ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/7119/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Дніпровської міської ради - Капшук І.О.,

Товариства з обмеженою відповідальністю

Виробничо-комерційної фірми "Менада" - Махоніної О.В.,

Комунального підприємства "Управління по ремонту та

експлуатації автошляхів" Дніпровської міської ради - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпровської міської ради

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.12.2017 (у складі колегії суддів Дармін М.О. (головуючий), Березкіна О.В., Іванов О.Г.)

та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017 (суддя Панна С.П.)

у справі № 904/7119/17

за позовом Дніпровської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Менада",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Комунального підприємства "Управління по ремонту та експлуатації автошляхів" Дніпровської міської ради,

про стягнення заборгованості та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Менада" (далі - ТОВ ВКФ "Менада"), третя особа - Комунальне підприємство "Управління по ремонту та експлуатації автошляхів" Дніпровської міської ради (далі - КП "Управління по ремонту та експлуатації автошляхів"), у якому просило стягнути з відповідача на користь КП "Управління по ремонту та експлуатації автошляхів" 1 073 181,55 грн витрат на прибирання території, а також зобов'язати відповідача проводити роботи із прибирання і благоустрою переданої території по бульвару Європейському, кадастровий номер 120100000:02:415:0043, площею 0,2090 га.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди землі від 09.10.2009, укладеного між позивачем і відповідачем, рішень міської ради від 16.09.2009 № 323/49 та від 29.10.2014 № 330/56 щодо обов'язку орендаря проводити роботи із прибирання і благоустрою переданої йому в оренду земельної ділянки, внаслідок чого третьою особою було пронесено витрати у заявленому до стягнення розмірі на прибирання цієї території, що підтверджується актами приймання виконаних робіт за серпень-грудень 2016 року та січень-березень 2017 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.12.2017, у задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що Дніпровською міською радою належними і допустимими доказами не доведено порушення її прав, понесення витрат у заявленому розмірі, а також не проведення відповідачем робіт із прибирання території.

Не погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, у лютому 2018 року Дніпровська міська рада подала касаційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Касаційну скаргу Дніпровська міська рада обґрунтовує, зокрема, тим, що судами першої та апеляційної інстанції не надано належної оцінки наданим позивачем доказам, якими підтверджено обставини невиконання відповідачем зобов'язань за договором оренди, а також рішень міської ради щодо проведення відповідних робіт на переданій в оренду земельній ділянці.

У відзиві на подану касаційну скаргу ТОВ ВКФ "Менада" зазначає, що постановлені у справі рішення прийнято із додержанням норм матеріального та процесуального права, з наданням належної оцінки всім доказам та з урахуванням усіх встановлених фактичних обставин справи, тому підстав для їх скасування немає. Зокрема, відповідач зазначає, що позивачем не надано жодного доказу порушення, невизнання або оспорення його прав і законних інтересів, пов'язаних із здійсненням відповідачем господарської діяльності, а позов фактично заявлено в інтересах третьої особи.

У відповіді на відзив Дніпровською міською радою наведено аргументи аналогічні доводам, викладеним у касаційній скарзі.

КП "Управління по ремонту та експлуатації автошляхів" свого представника в судове засідання не направило, хоча було повідомлено про дату, час і місце судового засідання належним чином, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ураховуючи наведене, те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов'язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Верховний Суд у складі колегії дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності зазначеного представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що 16.09.2009 Дніпропетровською міською радою прийнято рішення № 323/49 про передачу ТОВ ВКФ "Менада" в оренду земельної ділянки.

09.10.2009 між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) і ТОВ ВКФ "Менада" (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,2090 га, кадастровий номер :02:415:0043, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, (Бабушкінський район) бульвар Європейський; цільове призначення - землі житлової та громадської забудови; цільове використання 1.11.6 (інша комерційна діяльність); строком на 5 років.

Згідно з пунктом 5.1 цього договору земельна ділянка передається в оренду для проектування та улаштування літнього майданчика кафе (група малих архітектурних форм); а пунктом 9.4 визначено, що орендар зобов'язаний укласти договір на вивезення ТПВ.

Відповідно до пунктів 6.9, 6.10 початком виникнення права користування земельною ділянкою, що передається в оренду, згідно з п.1.1 цього договору, вважати дату державної реєстрації договору оренди земельної ділянки; передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5-дений строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі.

Договір зареєстровано 13.10.2009 за № 70. 09.10.2009 підписано акт приймання-передачі земельної ділянки, за яким Дніпропетровська міська рада передала, а ТОВ ВКФ "Менада" прийняло цю земельну ділянку.

02.12.2009 Дніпропетровською міською радою прийнято рішення № 287/52 про звільнення ТОВ ВКФ "Менада" від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою на період звільнення земельної ділянки від літнього майданчика, пунктом 4.13, якого визначено, що факт звільнення або зайняття земельної ділянки встановлюється за актом приймання-передачі земельної ділянки та підтверджується актом обстеження стану земельної ділянки.

10.12.2009 року підписано акт приймання-передачі земельної ділянки, за яким ТОВ ВКФ "Менада" передала, а Дніпропетровська міська рада на підставі рішення міської ради від 02.12.2009 № 287/52 прийняла зазначену земельну ділянку. 10.12.2009 складено акт обстеження.

29.12.2009 між Дніпропетровською міською радою та ТОВ ВКФ "Менада" укладено додатковий договір оренди землі до договору оренди землі від 09.10.2009, яким доповнено розділ 4. "Орендна плата" пунктом 4.12, за змістом якого звільнено ТОВ ВКФ "Менада" від орендної плати за користування земельною ділянкою на період її звільнення від літнього майданчика; факт звільнення або зайняття земельної ділянки встановлюється за актом приймання-передачі та підтверджується актом обстеження стану земельної ділянки (пункт 4.13).

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 29.10.2014 № 330/56 поновлено договір оренди землі від 09.10.2009, укладений між позивачем і ТОВ ВКФ "Менада".

Згідно з пунктом 3.3 цього рішення ТОВ ВКФ "Менада" зобов'язано привести у належний санітарний стан передану територію та надалі постійно проводити роботи з прибирання і благоустрою переданої території.

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 29.10.2014 № 330/56 договір оренди землі від 09.10.2009 згідно з додатковою угодою до цього договору від 22.01.2015 поновлено на 5 років, починаючи з 14.10.2014.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі статтею 174 ГК господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як установлено судами, між сторонами існують договірні відносини щодо оренди земельної ділянки комунальної власності, наданої відповідачу для проектування та улаштування літнього майданчика кафе (група малих архітектурних форм), що є підставою для виникнення у сторін господарських зобов'язань відповідно до положень статей 173, 174 ГК та статей 11, 202, 509 ЦК.

За змістом статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК; у редакції до 15.12.2017, чинній на час звернення до суду з відповідним позовом) юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дніпровська міська рада, звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь КП "Управління по ремонту та експлуатації автошляхів" 1 073 181,55 грн витрат на прибирання території, що підтверджує актами приймання виконаних послуг, а також зобов'язання відповідача проводити роботи із прибирання і благоустрою переданої території по бульвару Європейському, кадастровий номер 120100000:02:415:0043, площею 0,2090 га, обґрунтовувала вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди землі від 09.10.2009, укладеного між позивачем і відповідачем, рішень міської ради від 16.09.2009 № 323/49 та від 29.10.2014 № 330/56 щодо обов'язку орендаря проводити роботи із прибирання і благоустрою переданої йому в оренду земельної ділянки.

За змістом статей 33, 34 ГПК (у редакції до 15.12.2017, чинній на час розгляду справи у суді першої інстанції) та статті 74 ГПК (у чинній редакції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 43 ГПК у редакції, чинній до 15.12.2017, стаття 86 ГПК у чинній редакції).

На підтвердження своїх вимог Дніпровська міська рада надала акти приймання виконаних послуг за серпень 2016 року - березень 2017 року на загальну суму 1 073 181,55 грн.

Як установлено судами та підтверджується матеріалами справи, зазначені акти підписано в односторонньому порядку Тетякіним В.В. (без зазначення посади) зі сторони підрядника та скріплено печаткою КП "Управління по ремонту та експлуатації автошляхів". Будь-якої інформації щодо замовника таких послуг, на виконання яких саме договорів вони складені, а також інші відомості які б давали можливість ідентифікувати їх в контексті правовідносин між Дніпровською міською радою та ТОВ ВКФ "Менада" у межах заявлених позовних вимог зазначені акти не містять.

Разом із тим судами не встановлено обставин, а позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ТОВ ВКФ "Менада" не проводилися роботи з прибирання і благоустрою переданої території та не укладався договір на вивезення ТПВ згідно з пунктом 9.4 договору оренди. Також судами не встановлено, а позивачем не доведено факту складання між сторонами актів приймання-передачі та обстеження стану земельної ділянки після поновлення договору оренди.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що КП "Управління по ремонту та експлуатації автошляхів", на користь якого позивач просить стягнути заявлену у позові суму, згідно статуту, затвердженого рішенням міської ради від 21.12.2016 № 40/17, є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, яка від свого імені виступає у господарських, цивільних та адміністративних правовідносинах з юридичними та фізичними особами, набуває майнових прав та несе обов'язки, від свого імені виступає позивачем та відповідачем у судах та несе відповідальність за результати своєї господарської діяльності.

Статтею 15 ЦК передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Наведена норма визначає об'єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес.

Разом із тим, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Суди попередніх інстанцій, надавши оцінку встановленим фактичним обставинам у справі, дійшли правомірного висновку про те, що Дніпровська міська рада, заявивши позов про стягнення на користь КП "Управління по ремонту та експлуатації автошляхів" витрат за надані послуги з прибирання території, не навела обґрунтування того, в чому полягає порушення її прав та/або законних інтересів для захисту яких вона звернулася до суду, яким чином понесені третьою особою як суб'єктом господарської діяльності витрати з надання певних послуг, порушують права саме позивача, і з яких підстав саме відповідач повинен відшкодувати такі витрати на користь цієї особи.

У зв'язку з тим, що Дніпровською міською радою належними і допустимими доказами не доведено обставин, якими було обґрунтовано позовні вимоги, факт порушення відповідачем прав та інтересів позивача, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування постановлених у справі судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

Ураховуючи викладене вище та межі перегляду справи судом касаційної інстанції, оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін як такі, що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а касаційна скарга Дніпровської міської ради підлягає залишенню без задоволення.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.12.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017 у справі № 904/7119/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді: І.С. Міщенко

В.Г. Суховий