РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.07.2018Справа № 910/3684/18

За позовом Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Господарська асоціація "Альянс-Груп-Інтернешнл"
до проКомпанії "Гренітрейд інк" (Grenitrade Ink") в особі представництва Компанії стягнення 92 358,54 грн.

Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
Представники сторін: від позивача: від відповідача: Піддубна О.В. - представник за довіреністю; не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Спільне підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Господарська асоціація "Альянс-Груп-Інтернешнл" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Компанії "Гренітрейд інк" (надалі - відповідач) про стягнення 92 358, 54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що фактично земельну ділянку, на якій знаходиться будівля, яка перейшла у власність відповідача в особі його представництва в Україні брав у користування відповідач, але за це не сплачував відповідну плату за користування, водночас дані кошти сплачував позивач на підставі договору на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди від 08.12.1998 року, у зв'язку із чим позивач просить стягнути з відповідача кошти у вигляді орендної плати за період з 01.12.2014 по 30.11.2015 в розмірі 92 358,54 грн. як такі, що були безпідставно набуті на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 25.04.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2018 відкладено підготовче судове засідання на 13.06.2018.

Безпосередньо в підготовчому судовому засіданні 13.06.2018 позивач на підставі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) звернувся до суду з заявою про зміну (збільшення) підстав позову, згідно якої позивач зазначає, що крім підстави ст. 1212 ЦК України, яка наведене в позовній заяві, є також і ст. 22 ЦК України, так як бездіяльністю відповідача по укладенню договору оренди позивачу заподіяні збитки та зазначену заяву позивача було прийнято до розгляду судом.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.07.2018.

Представник відповідача в судове засідання 13.07.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Так, ухвали суду були надіслані за адресою представництва відповідача, що зазначена у позовній заяві та міститься у листі Міністерства Економічного розвитку і торгівлі України №3905-06/24029-07 від 05.06.2018 у якому йдеться про наявність у відповідача представництва в Україні, який було направлено позивачеві та копія якого міститься в матеріалах справи, а отже відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом.

За таких обставин, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання та оскільки відповідачем не повідомлено про причини неявки, суд вважає, що неявка представника відповідача в судове засідання 13.07.2018 не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні, що відбулось 13.07.2018 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав суду усні пояснення по справі.

У судовому засіданні 13.07.2018 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 1997 року між Спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Господарська асоціація "Альянс-Груп-Інтернешнл", як продавцем та Компанією "Гренітрейд Інк", як покупцем було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує нежитлову будівлю за адресою: місто Київ, проспект Відрадний,73, що розміщена на земельній ділянці загальною площею 2078 кв. м. згідно поповерхового плану, що є невід'ємною частиною даного договору.

08 грудня 1998 року між Спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Господарська асоціація "Альянс-Груп-Інтернешнл" та Київською міською державною адміністрацією був укладений договір на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди, за умовами якого (п. п. 1.1., 1.2. Договору) Київська міська державна адміністрація на підставі розпорядження від 17.04.98 № 849 надає, а спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарська асоціація "Альянс-Груп- Інтернешнл" приймає в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 0,1975 га в тому числі: під громадською забудовою - 0,1975 га згідно з планом землекористування, що додається. Земельна ділянка надається в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 49 (сорок дев'ять) років для експлуатації та обслуговування офісно-банківської будівлі на просп. Відрадному, 73 у Жовтневому районі.

03 грудня 2015 року між Компанією "Гренітрейд Інк", як дарувальником та ОСОБА_2, як обдаровуваною було укладено договір дарування нежилого приміщення, згідно умов якого (п. 1. Договору) Дарувальник безоплатно передав в дар Обдаровуваній, а Обдаровувана прийняла в дар належне на праві власності нежиле приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі по тексту - «Нежитлове приміщення») Загальна площа приміщень становить 1071,0 кв. м., в тому числі підвальне приміщення - 95,7 кв. м.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що зазначений вище договір купівлі-продажу 22 квітня 1997 року був зареєстрований позивачем у Київському міському бюро технічної інвентаризації 23 грудня 1998 року та до того часу юридично власником будівлі був позивач та у цей період (від дня укладення договору купівлі-продажу будівлі до дня реєстрації цього договору) позивач отримав дозвіл Київради на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, замовив розроблення технічного звіту, встановив зовнішні межі землекористування та здійснив інші дії для отримання земельної ділянки в оренду, у зв'язку із чим ним було укладено договір на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди від 08 грудня 1998 року, водночас, укладенням договору дарування 03 грудня 2015 року без вирішення майнових питань з позивачем відповідач порушив майнові права позивача.

