцевим господарським судом при розгляді скарг права позивача на участь у судовому засіданні.

Так, ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.03.2018 у справі №910/18534/14 ПАТ позивачеві поновлено строк для подачі скарги на дії та бездіяльність Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, скаргу призначено до розгляду на 20.03.2018.

Разом з тим, ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.03.2018 у справі №910/18534/14 прийнято до спільного розгляду з попередньою скаргою скаргу ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» м. Запоріжжя на дії Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, розгляд якої також призначено на 20.03.2018.

Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується факт отримання позивачем 16.03.2018 ухвали суду про призначення скарги до розгляду та одночасно спростовуються твердження апелянта про отримання ним ухвали суду лише в другій половині дня 19.03.2018, за день до судового засідання.

Оскільки клопотання позивача про відкладення розгляду справи №910/18534/14 за його скаргами надійшло до Господарського суду м. Києва лише 22.03.2018, тобто після розгляду його скарг по суті та постановлення судом ухвали, наведені доводи апеляційної скарги є безпідставними (а.с. 204-205 т.1). Крім того, обставини, на які посилається позивач і які вважає поважними та такими, що перешкоджали прибуттю його повноважного представника в судове засідання (необхідність участі представника позивача в судовому засіданні Запорізького окружного адміністративного суду м. Запоріжжя 19.03.2018 о 17:00 год у справі №808/461/18, а також у судовому засіданні, призначеному Комунарським районним судом м. Запоріжжя на 21.03.2018 об 11:00 год у справі №333/3394/17), не підтверджені жодним доказом.

Твердження апелянта про завчасне подання ним до канцелярії Господарського суду м. Києва електронною поштою клопотання від 19.03.2018 №06-12/31 про відкладення розгляду справи та неприйняття його судом, колегія суддів відхиляє як надумане з огляду на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів його направлення на електронну адресу місцевого господарського суду.

Суд апеляційної інстанції не знаходить переконливими та достовірними твердження позивача про відсутність в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень інформації за виконавчим провадженням №48521536 з ідентифікатором доступу АББ87794Б5АВ, оскільки наведену обставину позивач також не підтвердив належними та допустимими доказами.

Так, у скарзі позивач посилається на відправку ним на електронну адресу органу примусового виконання листів, датованих 23.11.2017, якими інформував державного виконавця ОСОБА_5 про відсутність у нього доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, невдалі спроби щодо отримання інформації за виконавчим провадженням, отримання від адміністратора Реєстру повідомлень про помилку при введенні уніфікованих персональних даних. Однак, на підтвердження заявленого, позивач не надав ані скріншоту зі сторінки Єдиного реєстру виконавчих проваджень, який би містив зазначену вище інформацію, ані довідку адміністратора Реєстру, яким є ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про відсутність таких даних. Крім того, помилка самого користувача Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень при входженні до автоматизованої системи не може свідчити про відсутність таких даних у Реєстрі.

Наявність відомостей про стан виконавчого провадження №48521536 підтверджується інформацією про виконавче провадження станом на 13:23 01.03.2018, представленою самим позивачем (а.с.139-140 т.1), а також витягом з Автоматизованої системи, наданого відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу (а.с164 т.2).

При цьому колегія суддів звертає увагу, що при повторному зверненні позивача до суду зі скаргами на дії та бездіяльність органу примусового виконання, останній змінив свою позицію та не заперечував наявності у Реєстрі інформації про стан виконавчого провадження з 01.03.2018 лише після того, як ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.02.2018 скаржникові було повернуто без розгляду скаргу через подання такої з пропуском встановленого законом 10-денного строку без клопотання про його поновлення.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача стосовно того, що позивач мав бути обізнаним про ймовірність порушення своїх прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи були отримані ним від державного виконавця певні процесуальні документи. При цьому, на думку суду, позивачеві було відомо про ймовірне порушення своїх прав державними виконавцями ще 27.11.2017, коли останнім безпосередньо до начальника Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві Корольова М.А. подавалась скарга на дії останніх у виконавчому провадженні №48521536.

Як вбачається з матеріалів справи, стягувач, не погодившись з процесуальними діями державних виконавців ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в ході виконання наказу №910/18534/14, виданого Господарським судом м. Києва 17.10.2014, звернувся 23.11.2017 зі скаргою на дії вказаних осіб до начальника Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Корольова М.А., в якій просив провести службове розслідування відносно вищевказаних осіб щодо невиконання судового рішення та невнесення інформації та матеріалів виконавчого провадження до Єдиного реєстру виконавчих проваджень, а матеріали перевірки та прийняту за результатами перевірки постанову направити на адресу стягувача.

Вказана скарга була вручена адресату 01.12.2017, що підтверджується копією рекомендованого поштового повідомлення про вручення (а.с.174 т.1).

Відповідно до частини 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно частини 5 статті 74 цього Закону рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

16.02.2018 начальником Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Корольовим М.А. було здійснено перевірку матеріалів виконавчого провадження № 48521536, за результатами якої прийнято постанову про відповідність дій державних виконавців Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Пунктом 3 постанови вирішено направити копії даної постанови сторонам виконавчого провадження.

