ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 р. Справа № 918/319/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградпостач"

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення заборгованості в сумі 18 340 грн. 50 коп.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кіровоградпостач" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 18 340 грн. 50 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не проводить оплату по договору постачання. Позовна заява відповідає вимогам, встановленим ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 22 травня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі № 918/319/18. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградпостач" (далі - постачальник) та Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - покупець) укладено договір постачання № 138-06/17 (далі - договір), відповідно до якого постачальник зобов'язується поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити наступний товар: (розчинник для фарби - "ацетон+ ТМ Хімрезерв") (п. 1.1. договору).

Згідно п. 1.3. договору загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна товару визначена у специфікаціях, підписаних обома сторонами і які є невід'ємною часиною даного договору.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що загальна вартість товару за цим договором складається із вартості партій товару, поставлених в межах строку дії цього договору.

Відповідно до п. 4.1. договору розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом: оплати покупцем після пред'явлення постачальником рахунку на оплату товару та підписання сторонами акту приймання-передачі товару і передачі документів, зазначених пунктом 4.2. договору.

Поставка товару за договором постачальник здійснює після підписання даного договору та специфікації до нього на протязі 5 днів (п. 5.1. договору).

Пунктом 6 договору встановлено наступні права та обов'язки сторін, а саме: покупець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар, належним чином виконувати умови договору; постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановленому цим договором, належним чином виконувати умови договору.

Згідно до п. 7 договору сторони домовилися, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність передбачену законами та цим договором. Передбачена законами України відповідальність застосовується з врахуванням положень цього договору.

У пункті 9 договору встановлено, що у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов'язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультації. У разі недосягнення сторонами згоди, спори (розбіжностей) вирішуються у судовому порядку за встановленою підвідомчістю такого спору відповідно до норм процесуального права.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2017 року (п. 10.1 договору).

Судом встановлено, що позивач відповідно до специфікації № 1 від 26 червня 2017 року здійснив поставку товару на адресу відповідача 04 липня 2017 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи видаткової накладної № КП-003772 від 04 липня 2017 року та товаро-транспортною накладною № КП-0003772 від 04 липня 2017 року. Крім того, позивачем направлено відповідачу сертифікат якості на товар. Матеріали справи стверджують, що з моменту поставки товару будь-яких претензій та вимог покупець до постачальника не висував, що свідчить про належне та своєчасне виконання постачальником своїх зобов'язань за договором.

Однак, відповідач взятих на себе договірних зобов'язань належним чином не виконав, що у свою чергу призвело до виникнення перед позивачем заборгованості в сумі 18 288 грн. 84 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як свідчать матеріали справи, позивач поставив відповідачу товари на загальну суму 18 288 грн. 84 коп., що підтверджується видатковою накладною № КП - 0003772 від 04 липня 2017 року та товарно-транспортною накладною № КП - 0003772 від 04 липня 2017 року.

Згідно з ч.2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином доведено наявність боргу у відповідача перед позивачем у сумі 18 288 грн. 84 коп.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.3.7 договору передбачено, що у разі порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника зобов'язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,001 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу.

На підставі вищевказаних норм законодавства та договору, позивач просить суд стягнути з 51 грн. 66 коп. - пені за період прострочення з 05 серпня 2017 року по 18 травня 2018 року.

Суд, здійснивши власний розрахунок пені за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що позивачем вірно нараховано пеню. Отже, позовні вимоги про стягнення пені підлягають до задоволення.

Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування .

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградпостач" до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 123 Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

В тексті позовної заяви позивачем зазначено, що останній поніс витрати на правничу допомогу в сумі 8 238 грн. 00 коп., однак позивач не подав до суду належних доказів підтвердження замовлення та виконання правничої допомоги, у суду час винисення рішення немає підстав для стягнення на корить позивача витрат пов'язаних з професійною правничою допомогою.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено 1 762 грн. 00 коп., які покладаються на відповідача у зв'язку із задоволенням позову.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1 Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (33028, м. Рівне, вул. Остафова, буд. 7, код. 31994540) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградпостач" (25491, м. Кропивницький, вул. Мурманська, 9, код. 37168244) 18 288 (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. 84 коп. - основної суми заборгованості, 51 (п'ятдесят один) грн. 66 коп. - пені та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят два) грн. 00 коп. витрат по оплаті судового збору

3. Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 13 липня 2018 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (25491, м. Кропивницький, вул. Мурманська, 9);

3 - відповідачу рекомендованим (33028, м. Рівне, вул. Остафова, 7).