Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/127/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: прокурор Слівінський О.О., посвідчення №048138 видане 04.10.2017р,

від відповідача-1: не з'явився,

від відповідача-2: ОСОБА_1, адвокат, договір №15 від 26.03.2018р про надання правничої допомоги; ордер №43028 від 26.03.2018р на надання правової допомоги.;

від третьої особи: не 'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Бердичівської місцевої прокуратури в інтересах держави

до 1) Городоцької сільської ради (с.Городок, Ружинський район, Житомирська область)

2) Фізичної особи-підприємця Дибської Наталії Анатоліївни (м.Погребище, Вінницька область)

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Житомирська обласна державна адміністрація (м.Житомир)

про визнання недійсним договору оренди від 13.11.2017р та зобов'язання повернути орендоване нерухоме майно комунальної власності - гідротехнічну споруду.

Бердичівська місцева прокуратура звернулась в інтересах держави до Господарського суду Житомирської області з позовом до Городоцької сільської ради та Фізичної особи-підприємця Дибської Наталії Анатоліївни про:

- визнання недійсним договору оренди від 13.11.2017р, укладеного між Городоцькою сільською радою та фізичною особою-підприємцем Дибською Н.А. щодо передачі в строкове платне користування нерухомого майна, а саме гідроспоруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_2;

- зобов'язання ФОП Дибську Наталію Анатоліївну повернути орендоване нерухоме майно комунальної власності - гідротехнічну споруду, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.02.2018р позовну заяву Бердичівської місцевої прокуратури в інтересах держави прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Розгляд даної справи в підготовчому провадженні ухвалами суду неодноразово відкладався. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.05.2018р продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів; розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено до 20.06.2018р; зобов'язано Житомирське обласне управління водних ресурсів до початку наступного судового засідання надати письмові пояснення щодо статусу гідротехнічної споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та викликано в судове засідання працівника Житомирського обласного управління водних ресурсів.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.06.2018р закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 18.07.2018р.

Прокурор в судовому засіданні 18.07.2018р позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на заперечення №06-34/4-1934вих18 від та просив позов задовольнити. Зокрема зазначив, що відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, захисні гідроспоруди (греблі, дамби, вали, моли, насипи). Вказує, що всупереч наведеному, між відповідачами укладено договір оренди, згідно з яким передано у строкове платне користування майно територіальної громади Городоцької сільської ради - гідроспоруду, що розташована по АДРЕСА_2 з метою використання у підприємницькій діяльності. Посилається на те, що захисна гідроспоруда відповідно до норм законодавства не може бути об'єктом оренди, а тому вищевказаний договір оренди не відповідає вимогам Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та є підставою для визнання його судом недійсним на підставі статей 203,215 ЦК України. Також вказав, що гідроспоруда, яка передана в оренду відповідачу - ФОП Дибській Н.А. на підставі договору оренди, має захисні функції, є приналежною річчю водного об'єкта (ставка) орієнтованою площею 33,5440га і повинна передаватись в оренду лише разом із земельною ділянкою водного фонду та водним об'єктом. Крім того, посилається на те, що рішенням Господарського суду Житомирської області у справі №906/41/17 задоволено позов прокуратури та визнано недійсним договір оренди від 14.07.2016р, укладений між відповідачами, предметом якого була вищевказана гідроспоруда. В мотивувальній частині рішення судом вказано, що гідроспоруда не може бути об'єктом оренди відповідно до вимог ч.2 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Також стверджує, що водний об'єкт орієнтовною площею 33,544га, біля якого розташована вищевказана захисна гідроспоруда, не є рибогосподарською технологічною водоймою.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 18.07.2018р заперечила проти позовних вимог та просила у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у запереченнях на позовну заяву від 06.03.2018р (а.с.63-73), запереченнях від 06.06.2018р (а.с.198-201). Зазначила, що гідроспоруда є індивідуально визначеним майном (об'єктом нерухомості) громади, яка на законних підставах передавалась ФОП Дибській Н.А. Вказала, що позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував той факт, що спірна гідроспоруда є захисною. Натомість, інформація Державного агентства водних ресурсів України Житомирського обласного управління водних ресурсів свідчать про те, що вказана гідроспоруда не є захисною. Крім того, посилалась на те, що у справі №906/41/17 був інший предмет та підстави позову і питання про те, чи відноситься дана гідроспоруда до захисних, судом не досліджувалось.

Відповідач-1 - Городоцька сільська рада в судове засідання уповноваженого представника не направив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В запереченнях на позовну заяву від 06.03.2018р відповідач-1 просив у позові відмовити. Посилається на те, що гідроспоруда знаходиться в межах населеного пункту, тобто належить до комунальної власності та розташована на землях комунальної власності. Вказує, що спірна гідроспоруда є об'єктом нерухомості, який складається з наступних елементів: з/б тунель, укріплення з/б, цегла, заслонка-дерев, покриття дороги-щебінь знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 не є захисною гідроспорудою, оскільки не несе в собі будь-які захисні функції в розумінні вимог ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

У своїх запереченнях відповідачі посилаються також на те, що прокурором всупереч вимогам чинного законодавства необґрунтовано підстав для представництва прокуратурою інтересів держави. Також зазначають, що оскільки спірний договір укладено у відповідності до вимог Закону і він не суперечить Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави та суспільства, то він не може бути визнаний недійсним.

Третя особа - Житомирська обласна державна адміністрація в судове засідання уповноваженого представника не направила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. В письмових поясненнях вх.№6212 від 10.05.2018р третя повідомила, що Житомирська обласна державна адміністрація жодних рішень щодо розпорядження об'єктом нерухомого майна, а саме гідротехнічною спорудою, не приймалось, дана гідроспоруда у власності чи на балансі облдержадміністрації не перебуває. 18.07.2018р через діловодну службу Господарського суду Житомирської області від представника третьої особи - Житомирської обласної державної адміністрації надійшло клопотання про здійснення розгляду справи без його участі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача - ФОП Дибської Н.А., всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, 23.10.2017р Городоцькою сільською радою прийнято рішення "Про оголошення про намір передати в оренду нерухоме майно комунальної власності", яким оголошено про намір передати в оренду нерухоме майно комунальної власності - гідроспоруду, розміщену за адресою: АДРЕСА_2 що знаходиться на балансі Городоцької сільської ради, з орендною ставкою не менше 15 (п'ятнадцять) відсотків від вартості майна, визначеною експертною незалежною оцінкою (а.с.21).

13.11.2017р між Городоцькою сільською радою Ружинького району Житомирської області (орендодавець/відповідач-1) та Фізичною особою-підприємцем Дибською Наталією Анатоліївною (орендар/відповідач-2) укладено договір оренди (далі - договір) (а.с.15-17).

Згідно п.1.1. договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно територіальної громади Городоцької сільської ради Ружинського району Житомирської області, яким є: гідроспоруда, (далі - "майно"), що розташована за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до пункту 1.2. договору гідроспоруда належить територіальній громаді села на підставі рішення 44 сесії 6 скликання Городоцької сільської ради Ружинського району Житомирської області від 31.03.2015 року, право власності на яку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване Ружинським районним управлінням юстиції Житомирської області 20.04.2016 року, номер запису про право власності - 14300513, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 52.

Відповідно до правовстановлюючих документів гідроспоруда складається із з/б плит; тонель укріплення з/б; заслонка дерев.; покриття дороги - щебінь (пункт 1.3 договору).

Згідно з пунктом 1.4 договору майно перебуває на балансі Городоцької сільської ради - (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно звіту про оцінку майна складеною ПП "Сектор - Інформ": м.Житомир, вул. Космонавтів, 4а, кв.3, від 17.10.2017 року і складає 22550 (двадцять дві тисячі п'ятсот п'ятдесят гривень (без ПДВ)).

Відповідно до пункту 1.5. договору майно передається в оренду з метою використання у підприємницькій діяльності фізичною особою - підприємцем Дибською Наталією Анатолівною.

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається територіальна громада в особі Городоцької сільської ради, а орендар користується ним протягом строку оренди (пункт 2.1 договору).

Пунктом 3.1 сторони погодили, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна спільної власності громад сіл на території Городоцької сільської ради Ружинського району, затвердженої рішенням 20 сесії 7 скликання від 23 жовтня 2017 року становить без ПДВ за базовий місяць оренди 281,88 (двісті вісімдесят одна гривня 88 копійок).

Відповідно до пункту 10.1 договору цей договір укладено строком на 25 (двадцять п'ять) років та діє з 13 листопада 2017року до 13 листопада 2042 року включно.

