ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" липня 2018 р. Справа № 918/343/18
Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі Коваль С.М., розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу
про стягнення 98 309,02 грн..
За участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_2
від відповідача: ОСОБА_3
В судовому засіданні оголошувалась перерва з 11.07.2018 року по 16.07.2018 року.
Приватне підприємство "Айслаг" (надалі - Позивач або ПП "Айслаг") звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 господарства "Влада" (надалі - Відповідач або ФГ "Влада") в якому просить стягнути 4 552 грн. 00 коп. основного боргу, 93 757,02 грн. заборгованості по оплаті відсотків за користування товарним кредитом за період з 11.02.2017р. по 13.03.2017 року.
Свої вимоги Позивач мотивує тим, що на підставі Договору поставки №1 від 03.01.2016 року поставив Відповідачу товар на загальну суму 151 221,00 грн., вартість якого останнім сплачена лише частково.
Представник позивача в судовому засіданні 16.07.2018 року позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених у позовній заяві.
Відповідач в судовому засіданні 16.07.2018 року проти позову заперечив, пославшись на те, що товар в натурі він не отримував, хоча видаткову накладну підписував.
Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з"ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.
03 січня 2016 року між Приватним підприємством "Айслаг" (Постачальник) та фермерським господарством "Влада" (Покупець) було укладено договір поставки №1. (далі Договір).
Відповідно до предмета Договору Постачальник зобовязується поставити та передати або передати зі свого складу Покупцю у власність нафтопродукти (далі товар), в асортименті, кількості, за ціною, що зазначені в накладних, які підписуються представниками сторін Договору, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити товар на умовах даного Договору. Сторони за даним Договором домовились, що накладна на відвантаження товару є узгодженням асортименту товару, його кількості та ціни, прирівнюється до специфікації і є невід"ємною частиною до даного Договору.
Згідно п. 5.1. Договору Покупець має право здійснювати повну або часткову оплату отриманого товару на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 5 (п"яти) календарних днів з дня відвантаження, зазначеного в накладних.
Відповідно до п.5.2. у випадку не оплати Покупцем відвантаженої партії товару в строки вказані в п. 5.1. даного Договору, постачальник має право рахувати, а Покупець дає згоду на те, щоб неоплачений товар рахувався поставленим на умовах товарного кредиту, терміном на 30 календарних днів, починаючи з дня відвантаження товару з нарахуванням Покупцю 2% за кожен день використання товарного кредиту. Покупець зобов'язується оплатити товар, поставлений на умовах товарного кредиту і сплатити відсотки за його використання в терміни, вказані в п. 5.3. даного Договору. Під наданням Покупцем згоди на те, щоб неоплачений товар рахувався поставленим на умовах товарного кредиту розуміється підписання даного Договору.
Відповідно до п. 5.3. Договору Покупець зобов'язаний оплатити суму товарного кредиту на 31 день від дати відвантаження, вказаної в накладній, а відсотки за його використання протягом семи календарних днів з моменту отримання вимоги від Постачальника про оплату. Покупець має право на дострокове погашення товарного кредиту і відсотків за його використання. Відсотки нараховуються на залишок заборгованості.
Сторони домовились, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі, ця сума погашає вимоги Постачальника у такій черговості: у першу чергу сплачується основна сума боргу, в другу чергу - проценти (при наявності вимоги про оплату) та неустойка, у третю чергу - відшкодовуються витрати, пов'язані з одержанням виконання. (п.5.6. Договору)
Судом встановлено, що Договір підписаний сторонами, їхні підписи скріплені печатками юридичних осіб.
Судом встановлено, що на виконання умов Договору ПП "Айслаг" 10.02.2017 року поставило та передало Відповідачу нафтопродукти на загальну суму 151 221 грн. 00 коп.. Даний факт підтверджується накладною на відвантаження палива №000194, яка підписана головою фермерського господарства ОСОБА_3.
Про належне виконання Позивачем своїх зобов'язань за Договором також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення Постачальником умов даної угоди.
Водночас Відповідач взятий на себе за спірним договором обов'язок щодо своєчасної оплати поставленого йому товару не виконав.
ФГ "Влада" частково оплатило товар у розмірі 146 673,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №663 від 19.04.2017 року на суму 50 000,00 грн., №676 від 11.05.2017 року на суму 50 000,00 грн., № 684 від 16.05.2017 року на суму 46 673,00 грн.. Неоплачено залишилось 4 552,00 грн..
Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що -господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.
Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
У відповідності до п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012 р. "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.
Факт отримання товару Відповідачем і видаткова накладна, надана Позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар (п. 1 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/767/2013 від 29.04.2013 р.).
Оскільки вказані видаткові накладні містять найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, перелік товару, його вартість, посилання на договір, штамп позивача і відповідача про отримання товару та інші реквізити, вони відповідають вимогам закону та є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції.
Відповідно до п. 6.2. Договору передача товару здійснюється в пункті поставки, визначеному за домовленістю Сторін.Товар вважається переданим від Продавця Покупцеві в момент підписання уповноваженими представниками Сторін відповідних накладних на відвантаження товару.Перехід права власності на товар відбувається в момент передачі товару та підписання Сторонами накладних.
На час розгляду справи доказів сплати Відповідачем основного боргу Позивачу в сумі 4 552 грн. 00 коп. матеріали справи не містять.
На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 4 552 грн. 00 коп. основного боргу обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.
У зв'язку із тим, що товар поставлявся на умовах товарного кредиту Позивач нарахував 93 757 грн. 02 коп. - 2% за користування товарним кредитом за період з 11.02.2017 року по 13.03.2017 року.
Згідно зі ст. 1057 ЦК України, комерційний кредит - це правовідносини, які передбачають надання кредиту як авансу, попередньої оплати, відстрочення або розстрочення оплати товарів, робіт або послуг. Навіть якщо сторони не визначили даний термін у самому договорі, але момент оплати не співпадає з моментом передачі товару, то йдеться про комерційний кредит. При комерційному кредитуванні можуть сплачуватись відсотки за користування кредитом.
Під товарним кредитом розуміють товари, які передаються резидентом або нерезидентом у власність юридичним чи фізичним особам на умовах угоди, що передбачає відстрочення кінцевого розрахунку на визначений строк та під процент. Товарний кредит передбачає передання права власності на товари покупцю у момент підписання договору або в момент фізичного отримання товарів таким покупцем, незалежно від часу погашення заборгованості.
Підписавши договір поставки №1 від 03 січня 2016 року сторони домовились, що Постачальник має право рахувати, а Покупець дає згоду на те, щоб неоплачений товар рахувався поставленим на умовах товарного кредиту, терміном на 30 календарних днів, починаючи з дня відвантаження товару з нарахуванням Покупцю 2% за кожен день використання товарного кредиту. Покупець зобов'язується оплатити товар, поставлений на умовах товарного кредиту і сплатити відсотки за його використання в терміни, вказані в п. 5.3. даного Договору. Під наданням Покупцем згоди на те, щоб неоплачений товар рахувався поставленим на умовах товарного кредиту розуміється підписання даного Договору.
Крім цього, згідно зі ст. 627 ЦК України сторони договору на власний розсуд визначають його зміст і формують його конкретні умови, а згідно зі ст.628 ч.2 Цивільного кодексу України «сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір)». Договір поставки на умовах товарного кредиту відповідає вказаній статті закону.
Як встановлено судом, відповідно до п. 5.3. Договору Покупець зобов'язаний оплатити суму товарного кредиту на 31 день від дати відвантаження, вказаної в накладній, а відсотки за його використання протягом семи календарних днів з моменту отримання вимоги від Постачальника про оплату. Покупець має право на дострокове погашення товарного кредиту і відсотків за його використання. Відсотки нараховуються на залишок заборгованості.
02 травня 2018 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про оплату боргу в семиденний термін з дня отримання даної вимоги заборгованість по оплаті відсотків за користування товарним кредитом.
На час розгляду справи доказів оплати боргу та відсотків за користування товарним кредитом на користь позивача суду не надано.
Нараховані позивачем згідно поданого розрахунку 93 757 грн. 02 коп. відсотків за користування товарним кредитом підлягають до стягнення відповідно до п.5.2 Договору поставки №1 від 03.01.2016 року.
Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).
Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі викладеного, враховуючи, що позивач довів несвоєчасну оплату вартості товару та наявність заборгованості по оплаті за товар, а відповідач вказаних обставин належними та достатніми доказами не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на Відповідача.
Керуючись статтями 129, 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задоволити.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано "18" липня 2018 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.