КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2018 р. Справа№ 925/965/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Гончарова С.А.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання Яремі Н.С.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 03.07.2018 року,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "АЗОТ" на рішення господарського суду Черкаської області від 07.12.2016

у справі №925/965/16 (головуючий суддя - Пащенко А.Д., судді: Дорошенко М.В., Скиба Г.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго"

до 1) публічного акціонерного товариства "АЗОТ"

2) приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1) Фонд державного майна України

2) Державне підприємство "Енергоринок"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Національне антикорупційне бюро України

про стягнення 1 276 177 255,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року до господарського суду Черкаської області звернулось ПАТ "Черкасиобленерго" з позовом до ПАТ "АЗОТ" про стягнення 1 276 177 255,52 грн., з яких: 1 091 346 413, 08 грн. борг за активну електричну енергію, поставлену відповідачу відповідно до договору № 524-213/24 від 24.05.2005 в період з грудня 2014 по липень 2016 року, 126 659 691, 64 грн. індекс інфляції, 18 113 773,23 грн. 3% річних та 40 057 377,60 грн. пені за прострочення виконання грошових зобов'язань.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період з грудня 2014 року по липень 2016 року ПАТ "Черкасиобленерго" згідно актів поставки електричної енергії на ПАТ "Азот" поставив, а останній отримав 993 121 434 кВт/год електричної енергії на загальну суму 1 451 505 019,94 грн., однак ПАТ "Азот" оплатив її лише частково, в сумі 360 158 606,86 грн., у зв'язку з чим залишок заборгованості відповідача за спожиту електроенергію станом на 01.08.2016 складав 1 091 346 413 грн. 08 коп.

Оскільки, ПАТ "Азот" вартість спожитої активної електричної енергії позивачу не сплатило, позивач нарахував відповідачу пеню і три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання по 31.07.2016, та індекс інфляції на суму заборгованості по червень 2016 року включно.

Заперечуючи проти позову ПАТ "Азот", вказало, що борг перед позивачем за отриману у вказаний період активну електричну енергію значно менший та складає на момент прийняття рішення 510 969 029 грн. 25 коп., оскільки, між ПАТ "АЗОТ" та ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" було укладено - за згодою ПАТ "Черкасиобленерго" - ряд договорів про переведення боргу на ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа".

Крім того, ПАТ "АЗОТ" також посилалося, що протягом листопада 2015 - листопада 2016 років між ним та позивачем відбулося зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до статей 601 ЦК України, 203 ГК України.

У зв'язку із зазначеними доводами ПАТ "АЗОТ", за клопотанням ПАТ "Черкасиобленерго", ухвалою господарського суду Черкаської області від 27 вересня 2016 року залучено до участі у справі другим відповідачем приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Енергомережа".

Так, під час розгляду справи у суді першої інстанції, ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" підтвердило факти укладення із ПАТ "АЗОТ" семи договорів переведення боргу.

Також, у суді першої інстанції, ПАТ "АЗОТ" зверталось до суду з клопотанням про зменшення штрафних санкцій (пені) до суми 100 грн. у зв'язку із тим, що заявлена до стягнення сума пені надмірно велика, не відповідає наслідкам здійсненого приватним акціонерним товариством "АЗОТ" правопорушення, посилається на важкий фінансовий стан товариства, зупинення у 2015 році виробничої діяльності, що призвело до негативних наслідків у роботі ПАТ "АЗОТ", стверджує, що ці обставини встановлені судом у справі № 925/1342/15; обґрунтовує правомірність укладення правочинів переведення боргу та зарахування зустрічних однорідних вимог. Крім того, ПАТ "АЗОТ" просило застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ "Черкасиобленерго" про стягнення з ПАТ "АЗОТ" пені за період з 07.01.2015 по 16.08.2015 та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Враховуючи зазначене на виконання вимог ухвали господарського суду Черкаської області від 31.10.2016 у справі № 925/965/16 щодо необхідності письмово визначитись із вимогами до другого відповідача у справі ПрАТ "ХК "Енергомережа", ПАТ "Черкасиобленерго" вказало, що у випадку, якщо суд прийде до висновку про обґрунтованість відзиву ПАТ "АЗОТ" щодо необхідності стягнення тієї частини боргу перед ПАТ "Черкасиобленерго", що була переведена на відповідача-2 в розмірі 234 564 026,54 грн., то позивач просив суд стягнути вказану суму заборгованості із ПрАТ "ХК "Енергомережа".

Рішенням господарського суду Черкаської області від 07.12.2016 у справі №925/965/16 припинено провадження у справі в частині вимоги про стягнення 74 000 000 грн. боргу. Позов задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства "АЗОТ" на користь публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" - 510 969 029 грн. 25 коп. боргу за активну електричну енергію, 1 750 889 грн. 53 коп. пені, 6 038 201 грн. 53 коп. три проценти річних, 37 402 330 грн. 05 коп. індексу інфляції, 87 254 грн. 46 коп. витрат на сплату судового збору. У решті позовних вимог публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до публічного акціонерного товариства "АЗОТ" відмовлено. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" на користь публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" - 267 677 775 грн. 21 коп. боргу за активну електричну енергію, 37 053 грн. 99 коп. витрат на сплату судового збору.

При прийнятті вказаного рішення, місцевий господарський суд врахував укладені між сторонами договори переведення боргу на другого відповідача і угоди у формі заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог, їх суми та періоди, в які вони зараховувалися у заявах першого відповідача, та прийшов до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ "Черкасиобленерго" про стягнення з ПАТ "АЗОТ" боргу за спожиту активну електричну енергію в сумі 510 969 029 грн. 25 коп. та із ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" боргу в сумі 267 677 775 грн. 21 коп., що був переведений за договорами переведення боргу.

При цьому, суд першої інстанції дійшов до висновку що, оскільки, борг в сумі 74 000 000 грн. зарахований відповідно до приписів статті 601 ЦК України на підставі заяв ПАТ "АЗОТ" після подання позовної заяви до суду, то у цій частині боргу відсутній предмет спору та припинив провадження у справі.

Стягуючи з ПАТ "АЗОТ" 3%, інфляційні втрати та пеню місцевий господарський суд врахував договори про переведення боргу та заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і здійснив власний розрахунок вказаних сум. При цьому, суд відмовив у стягнення пені за прострочення сплати боргу в період з 07.01.2015 по 16.08.2015 у зв'язку з пропуском строку позовної давності та зменшив пеню на 90%.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач-1 - публічне акціонерне товариство "АЗОТ" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив відновити строк для подання апеляційної скарги, скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 07.12.2016 по справі №925/965/16 в частині стягнення з публічного акціонерного товариства "АЗОТ" 510 969 029,25 грн. боргу за активну електричну енергію, 1 750 889,53 грн. пені, 6 038 201,53 грн. 3% річних, 37 402 330,05 грн. індексу інфляції, 87 254,46 витрат на сплату судового збору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 відновлено публічному акціонерному товариству "АЗОТ" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Черкаської області від 07.12.2016 у справі №925/965/16, прийнято апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "АЗОТ" на рішення господарського суду Черкаської області від 07.12.2016 у справі №925/965/16 та порушено апеляційне провадження, справу №925/965/16 призначено до розгляду у визначеній колегії суддів.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII (далі - ГПК України).

Відповідно до пп. 9 п. 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, ухвалою суду від 29.01.2018 залучено Фонд державного майна України (далі - третя особа-1) до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, залучено Державне підприємство "Енергоринок" (далі - третя особа-2) до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача та залучено Національне антикорупційне бюро України (далі - третя особа-3) до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Крім того, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 відмовлено у задоволенні клопотання публічного акціонерного товариства "АЗОТ" про залучення Компанії PLG UA LIMITED до участі у справі, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1.

У зв'язку з перебування суддів у відпустках, на лікарняному, та у зв'язку із самовідводом, склад колегії суду у справі №925/965/16 неодноразово змінювався. Так, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2018 для розгляду справи №925/965/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гаврилюк О.М., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 прийнято справу № 925/965/16 до провадження у визначеному складі суду.

У судове засідання 03.07.2018 з'явились представники ПАТ "Черкасиобленерго", ПАТ "АЗОТ", Фонду державного майна України, Державного підприємства "Енергоринок", Національного антикорупційного бюро України.

Представники приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч.1, п.1 ч.3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки, представники ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа", що не з'явились про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Участь представників, що не з'явилися, у судовому засіданні 03.07.2018 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про витребування додаткових доказів та про відкладення розгляду справи не надходило. В матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Такої ж правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України, зокрема, у своїй постанові від 07.07.2016 року по справі 910/21819/15.

Застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ухвалами від 03.07.2018 відмовлено у задоволенні заяви арбітражного керуючого, розпорядника майна ПАТ "Черкасиобленерго" Литвина В.В. про залучення до участі у справі №925/965/16, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача; відмовлено Фонду державного майна України та Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у задоволенні заяв про залучення у справу останнього, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача; відмовлено ПрАТ «УкрЕСКо» у задоволенні заяви про залучення заявника у справу, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, як позивач так і відповідач-1 неодноразово зверталися до суду із спільними заявами про затвердження мирової угоди у даній справі та у зв'язку із суттєвими недоліками у тексті мирових угод, останні були відкликані заявниками.

Так, 02.07.2018 через канцелярію суду від позивача та відповідача-1 надійшла спільна заява про відкликання заяви про затвердження мирової угоди, що була подана до суду 25.05.2018. Також 02.07.2018 позивачем та відповідачем-1 було подано спільну заяву про затвердження мирової угоди у даній справі.

Оскільки, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що запропонована редакція мирової угоди від 29.06.2018 та викладені в ній умови суперечать Закону України «Про електроенергетику», Постанові Кабінету Міністрів України від 19.07.2000 № 1136 «Про врегулювання відносин на оптовому ринку електричної енергії України», якою затверджено Положення про порядок проведення розрахунків за електричну енергію, Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 та є не виконуваною, так як може спричинити зміни НКРЕКП алгоритму перерахування коштів, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2018 у задоволенні заяви про затвердження мирової угоди у даній справі відмовлено. Судовий розгляд продовжено.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 03.07.2018 представник ПАТ "АЗОТ" надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, подану апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі на підставі доводів зазначених у ній та просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 07.12.2016 по справі №925/965/16 в частині стягнення з публічного акціонерного товариства "АЗОТ" 510 969 029,25 грн. боргу за активну електричну енергію, 1 750 889,53 грн. пені, 6 038 201,53 грн. 3% річних, 37 402 330,05 грн. індексу інфляції.

Представник ПАТ "Черкасиобленерго" у судовому засіданні також надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти поданої апеляційної скарги, вважає її безпідставною та необґрунтованою. При цьому, враховуючи, що станом на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції були визнані недійсним у судовому порядку угоди у формі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог та договори про переведення боргу, представник позивача просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представники Фонду державного майна України просили суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "АЗОТ", рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги ПАТ "Черкасиобленерго"задовольнити у повному обсязі.

Представники Державного підприємства "Енергоринок" надали пояснення, що у вирішенні даного спору покладаються на розсуд суду та просили прийняти рішення у відповідності до норм чинного законодавства.

Представник Національного антикорупційного бюро України заперечив проти задоволення апеляційної скарги і враховуючи, що угоди у формі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог та договори про переведення боргу, які були покладені судом першої інстанції в основу свого рішення визнані недійсним у судовому порядку, представник НАБУ просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи та докази, подані до апеляційної інстанції, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга з наведених в ній підстав задоволенню не підлягає. Рішення господарського суду Черкаської області від 07.12.2016 року по справі № 925/965/16 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом 24 травня 2005 року відкрите акціонерне товариство "Черкасиобленерго", яке в подальшому було перейменоване у публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" (як постачальник), і відкрите акціонерне товариство "АЗОТ", яке також в подальшому було перейменоване у публічне акціонерне товариство "АЗОТ" (як споживач), уклали між собою договір про постачання електричної енергії № 524-213/24 (далі - договір).

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2 договору постачальник зобов'язався постачати електричну енергію споживачу, а останній зобов'язався оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Вказаний у договорі "Порядок розрахунків" - це додаток № 3 до договору, пунктами 5, 6 якого передбачено, що споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу активної електричної енергії, заявленого на розрахунковий період до 15-го і 20-го числа розрахункового місяця по 30% вартості заявленого обсягу на розрахунковий період та остаточний розрахунок - протягом трьох банківських днів з дати підписання акту постачання електричної енергії зі сторони постачальника та вручення його споживачу.

В пункті 8 порядку розрахунків вказано, що у разі несвоєчасних розрахунків споживач на момент погашення заборгованості сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5 облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної сплати. Пеня нараховується Електропостачальною організацією, починаючи з першого дня після дати розрахунків, що наведені в пунктах 5 і 6.

З матеріалів справи вбачається, що за період з грудня 2014 року по липень 2016 року позивач згідно актів поставки електричної енергії на ПАТ "Азот" поставив, а відповідач отримав 993 121 434 кВт/год електричної енергії на загальну суму 1 451 505 019,94 грн., однак ПАТ "Азот" оплатив її лише частково, в сумі 360 158 606,86 грн., у зв'язку з чим залишок заборгованості відповідача за спожиту електроенергію станом на 01.08.2016 складав 1 091 346 413 грн. 08 коп.

Оскільки, ПАТ "Азот" вартість спожитої активної електричної енергії ПАТ "Черкасиобленерго" не сплатило, позивач нарахував відповідачу пеню і три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання по 31.07.2016, та індекс інфляції на суму заборгованості по червень 2016 року включно.

Задовольняючи позов частково та припиняючи провадження в частині вимоги про стягнення 74 000 000 грн. боргу, місцевий господарський суд виходив з того, що між ПАТ "АЗОТ" та ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" було укладено - за згодою ПАТ "Черкасиобленерго" - ряд договорів про переведення боргу на ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа", а саме:

- договір від 12.03.2015 № 140-202 про переведення боргу ПАТ "АЗОТ" на ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" за основним договором (№ 524-213/24 від 24.05.2005 року) в частині сплати вартості електричної енергії, поставленої за період з 01.12.2014 по 20.12.2014 включно, в сумі 47 641 173,12 грн.;

- договір від 12.03.2015 № 142-202 про переведення боргу ПАТ "АЗОТ" на ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" за електроенергію, отриману споживачем за основним договором в період з 21.12.2014 по 31.12.2014 включно - в сумі 31 304 803,15 грн.;

- договір від 12.03.2015 № 141-202 про переведення боргу ПАТ "АЗОТ" на ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" за електроенергію, отриману споживачем за основним договором в період з 01.01.2015 по 31.01.2015 - в сумі 33 113 748,67 грн.;

- договір від 20.03.2015 № 183-202 про переведення боргу ПАТ "АЗОТ" на ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" за електроенергію, отриману споживачем за основним договором в період з 01.02.2015 по 28.02.2015 включно - в сумі 47 872 035,51 грн.;

- договір від 24.04.2015 № 287-202 про переведення боргу ПАТ "АЗОТ" на ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" за електроенергію, отриману споживачем за основним договором в період з 01.03.2015 по 15.03.2015 включно - в сумі 32 261 500 грн.;

- договір від 30.04.2015 № 301-202 про переведення боргу ПАТ "АЗОТ" на ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" за електроенергію, отриману споживачем за основним договором в період з 16.03.2015 по 31.03.2015 включно - в сумі 37 778 304,77 грн.;

- договір від 21.12.2015 № 1344-202 про переведення боргу ПАТ "АЗОТ" на ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" за електроенергію, отриману споживачем за основним договором в період з 20.10.2015 по 31.10.2015 включно - в сумі 37 706 209,99 грн.

Всього за вказаними договорами місцевий господарський суд дійшов до висновку, що на ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" було переведено борг ПАТ "АЗОТ" перед ПАТ "Черкасиобленерго" за активну електричну енергію в загальній сумі 267 677 775 грн. 21 коп.

Крім того, господарський суд Черкаської області при прийнятті рішення врахував, що між ПАТ "Черкасиобленерго" та ПАТ "АЗОТ" протягом листопада 2015 - листопада 2016 років відбулося зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до статей 601 ЦК України, 203 ГК України, зокрема:

- за заявою від 30.11.2015 № 202-09/201 про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 19 875 368, 36 грн. з метою погашення заборгованості першого відповідача за поставлену активну електричну енергію в жовтні 2015 року;

- за заявою від 12.01.2016 № 202-09/02 про зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення свого зобов'язання перед ПАТ "Черкасиобленерго" за договором по оплаті поставленої в листопаді 2015 року активної електричної енергії на суму 46 300 000 грн.;

- за заявою № 202-09/33 від 04.04.2016 про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог на суму 57 490 807,93 грн. за отриману електроенергію за грудень 2015 року та січень 2016 року;

- за заявою № 202-09/39 від 10.05.2016 про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог на суму 50 000 000 грн. за отриману електроенергію у січні 2016 року;

- за заявою № 202-09/45 від 21.06.2016 про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог на суму 15 000 000 грн. за отриману електроенергію у січні 2016 року;

- за заявою № 202-09/51 від 03.08.2016 про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог на суму 50 000 000 грн. за отриману електроенергію в лютому 2016 року;

- за заявою № 202-09/65 від 10.10.2016 про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог на суму 9 000 000 грн. за отриману електроенергію в лютому 2016 року;

- за заявою № 202-09/64 від 10.10.2016 про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог на суму 25 000 000 грн. за отриману електроенергію в лютому 2016 року;

- за заявою № 202-09/68 від 07.11.2016 про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог на суму 40 000 000 грн. за отриману електроенергію в лютому 2016 року.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову та про припинення провадження у даній справі колегія суддів апеляційного господарського суду погодитися не може, оскільки, як вбачається з матеріалів справи № 925/965/16 на час розгляду у суді апеляційної інстанції зазначені договори про переведення боргу на ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" та угоди у формі заяв про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог ПАТ "АЗОТ" перед ПАТ "Черкасиобленерго", які були покладені місцевим господарським судом в основу прийнятого рішення визнані недійсними у судовому порядку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за результатами розгляду позовних заяв Національного антикорупційного бюро України у справах № № 910/24258/16, 910/24257/16, 910/24267/16, 910/24265/16, 910/24262/16, 910/24260/16, 910/131/17, визнано недійсними договори про переведення боргу від 12.03.2015 № 140-202, від 12.03.2015 № 142-202, від 12.03.2015 № 141-202, від 20.03.2015 № 183-202, від 24.04.2015 № 287-202, від 30.04.2015 № 301-202, від 21.12.2015 № 1344-202 та у справах №№ 925/1217/17, 925/1218/17, 925/1/17, 925/4/17, 925/3/17, 925/2/17, 925/5/17, 925/6/17, 925/1219/17 визнано недійсними угоди у формі заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог № 202-09/201 від 30.11.2015, № 202-09/02 від 12.01.2016, № 202-09/33 від 04.04.2016, № 202-09/39 від 10.05.2016, № 202-09/45 від 21.06.2016, № 202-09/51 від 03.08.2016, № 202-09/65 від 10.10.2016, № 202-09/64 від 10.10.2016, № 202-09/68 від 07.11.2016.

Задовольняючи позови Національного антикорупційного бюро України, господарські суди виходили з того, що зазначені вище правочини суперечать вимогам Закону України "Про електроенергетику", ПКЕЕ, ч.3 ст. 228 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч.1 ст. 207 Господарського кодексу України. Суди зазначили, що сторонами було порушено вимоги Закону України "Про електроенергетику" і ПКЕЕ щодо оплати вартості поставленої електричної енергії виключно шляхом перерахування коштів споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. Сторони фактично провели розрахунки за поставлену електричну енергію в іншому форматі без використання поточного рахунку із спеціальним режимом використання енергопостачальника і тим самим уникнули перерахування іншим учасникам оптового ринку електричної енергії коштів із такого поточного рахунку за відповідним алгоритмом оптового ринку електричної енергії, що в силу статті 26 Закону України "Про електроенергетику" не вважається оплатою спожитої ПАТ "Азот" електричної енергії.

Таким чином, оцінюючи докази у справі в їх сукупності та встановлені обставини, визнання недійсними у судовому порядку договорів про переведення боргу та угоди у формі заяв про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, які були покладені місцевим господарським судом в основу прийнятого рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку про задоволення позову ПАТ «Черкасиобленерго» щодо стягнення з ПАТ "Азот" - 1 091 346 413,08 грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію.

Позивач та відповідачі є самостійними юридичними особами, самостійними суб'єктами господарювання на ринку електричної енергії України. Їх діяльність регламентована положеннями Конституції України та приписами Цивільного, Господарського кодексів України, Закону України "Про електроенергетику", іншими підзаконними нормативними документами.

Споживання електричної енергії в Україні допускається тільки на підставі письмового договору з постачальною організацією.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються Законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Приписи Закону України "Про електроенергетику" є спеціальними нормами по відношенню до приписів ЦК України, які підлягають до застосування у даних правовідносинах.

Згідно із ч.2 ст.15-1 Закону України "Про електроенергетику" споживачі, які купують електричну енергію у енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, вносять плату за поставлену їм електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. У разі перерахування споживачами коштів за електричну енергію на інші рахунки отримувачі повинні повернути ці кошти за заявою споживача або за власною ініціативою в триденний термін з моменту їх отримання. У разі неповернення споживачу у цей термін коштів, сплачених на інші, не на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, ці суми підлягають вилученню до Державного бюджету України як санкція за вчинене правопорушення і не зараховуються як оплата електричної енергії. Зарахування коштів до Державного бюджету України не звільняє їх отримувача від повернення цих коштів споживачу електричної енергії.

Частиною 8 статті 26 Закону України "Про електроенергетику" встановлено, що споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії.

Пунктом 1 Положення про порядок проведення розрахунків за електричну енергію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1136 від 19.07.2000, визначено, що споживачі, яким електрична енергія постачається енергопостачальником, що провадить підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та купує електричну енергію в оптового постачальника, зобов'язані оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточній рахунок із спеціальним режимом використання такого енергопостачальника (його структурного підрозділу), відкритий в уповноваженому банку.

Пунктом 6.3. ПКЕЕ встановлено, що оплата вартості електричної енергії постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами в уповноваженому банку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Таким чином, з наведених приписів законодавства вбачається, що законодавцем в імперативному порядку визначено обов'язок саме споживача сплачувати за спожиту електроенергію постачальнику виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

При цьому, у відповідності до ст.1 Закону "Про електроенергетику" споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Отже, при виникненні господарських правовідносин щодо постачання електроенергії статус споживача та постачальника є пов'язаним з відповідними суб'єктами господарювання та не може набуватися іншими особами на підставі договору про переведення боргу, оскільки внаслідок вчинення такого правочину новий боржник не стає споживачем електричної енергії.

Таким чином, як положеннями договору постачання, так і нормами законодавства передбачалось отримання постачальником (ПАТ "Черкасиобленерго") оплати спожитої електричної енергії безпосередньо від споживача (ПАТ "Азот") шляхом їх перерахунку на рахунок із спеціальним режимом використання.

Згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України, статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписом частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, з матеріалів справи вбачається що не заперечується ПАТ «Азот», позивач поставив першому відповідачу, а останній отримав протягом грудня 2014 - липня 2016 року 993 121 434 кВт/год електричної енергії на загальну суму 1 451 505 019,94 грн., про що сторони останнього дня кожного місяця підписували відповідні Акти поставки електричної енергії на ПАТ "АЗОТ" через електромережі ПАТ "Черкасиобленерго". Вартість поставленої позивачем у вказаний період електричної енергії по кожному акту вказана у розрахунку позивача (т. 1, а.с. 138-139), спору щодо цих сум між сторонами немає.

Таким чином, позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі та з ПАТ «Азот» слід стягнути на користь ПАТ "Черкасиобленерго" 1 091 346 413,08 грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію.

Крім основної суми заборгованості, ПАТ "Черкасиобленерго" просить стягнути із ПАТ "АЗОТ" три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в період із 07.01.2015 по 31.07.2016, індекс інфляції по липень 2016 року та пеню.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписом частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до припису статті 625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, виходячи із сум вартості поставленої електричної енергії відображених у Актах постачання електричної енергії та із встановленого в додатку № 3 обов'язку споживача здійснити остаточний розрахунок протягом трьох банківських днів, колегія суддів апеляційного господарського суду здійснила перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, вважає його арифметично вірним та обґрунтованим, а тому з ПАТ "АЗОТ" належить стягнути на користь ПАТ "Черкасиобленерго" 126 659 691,64 грн. інфляційних втрат та 18 113 773,23 грн. 3 % річних.

Щодо заявленої ПАТ "Черкасиобленерго" до стягнення 40 057 377,60 грн. пені, колегія суддів зазначає наступне.

В статті 611 ЦК України вказано, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписом частини 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Як встановлено судом, пунктом 4.2.1 договору передбачено сплату споживачем за внесення платежів за спожиту електричну енергію з порушенням визначених додатком № 3 термінів, пені у розмірі 0,5 % облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, включаючи день фактичної оплати.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції та до прийняття рішення у даній справі ПАТ "АЗОТ" звернулося до суду із заявою про застосування позовної давності до вимоги про стягнення пені за період з 07.01.2015 по 16.08.2015. В обґрунтування вказаної заяви ПАТ "АЗОТ" зазначило, що оскільки ПАТ "Черкасиобленерго" звернулось з даним позовом до суду 17.08.2016 то на думку заявника правомірним є пред'явлення позовних вимог про стягнення пені за один рік. Крім того, ПАТ "АЗОТ" звернулось до суду з клопотанням про зменшення пені.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В частині 2 статті 258 ЦК України встановлена позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За приписом частин 3, 4, 5 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Проаналізувавши строки виконання ПАТ "АЗОТ" своїх зобов'язань по договору перед ПАТ "Черкасиобленерго" колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними доводи ПАТ "АЗОТ" в частині пропуску позивачем строку позовної давності щодо стягнення пені за прострочення сплати боргу в період з 07.01.2015 по 16.08.2015.

На переконання колегії суддів в цій частині позову слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Поважних причин такого пропуску позивачем ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не вказано і доводів для захисту порушеного права не наведено.

Отже, здійснивши власний розрахунок пені, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що за прострочення сплати боргу за спожиту активну електричну енергію в період з 17.08.2015 по 31.07.2016 з ПАТ "АЗОТ" належить до стягнення пеня в сумі 24 854 321,29 грн.

Щодо клопотання ПАТ "АЗОТ" про зменшення пені, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Так само згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

В пункті 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК в редакції, що була чинною на час розгляду справи у суді першої інстанції), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що порушення зобов'язання з боку ПАТ "АЗОТ" у даній справі не є виключенням чи випадком, і даний випадок не є винятковим. ПАТ "АЗОТ" ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не надало суду доказів вжиття відповідачем-1 заходів до виконання свого зобов'язання, щодо добровільного погашення заборгованості перед ПАТ "Черкасиобленерго".

Відмовляючи у задоволенні клопотання про зменшення пені, судом апеляційної інстанції враховано, що несвоєчасне виконання умов договору ПАТ "АЗОТ" своїх зобов'язань з оплати заборгованості за поставлену електричну енергію призвело до несприятливих наслідків для ПАТ "Черкасиобленерго". Колегією суддів встановлено, що рішенням господарського суду Черкаської області від 26.05.2017 у справі № 925/193/17 стягнуто з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ДП «Енергоринок» 614 029 339 грн. 46 коп. основного боргу, 8 957 019 грн. 28 коп. 3% річних, 39 593 000 грн. 37 коп. інфляційних втрат та 205 272 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

Також, судова колегія звертає увагу на те, що розмір пені - 24 854 321,29 грн. не перевищує розміру основної суми заборгованості ПАТ "АЗОТ" перед ПАТ «Черкасиобленерго» (1 091 346 413,08 грн.).

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційного господарського суду відмовляє ПАТ "АЗОТ" у задоволенні клопотання про зменшення пені. На переконання колегії суддів, скаржник, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не надав суду докази та не довів, що порушення його зобов'язання сталося випадково з незалежних від нього причин та цей випадок є винятковим. При цьому, вирішуючи питання щодо зменшення пені судом апеляційної інстанції враховано інтереси обох сторін.

Висновки суду першої інстанції про зменшення пені на 90% враховуючи поведінку першого відповідача, а саме вжиття ним заходів до виконання зобов'язання та вчинення юридично значимих дій для зменшення боргу та мінімізації наслідків для позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки, як зазначалось вище та встановлено судом договори про переведення боргу та угоди у формі заяв про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, які були покладені місцевим господарським судом в основу прийнятого рішення, визнані недійсними у судовому порядку.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що позов ПАТ "Черкасиобленерго" до ПАТ "АЗОТ", ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" про стягнення заборгованості слід задовольнити частково. В частині позовних вимог ПАТ «Черкасиобленерго» до ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" відмовити.

Доводи скаржника щодо сплаченої частини грошових коштів на виконання рішення суду у даній справі не приймаються до уваги, оскільки, рішення суду підлягає скасуванню, а вже сплачена сума на підставі такого рішення суду може бути врахована під час виконання рішення у виконавчому провадженні.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки, судом першої інстанції прийняте рішення за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і неправильним застосуванням норм матеріального права, враховуючи, що договори про переведення боргу на ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" та угоди у формі заяв про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог ПАТ "АЗОТ" перед ПАТ "Черкасиобленерго", які були покладені місцевим господарським судом в основу прийнятого рішення визнані недійсними у судовому порядку, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, рішення господарського суду Черкаської області від 07.12.2016 по справі № 925/965/16 підлягає скасуванню з прийняттям по справі № 925/965/16 нового рішення суду про часткове задоволення позову.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 129, 240, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "АЗОТ" на рішення господарського суду Черкаської області від 07.12.2016 по справі № 925/965/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 07.12.2016 по справі № 925/965/16 скасувати.

3. Прийняти по справі № 925/965/16 нове рішення суду, яким позов публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до публічного акціонерного товариства "АЗОТ" про стягнення заборгованості задовольнити частково.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Азот" (м. Черкаси, вул. Першотравнева, 72, код 00203826) на користь публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (м. Черкаси, вул. Гоголя, 285, код 22800735) - 1 091 346 413,08 грн. (один мільярд дев'яносто один мільйон триста сорок шість тисяч чотириста тринадцять грн. 08 коп.) заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 126 659 691,64 грн. (сто двадцять шість мільйонів шістсот п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот дев'яносто одну грн. 64 коп.) інфляційних втрат, 18 113 773,23 грн. (вісімнадцять мільйонів сто тринадцять тисяч сімсот сімдесят три грн. 23 коп.) 3 % річних, 24 854 321,29 грн. (двадцять чотири мільйона вісімсот п'ятдесят чотири тисячі триста двадцять одну грн. 29 коп. пені. 204237,59 грн. (двісті чотири тисячі двісті тридцять сім грн. 59 коп.) судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

5. В іній частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до публічного акціонерного товариства "Азот" (стягнення пені) відмовити.

6. В частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" відмовити.

7. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на публічне акціонерне товариство "АЗОТ".

8. Видачу наказу по справі № 925/965/16 доручити господарського суду Черкаської області.

9. Матеріали справи № 925/965/16 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.А. Гончаров

О.М. Гаврилюк

Дата складання повного тексту постанови 13.07.2018 року