Так, 13.11.2017р актом прийому-передачі гідроспоруди №1 розташованої в АДРЕСА_2 орендодавець - Городоцька сільська рада в особі сільського голови ОСОБА_4 передала в строкове платне користування строком на двадцять п'ять років (на умовах оренди) гідроспоруду, що знаходиться на території Городоцької сільської ради, орендарю - ФОП Дибській Наталії Анатоліївні.

Вищевказаний договір та акт прийому-передачі підписаний та скріплений печатками сторін.

Судом встановлено, що договір оренди від 13.11.2017р, укладений між Городоцькою сільською радою та ФОП Дибською Н.А. містить істотні умови договору в розумінні статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", посвідчений приватним нотаріусом Власюком П.В. та зареєстровано в реєстрі за №787.

Бердичівська місцева прокуратура, посилаючись на порушення вимог Закону України "Про оренду державного та комунального майна" при укладенні між Городоцькою сільською радою та ФОП Дибською Н.А. договору оренди від 13.11.2017р нерухомого майна - гідротехнічної споруди, розташованої по АДРЕСА_2, просить визнати його недійсним та зобов'язати повернути орендоване майно в комунальну власність територіальної громади Городоцької сільської ради шляхом укладення акта приймання-передачі.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

Згідно зі ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ст.215 ЦК України).

Згідно із ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 статті 207 Господарського кодексу України також визначено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушення хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України.

Передача в оренду об'єктів нерухомості, які є державною та комунальною власністю, а також набуття права оренди на такі об'єкти, відносини між орендодавцями та орендарями, порядок укладення відповідного договору та його істотні умови регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", об'єктами оренди є нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Водночас, згідно з ч.2 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об'єктами оренди, у тому числі, захисні гідроспоруди (греблі, дамби, вали, моли, насипи) та системи сигналізації, портові системи інженерної інфраструктури і споруди зв'язку, енерговодопостачання та водовідведення, залізничні колії (до першого розгалуження за межами території порту), навчальний та гідрографічний флоти (на цей абзац ч.2 ст.4 Закону посилається прокурор в позові); окрім того ч.2 ст.4 Закону встановлено, що об'єктами оренди не можуть бути, захисні споруди цивільного захисту, в т.ч. водосховища та водогосподарські канали комплексного призначення, міжгосподарські меліоративні системи, гідротехнічні захисні споруди (крім гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми).

Згідно ДБН В.2.4-3:2010 "Гідротехнічні споруди. Основні положення" гідротехнічні споруди - споруди, що підпадають під вплив водного середовища, призначені для використання і охорони водних ресурсів, а також захисту від шкідливого впливу вод.

Пунктом 1.4.2 ДБН В.2.4-3:2010 "Гідротехнічні споруди. Основні положення" визначено, що гідротехнічні споруди поділяють на постійні і тимчасові.

Згідно з п.1.3 Правил безпеки при експлуатації каналів, трубопроводів, інших гідротехнічних споруд у водогосподарських системах, затверджених наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України №661 від 03.04.2012р, гідротехнічна споруда - інженерна споруда, призначена для керування водним режимом, використовування водних ресурсів або для запобігання шкідливій дії вод.

В обґрунтування позовних вимог прокурором до позовної заяви додано копії договору оренди від 13.11.2017р, укладеного між Городоцькою сільською радою та фізичною особою-підприємцем Дибською Н.А. та витягу №103502065 від 13.11.2017р з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Як вбачається з укладеного між сторонами договору оренди від 13.11.2017р, предметом оренди є гідроспоруда, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (один), яка належить територіальній громаді села на підставі рішення 44 сесії 6 скликання Городоцької сільської ради Ружинського району Житомирської області від 31.03.2015 року. Гідроспоруда складається із з/б плит; тонель укріплення з/б; заслонка дерев.; покриття дороги - щебінь та перебуває на балансі Городоцької сільської ради; її вартість складає 22550,00грн. Майно передається в оренду з метою використання у підприємницькій діяльності фізичною особою-підприємцем Дибською Наталією Анатолієвною (розділ І договору оренди, а.с. 15-17, 65-69).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що станом на 13.11.2017р в реєстрі зареєстровано об'єкт нерухомого майна: гідроспоруда; опис: з/б плит; тонель укріплення з/б; заслонка дерев.; покриття дороги - щебінь; адреса: АДРЕСА_2 В реєстрі зареєстровано право користування (найм (оренда)) гідроспоруди; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди, серія та номер: 787, виданий 13.11.2017р, видавник приватний нотаріус Ружинського районного нотаріального округу Власюк П.В.; орендар - Дибська Наталія Анатолієва, орендодавець - Городоцька сільська рада (а.с. 19).