Як стверджує позивач у скарзі, копія вищевказаної постанови була отримана ним лише 03.03.2018, хоча доказів на підтвердження даної обставини апелянт не надав.

З огляду на відповідність дій державних виконавців ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вимогам Закону України «Про виконавче провадження» в ході виконання наказу Господарського суду м. Києва №910/18534/14, виданого 17.10.2014, начальником відділу ДВС Корольовим М.А. правомірно винесено постанову про перевірку матеріалів виконавчого провадження №48521536 за заявою представника АСК «Укррічфлот» ОСОБА_6 від 23.11.2017, а тому вимоги скарги стягувача про зобов'язання начальника Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Корольова М.А. провести службове розслідування відносно державних виконавців ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є необґрунтованими.

Разом з тим, судова колегія вважає дії начальника Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві неправомірними в частині несвоєчасного направлення зацікавленій особі копії постанови про здійснену перевірку матеріалів виконавчого провадження з огляду на тривалий термін її розгляду, враховуючи дату отримання відділом ДВС скарги 01.12.2017 та дату прийняття посадовою особою постанови - 16.02.2018.

Враховуючи доведення позивачем підстав скарги, поданої на постанову начальника Дніпровського РВ ДВС Корольова М.А. від 16.02.2018 частково, в частині несвоєчасного розгляду останнім поданої позивачем скарги на дії державних виконавців та допущене зволікання щодо повідомлення стягувача про результати проведеної перевірки, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення скарги позивача вих. № 06-12/24 від 06.03.2018 та визнання постанови начальника Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Корольова М.А. від 16 лютого 2018 року про перевірку матеріалів виконавчого провадження № 48521536 неправомірною. В іншій частині вимоги скарги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі позивач звертає увагу суду на невірно встановлену Господарським судом м. Києва особу стягувача, вказуючи, що в оскаржуваній ухвалі по тексту всюди зазначено «Публічне акціонерне товариство «Суднобудівна компанія «Укррічфлот», а в дійсності скарги подавались від імені Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Запорізький річковий флот».

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що дана описка у назві позивача була допущена судом першої інстанції ще під час ухвалення судового рішення від 23.09.2014 у справі №910/18534/14, та при видачі наказу Господарським судом м. Києва від 17.10.2014 про примусове виконання рішення. Втім, як свідчать матеріали справи, позивач не порушував перед місцевим господарським судом питання про винесення ухвали про виправлення описок, допущених у рішенні суду та судовому наказі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив Київський апеляційний господарський суд закрити провадження у справі за апеляційною скаргою позивача, аргументуючи свою позицію тим, що скарга подана неповноважною особою, а ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.03.2018 у справі №910/18534/14 питання про права, інтереси та обов'язки ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» Запорізький річковий порт» не вирішувалося.

Заявлене клопотання відповідача задоволенню не підлягає, оскільки матеріали справи свідчать про подачу до суду скарг саме позивачем - Приватним акціонерним товариством «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» Запорізький річковий порт», від імені якого за довіреністю №1-1-19/176 від 28.12.2017 звернувся директор вищезазначеної філії ОСОБА_6, як повноважний представник АСК «Укррічфлот», якого наділено правами представляти інтереси Компанії у судах України.

Також, як вбачається з матеріалів справи, із заявою про відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду м. Києва №910/18534/14, виданого 17.10.2014 звертався теж позивач - Приватне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» Запорізький річковий порт» і такі заяви були прийняті до виконання Дніпровським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

З долучених позивачем до скарг матеріалів вбачається, що на позачергових зборах акціонерів ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» від 22.12.2017 було прийнято рішення про зміну типу та найменування Компанії на Приватне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот», яке є повним правонаступником Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот», у зв'язку з чим було затверджено саме Статут ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» у новій редакції, нове «Положення про Філію Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Запорізький річковий порт».

Згідно зі статтями 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1-3 частини 1 статті 277 ГПК України, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Колегія суддів, зважаючи на встановлене вище, вважає апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Запорізький річковий порт» такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/18534/14 - частковому скасуванню.

Витрати по сплаті судового збору за подання скарг та апеляційної скарги у відповідності до вимог статті 129 ГПК України покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Запорізький річковий порт» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/18534/14 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/18534/14 скасувати частково, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції:

«У задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Запорізький річковий порт» вих. № 06-12/21 від 02.03.2018 на бездіяльність та рішення Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відмовити повністю.

Скаргу Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Запорізький річковий порт» вих. № 06-12/24 від 06.03.2018 на бездіяльність та рішення Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві задовольнити частково.

Визнати постанову начальника Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Корольова М.А. від 16 лютого 2018 року про перевірку матеріалів виконавчого провадження № 48521536 неправомірною.

У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.»

3. Матеріали справи № 910/18534/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.07.2018.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук