ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" липня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1712/17

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Горбасенка П.В. за участі секретаря Куракси Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві скаргу Фізичної особи - підприємця Яцюка Вадима Олександровича на дії Приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Е100 Україна"

до Фізичної особи - підприємця Яцюка Вадима Олександровича

про стягнення 2 071 912,13 грн

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача: Андрущенко Х.Я. (дов. б/н від 10.02.2017);

від відповідача: Дудник А.В. (дог. б/н від 25.01.2018), Яцюк В.О.;

від приватного виконавця: Юхименко Ю.Ю. (дог. б/н від 07.06.2018).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 21.07.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2017 у справі № 911/1712/17 позов задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи - підприємця Яцюка Вадима Олександровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Е100 Україна" 957 492 (дев'ятсот п'ятдесят сім тисяч чотириста дев'яносто дві гривні) 35 коп. боргу за договором № 80-18 від 04.03.2011, 48 755 (сорок вісім тисяч сімсот п'ятдесят п'ять гривень) 76 коп. інфляційних втрат, 42 496 (сорок дві тисячі чотириста дев'яносто шість гривень) 92 коп. 15 % річних та 15 731 (п'ятнадцять тисяч сімсот тридцять одну гривню) 18 коп. судового збору, у задоволенні решти позову відмовлено.

20.10.2017, на виконання рішення господарського суду Київської області від 21.07.2017 у справі № 911/1712/17, видано наказ.

12.04.2018 до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача надійшла скарга на дії приватного виконавця (вх. № 88/18 від 12.04.2018), згідно якої останній просив суд визнати незаконними дії приватного виконавця Трофименко М.М. щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця Трофименко М.М. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 26.02.2018.

Вказана скарга обґрунтована тим, що оскільки постановою Верховного Суду від 22.03.2018 було скасовано рішення господарського суду Київської області від 21.07.2017 у справі № 911/1712/17 про стягнення заборгованості, а відтак стягнення заборгованості було незаконним, а відповідно і стягнення витрат виконавчого провадження є незаконним.

Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організацією примусового виконання рішень не передбачено стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник також вважає, що вказана в постанові сума є необгрунтованою та нічим не підтвердженою, оскільки в ній не вказано з чого саме вона складається, а саме конкретні види та суми витрат виконавчого провадження. Крім того, не надано жодних підтверджуючих документів понесення витрат на вказану суму.

Оскаржувана постанова була прийнята приватним виконавцем Трофименко М.М. після того, як Верховний Суд своєю ухвалою від 12.02.2018 зупинив виконання рішення господарського суду Київської області від 21.07.2017 у справі № 911/1712/17 до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Відтак, скаржник вважає, що у діях приватного виконавця Трофименко М.М. вбачаються грубі порушенні Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень (затверджена наказом Мінюсту № 512/5 від 02.04.2012).

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.04.2018 розгляд скарги Фізичної особи - підприємця Яцюка Вадима Олександровича на дії Приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича призначено на 20.04.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.04.2018 розгляд скарги відкладено на 08.06.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.06.2018 розгляд скарги відкладено на 22.06.2018.

22.06.2018 до канцелярії господарського суду Київської області від Приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича надійшов відзив на скаргу на дії приватного виконавця (вх. № 11902 від 22.06.2018), згідно яких останній просив суд відмовити у задоволенні скарги на дії (бездіяльність) Приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, який прийнято судом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.06.2018 розгляд скарги відкладено на 13.07.2018.

13.07.2018 до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача надійшла відповідь на відзив б/н від 12.07.2018 (вх. № 13424/18 від 13.07.2018), згідно якої останній не погодився з відзивом на скаргу, просив суд задовольнити вимоги скарги у повному обсязі. Вказану відповідь на відзив прийнято судом.

У судовому засіданні 13.07.2018 представник відповідача та відповідач повністю підтримали вимоги скарги на дії Приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, представник позивача та приватний виконавець заперечили проти задоволення вимог скарги.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ст. 340 ГПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст. 343 ГПК України).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (ч.ч. 2, 3, 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо витрати на залучення до проведення виконавчих дій суб'єктів господарювання на платній основі, виготовлення технічної документації на майно, здійснення витрат на валютообмінні фінансові операції та інших витрат, пов'язаних із перерахуванням коштів, перевищують суму сплаченого авансового внеску, стягувач зобов'язаний додатково здійснити авансування таких витрат. У разі перебування виконавчого провадження на виконанні у приватного виконавця авансування стягувачем зазначених витрат виконавчого провадження є обов'язковим лише на вимогу приватного виконавця. З метою забезпечення провадження виконавчих дій виконавець може здійснювати інші витрати виконавчого провадження, крім встановлених Міністерством юстиції України, за умови їх обов'язкового авансування стягувачем. Після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу авансовий внесок повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2017 було відкрито виконавче провадження ВП № 55150445 з виконання наказу господарського суду Київської області № 911/1712/17 від 20.10.2017.

Ухвалою Верховного Суду від 12.02.2018 зупинено виконання рішення господарського суду Київської області від 21.07.2017 у справі № 911/1712/17 до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Постановою приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича від 26.02.2018 ВП № 55150445 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження постановлено стягнути з боржника Яцюка Вадима Олександровича 28 550,47 грн витрат на проведення виконавчих дій.

Вказаною постановою від 26.02.2018 встановлено, що в період з 13.11.2017 до 05.12.2017 для організації та проведення виконавчих дій виконавцем були понесені витрати у відповідності до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», положень Наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5, які підлягають стягненню з боржника.

Вищевказані витрати включають витрати на проведення розшуку майна боржника, транспортні витрати виконавця, пересилання документів виконавчого провадження, виготовлення документів виконавчого провадження, послуги суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання, послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці, плату за користування ЄДРВП та АСВП.

Розмір витрат визначений на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг, та складає 28 550,47 грн.

Постановою Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 911/1712/17 рішення господарського суду Київської області від 21.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2017 у справі № 911/1712/17 скасовано повністю, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича від 02.04.2018 закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Київської області № 911/1712/17 від 20.10.2017 у зв'язку з тим, що 02.04.2018 засобами поштового зв'язку виконавцю стало відомо про скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ; припинено чинність арешту майна, коштів боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Як вбачається з наданих приватним виконавцем матеріалів виконавчого провадження № 55150445 стягувачем сплачено 21 289,92 грн авансового внеску, що підтверджується платіжним дорученням № 2354 від 13.11.2017.

Виходячи із системного аналізу положень ст.ст. 42, 43 Закону України «Про виконавче провадження» суд вважає, що витрати приватного виконавця Трофименка М.М. на виконання наказу господарського суду Київської області № 911/1712/17 від 20.10.2017 мали були здійснені за рахунок авансового внеску стягувача, у разі недостатності вказаних коштів стягувач зобов'язаний додатково авансувати такі витрати, приватний виконавець не позбавлений можливості за рахунок власних коштів сплатити витрати виконавчого провадження.

В силу положення ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчих витрат виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження.

Натомість оскаржувана постанова про стягнення витрат на проведення виконавчих дій прийнята 26.02.2018, не зважаючи на те, що ухвалою Верховного Суду від 12.02.2018 зупинено виконання рішення господарського суду Київської області від 21.07.2017 у справі № 911/1712/17 до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Також як вбачається з наданих приватним виконавцем рахунків, платіжного доручення № 113 від 27.02.2018, рахунку-фактури № А-241 від 22.02.2018, акту здачі-прийомки від 22.02.2018 № А-241, рахунків-фактура № 0562, № 0563, № 0564 та № 0565 від 23.02.2018, платіжних доручень № 105, № 108, № 109 та № 110 від 26.02.2018, вказані документи складені після зупинення виконання судового рішення.

З огляду на наведене, у суду відсутня можливість встановити які саме, та у якому розмірі витрати поніс приватний виконавець Трофименко М.М за виконавчі дії, які здійснені до 12.02.2018.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення скарги Фізичної особи - підприємця Яцюка Вадима Олександровича на дії Приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича та визнання незаконними дій приватного виконавця Трофименко М.М. щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця Трофименко М.М. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 26.02.2018.

Керуючись ст.ст. 234, 343, 344 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу Фізичної особи - підприємця Яцюка Вадима Олександровича на дії Приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича задовольнити.

2. Визнати незаконними дії Приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

3. Визнати незаконною та скасувати постанову Приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 26.02.2018.

4. В силу положень ст. 345 Господарського процесуального кодексу України зобов'язати приватного виконавця Трофименку Михайлу Михайловичу (АДРЕСА_1), не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання повного тексту ухвали суду, повідомити суд та заявника скарги (Фізичну особу - підприємця Яцюка Вадима Олександровича) про виконання даної ухвали.

5. Копію ухвали надіслати сторонам та Приватному виконавцю Трофименку Михайлу Михайловичу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається учасниками справи до Київського апеляційного господарського суду або через господарський суд Київської області до Київського апеляційного господарського суду.

Повну ухвалу складено: 17.07.2018.

Суддя П.В.Горбасенко