При цьому ні договір оренди, ні витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права не містять інформації про те, що гідроспоруда, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, є захисною.

Згідно пояснень представника відповідача - фізичної особи-підприємця Дибської Н.А., гідроспоруда є об'єктом комунальної власності, а не державної власності, як про це зазначає прокурор. Також зазначила, що 12.04.2017р було складено комісійний акт №1 інвентаризації водного об'єкту (ставка) та його гідротехнічної споруди на території Городоцької сільської ради Ружинського району, в якому зазначено, що цільовим призначенням водойми є риборозведення. Крім того, пояснила, що 19.04.2016р регіональним відділенням фонду державного майна України по Житомирській області було надано відповідь з якої вбачається, що гідроспоруда, яка розташована в АДРЕСА_2 не обліковуються в єдиному реєстрі об'єктів державної власності та на балансі водогосподарських організацій не знаходиться.

З метою з'ясування обставин про те, чи відноситься до захисних гідроспоруда, яка є предметом договору оренди від 13.11.2017р, укладеного між відповідачами, в судове засідання за клопотанням відповідача-2 викликано представника Житомирського обласного управління водних ресурсів як спеціаліста для дачі пояснень по суті спору та надання письмових пояснень щодо статусу спірної гідротехнічної споруди.

Присутній в судовому засіданні 20.06.2018р представник Державного агентства водних ресурсів України Житомирського обласного управління водних ресурсів пояснив, що гідротехнічна споруда, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, відноситься до гідротехнічних споруд загального призначення, тобто затримує воду та створює перепад рівнів води. Вказав, що у разі віднесення гідротехнічної споруди до захисних споруд, така інформація зазначається в технічному паспорті гідротехнічної споруди. Технічний паспорт гідроспоруди, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, не містить інформації про належність її до захисних.

Відповідачем надано до матеріалів справи технічний паспорт на гідроспоруду, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 який виготовлено 18.11.2013р (а.с.138-140).

В оцінювальному акті технічного паспорта зазначено найменування споруди - гідроспоруда; технічний опис споруди - з/б плита, тунель - з/б, цегла, заслонка - дерев., покриття дороги-щебінь (а.с.139). Інформації про те, що дана гідроспоруда є захисною технічний паспорт не містить.

В поясненнях від 15.06.2018р за №02-983, наданих на виконання вимог ухвали суду, Житомирське обласне управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України повідомило, що в управлінні відсутні технічні проекти та технічні паспорти, які підтверджували б розташування на території Ружинського району гідротехнічних споруд з статусом захисних (а.с.201).

Згідно листа Ружинської районної державної адміністрації від 07.03.2018р за №02-17/650 гідроспоруда по АДРЕСА_2 в переліку захисних споруд Ружинського району не рахується (а.с.35).

Крім того, згідно наявного в матеріалах справи комісійного акту інвентаризації водного об'єкту (ставка) та його гідротехнічної споруди на території Городоцької сільської ради Ружинського району від 12.04.2017р, затвердженого першим заступником голови Ружинської районної державної адміністрації, цільове призначення водойми - риборозведення (а.с.186).

Таким чином, за поданими до матеріалів справи доказами, судом не встановлено обставин віднесення гідроспоруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка є предметом договору оренди від 13.11.2017р, укладеного між Городоцькою сільською радою та Фізичною особою-підприємцем Дибською Н.А, до захисних.

Інших доказів, які б підтверджували факт віднесення спірної гідроспоруди до захисної, прокурором до матеріалів справи не надано.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч.2 ст.327 Цивільного кодексу управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Частиною 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності, зокрема, щодо розпорядження об'єктами права комунальної власності шляхом надання їх в оренду юридичним та фізичним особам.

Отже, правомочності щодо розпорядження об'єктами права комунальної власності, у тому числі й передачі їх у тимчасове користування юридичним та фізичним особам, належать органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Городоцька сільська рада.

Як уже зазначалося, гідроспоруда за адресою АДРЕСА_2 належить територіальній громаді села на підставі рішення 44 сесії 6 скликання Городоцької сільської ради Ружинського району Житомирської області від 31.03.2015 року, право власності на яку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване Ружинським районним управлінням юстиції Житомирської області 20.04.2016 року, форма власності - комунальна (а.с.142).

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента, та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що укладення договору оренди від 13.11.2017р відбувалось в межах наданих повноважень Городоцькій сільській раді та у спосіб, передбачений законодавством. Уклавши спірний договір, Городоцька сільська рада та фізична особа-підприємець Дибська Н.А. діяли за вільним волевиявленням, яке відповідало їх внутрішній волі, володіли необхідною цивільною дієздатністю, мали на меті настання реальних правових наслідків та виключно тих прав та обов'язків, які передбачені договором. Відтак, підстав для визнання укладеного між сторонами договору оренди від 13.11.2017 р суд не вбачає.

Стосовно посилань прокурора на рішення Господарського суду Житомирської області у справі №906/41/17 про визнання недійсним договору оренди від 14.07.2016р, укладеного між відповідачами, предметом якого була вищевказана гідроспоруда, слід зазначити таке.

По-перше, предметом розгляду судом у справі №906/41/17 був зовсім інший договір між сторонами, визнання недійсним якого у судовому порядку з будь-яких підстав зовсім не означає автоматичної наявності підстав для визнання недійсним укладеного сторонами в подальшому іншого договору, навіть щодо того ж об'єкту оренди. До того ж, предметом спору було також визнання незаконним та скасування рішення 7 сесії 7 скликання від 17.06.2016р, яке і було підставою укладення договору оренди від 14.07.2016р.

По-друге, зі змісту рішення суду у справі №906/41/17 не вбачається дослідження судом та встановлення факту належності спірної гідроспоруди до захисних, на що посилається прокурор як на підставу позовних вимог у даній справі.

По-третє, як роз'яснено в п.2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Частиною 7 статті 75 ГПК України визначено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для господарського суду.

Суд приймає до уваги, що, посилаючись на рішення суду у справі №906/41/17, прокурор зазначає саме про правову оцінку судом обставин щодо укладеного між Городоцькою сільською радою та фізичною особою-підприємцем Дибською Наталією Анатоліївною договору оренди від 14.07.2016р гідроспоруди (дамби №1), надану судом у справі №906/41/17 в контексті іншого предмету та інших підстав позову, тому такі посилання прокурора не можуть бути прийняті судом як обставини, встановлені судом у іншій справі, які мають преюдиційне значення для вирішення даного спору.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання недійсним договору оренди від 13.11.2017р, укладеного між Городоцькою сільською радою та фізичною особою-підприємцем Дибською Н.А. щодо передачі в строкове платне користування нерухомого майна, а саме гідроспоруди, не підлягає задоволенню у зв'язку з недоведеністю.

Відтак, оскільки прокурором не доведено поданими суду доказами порушення відповідачами вимог чинного законодавства при укладенні договору оренди, вимоги про визнання недійсним договору оренди від 13.11.2017р, укладеного між Городоцькою сільською радою та фізичною особою-підприємцем Дибською Н.А. щодо передачі в строкове платне користування нерухомого майна, а саме гідроспоруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, як і вимоги про зобов'язання ФОП Дибську Наталію Анатоліївну повернути орендоване нерухоме майно комунальної власності - гідротехнічну споруду, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, які є похідними, задоволенню не підлягають.

Окрім того, суд зауважує про таке. Відповідно до ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За змістом ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017) прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді (ч.4 ст.53 Закону України "Про прокуратуру").

Відповідно до п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Разом з тим, суд не вбачає у спірних правовідносинах порушення або загрози порушення інтересів держави, оскільки оспорюваним прокурором у справі договором оренди від 13.11.2017р, укладеним між Городоцькою сільською радою Ружинського району Житомирської області та фізичною особою-підприємцем Дибською Наталією Анатоліївною не порушено прав та інтересів ні держави, ні територіальної громади с.Городок, окрім того, майно, щодо якого укладено договір оренди, є не державним, а комунальним майном.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, прокурором не доведено обставин, покладених в основу заявлених позовних вимог про визнання недійсним договору оренди від 13.11.2017р та зобов'язання повернути орендоване нерухоме майно комунальної власності - гідротехнічну споруду, у зв'язку з чим позовні вимоги є безпідставними та недоведеними, а тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог покладаються на прокуратуру.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.07.18

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - в справу

2 - прокуратурі Житомирської області,

3,4 - відповідачам (рек. з повід.),

5 - Бердичівській місцевій прокуратурі (рек. з повід.),

6 - третій особі - Житомирській обласній державній адміністрації (10014, м.Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 1) (рек. з повід.).