Зокрема, позивач вказує на те, що фактично земельну ділянку в оренду брав та користувався нею відповідач в особі свого представництва в Україні але за це не сплачував відповідну плату, водночас, кошти у вигляді орендної плати за період з 01.12.2014 по 30.11.2015 в розмірі 92 358, 54 грн. сплачував позивач та просить їх стягнути з відповідача як такі, що були безпідставно набуті на підставі статті 1212 ЦК України та є фінансовою вигодою, упущеною позивачем, що у розумінні ст. 22 ЦК України є збитками позивача у вигляді суми орендної плати за землю, яку сплатив позивач.

Окрім того за містом ч. ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

В силу ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Так, позивач вказує на те, що відповідач, з часу виникнення права власності на нерухоме майно, свій обов'язок щодо укладення та реєстрації договору оренди на відповідну земельну ділянку, на якій розташовано нерухоме майно, не виконав, водночас - з моменту виникнення права власності на зазначене нерухоме майно, у відповідача виник обов'язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під майновим комплексом, а отже - грошові кошти у розмірі 92 358, 54 грн., що є предметом позову у даній справі та підлягають стягненню з відповідача є сумою несплаченої відповідачем орендної плати за використання земельної ділянки через неукладення ним договору оренди, внаслідок чого позивач поніс збитки у вигляді сплати орендної плати до місцевого бюджету замість відповідача та саме цю суму коштів не сплачував би позивач, якби відповідач переоформив на себе договір оренди.

Так, відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

- по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння. Наприклад, продавець надав покупцеві здачу в більшому розмірі, ніж потрібно, або передав неоплачений товар;

- по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою;

- по-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК).

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такого виду господарської санкції (правового наслідку порушення зобов'язання) як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: - протиправної поведінки; - збитків; - причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника і збитками; - вини. При відсутності хоч б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

Водночас, положеннями ст. ст. 120, 125 Земельного кодексу України визначено право відповідача, як нового власника будинку на користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок, а не обов'язком відповідача, а тому позивачем не доведено наявності вини та протиправної поведінки відповідача, а також причинного зв'язку між протиправною поведінкою останнього і збитками (упущеною вигодою) позивача на суму 92 358,54 грн.

Разом з тим згідно зі статтею 204 (Презумпція правомірності правочину) ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, станом на момент розгляду справи по суті, суду не надано доказів на підтвердження того, що договір на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди від 08.12.1998 не є чинним, або визнано недійсним у встановленому законом порядку, а отже - позивачем не доведено відсутності підстав для сплати 92 358, 54 грн. орендних платежів.

Окрім того, отримувачем зазначених коштів у розмірі 92 358, 54 грн. за Договором є Київська міська державна адміністрація, а не відповідач, а тому посилання позивача на положення ст. 1212 ЦК є необґрунтованим.

За приписами ст. ст. 74, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким, чином оскільки позивачем не доведено обґрунтованості підстав, на які він посилається у своїх вимогах про стягнення 92 358,54 грн. як збитків (упущеної вигоди) та безпідставно отриманих коштів, а отже - позивачем не доведено того, що права, за захистом яких він звернувся до суду - порушено відповідачем, в зв'язку із чим у позові слід відмовити за його безпідставністю.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору у розмірі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 46, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1. ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог Спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарська асоціація "Альянс-Груп-Інтернешнл" до Компанії "Гренітрейд інк" (Grenitrade Ink") відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п. п. 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 18.07.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко