РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.07.2018Справа № 910/11033/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тревел Профешнл Груп" (Україна, 01004, , м.Київ, вулиця Велика Васильківська, 9/2, оф.67)

до "Joyce Tours Company S.A.E.", м.Каїр, Арабська Республіка Єгипет (Арабська Республіка Єгипет, 46619, Шар-ель-Шейх, Набк Бей, Нубіан Віладж, поверх 2, №4)

про стягнення 219 220,97 доларів США, що еквівалентно 5 706 321,85 гривень

за участю представників сторін:

від позивача: Антоненко А.О. за дов.

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тревел Профешнл Груп" (м.Київ, Україна) звернулось до Господарського суду міста Києва до "Joyce Tours Company S.A.E." ( м.Каїр, Арабська Республіка Єгипет) про стягнення збитків у розмірі 219 220 доларів США 97 центів, що станом на 26 червня 2017 року еквівалентно 5 706 321, 85 гривень, а також 85 594,83 гривень судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладених між сторонами 01.09.2016 договорів № 0109US, №0109CА, відповідач доручив, а позивач зобов'язався від свого імені і за рахунок відповідача на умовах договорів реалізовувати туристичний продукт відповідача туристам, як резидентам так і не резидентам. Внаслідок оплати позивачем за заявками клієнтів турів по виставлених відповідачем інвойсах, і при цьому недотримання відповідачем порядку погодження цін за заявками, позивачем здійснено оплату туристичного продукту у більшому розмірі за завищеними відповідачем цінами, у зв'язку із чим позивачем були понесені збитки, які він просить стягнути у судовому порядку, всього у сумі 219 220 доларів США 97 центів, що станом на 26 червня 2017 року еквівалентно 5 706 321, 85 гривень.

Ухвалою Господарського суду міста Києві від 10.07.2017 відмовлено у прийнятті позовної заяви по справі № 910/11033/17 в порядку п.1 ч.1 ст. 62 ГПК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2017 ухвалу Господарського суду міста Києві від 10.07.2017 по справі № 910/11033/17 скасовано, матеріали справи повернуто до місцевого господарського суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/11033/17, розгляд справи призначено на 10.04.18.

Оскільки відповідач у справі є нерезидентом України, місцезнаходження відповідача - юридична адреса: Нубіан Віладж, поверх 2, № 4, Набк Бей, Шарм-ель-Шейх, 46619, Арабська Республіка Єгипет; фактична адреса: 1345 Корніш Аль Ніл, поверх 4, офіс 404, Аль-Сахел, Каїр, 11431, Арабська Республіка Єгипет, судом в порядку Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах 1965, зупинено провадження у справі № 910/11033/17 на період вручення документів відповідачу, але не пізніше 10 квітня 2018 року.

12.10.2017 судом було надіслано нотаріально засвідчений переклад на англійську мову прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів та Короткого викладу документа, що підлягає врученню до компетентного органу Єгипту- Ministry of Justice Department of International Ц Cultural Co-operation (Magles El Shaab Street, 9th floor Meedan, Lazoghly, CAIRO, Egypt) з метою вручення відповідачу.

11.01.2018 до суду від Посольства України в Арабській Республіці Єгипет надійшла офіційна нота від Департаменту консульської служби МЗС АРЄ з повідомленням про виконання всіх запитуваних українською стороною процесуальних дій щодо прохання Господарського суду міста Києва про вручення за кордоном судових або позасудових документів, адресованого до Міністерства юстиції АРЄ.

Ухвалою суду від 10.04.2018, у зв'язку із надходженням документів про виконання судового доручення про вручення судових документів відповідачу, набранням чинності з 15.12.2017 нової редакції Господарського кодексу України, поновлено провадження у справі № 910/110311/17, справу вирішено розглядати за правилами загального провадження, підготовче засідання призначено на 10.04.2018.

У судове засідання 10.04.2018 представник відповідача не з'явився, письмового відзиву у визначені строки не надав, представники позивача позовні вимоги підтримали, подали документи по справі. Судом зобов'язано позивача здійснити переклад з арабської на українську мову документів, що надійшли з Департаменту консульської служби МЗС АРЄ, оголошено перерву у засіданні суду до 19.04.2018.

У судовому засіданні 19.04.2018 представники позивача позовні вимоги підтримали, надали переклад документів, що надійшли з Департаменту консульської служби МЗС АРЄ про виконання судового доручення про вручення відповідачу нотаріально засвідченого перекладу позовної заяви з додатками, ухвали суду від 08.09.2017 про порушення провадження у справі № 910/11033/17, з яких вбачається про виконання вказаного судового доручення, та вручення відповідачу 13.11.2017 року документів по справі № 910/11033/17.

Ухвалою суду від 19.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.07.2018, для належного повідомлення відповідача по справі про дату, час та місце розгляду справи по суті, господарський суд звернувся до компетентного органу Єгипту- Ministry of Justice Department of International Ц Cultural Co-operation (Magles El Shaab Street, 9th floor Meedan, Lazoghly, CAIRO, Egypt) з метою вручення відповідачу ухвали суду, зупинено провадження у справі до вручення відповідачу судових документів, але не пізніше дати розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 17.07.2018 представник позивача позовні вимоги підтримала, надав письмові пояснення по справі, в яких викладено алгоритм здійснення розрахунку вартості замовлених послуг по договорах, укладених між сторонами 01.09.2016 та вказано, що внаслідок перевірки всього реєстру заявок ТОВ "Тревел Профешнл Груп", у т.ч. щодо дотримання факту погодження заявок у визначеному порядку відповідачем, проведення внутрішнього аудиту, з'ясовано, що позивачем здійснено оплату по заявках, реальне завищення цін яких складає 82 101 доларів США 86 центів, оплата яких на рахунок відповідача призвела до виникнення у позивача збитків на вказану суму.

Також позивач стверджує про припинення правовідносин з відповідачем з 15.02.2017, про що відповідача повідомлено листом-претензією, копія якого додана до справи, та зазначає про належне повідомлення "Joyce Tours Company S.A.E.", враховуючи відмітку про вручення судових документів 13.11.2017, та просить задовольнити позовні вимоги з урахуванням доводів, викладених у письмових поясненнях.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, свого представника у засідання суду по даній справі не направив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, відповідно до перекладу документів про вручення "Joyce Tours Company S.A.E." нотаріального перекладу на англійську мову копії позовної заяви з доданими документами та ухвали суду від 10.07.2017 про проведення підготовчого засідання - вручено 13.11.2017.

Інформація щодо вручення відповідачу ухвали суду від 19.04.2018 про закриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті станом на час розгляду від компетентного органу Єгипту- Ministry of Justice Department of International & Cultural Co-operation не надійшла.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судові засідання, неявку представника відповідача та неповідомлення причин неявки, неподання відповідачем письмового відзиву та будь-яких додаткових поясненнях по суті спору, за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

У судовому засіданні 17.07.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2016 року між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Тревел Профешнл Груп" (товариство за договором) та відповідачем - "Joyce Tours Company S.A.E." (компанія) були укладені договір № 0109US та договір № 0109СА, за умовами п.1.1 яких компанія доручила, а товариство зобов'язалось від свого імені і за рахунок компанії на умовах, визначених договорами, реалізувати туристичний продукт компанії туристам, як резидентам, так і не резидентам.

Сторони у п.1.2 договорів визначили, що під туристичним продуктом належить розуміти комплекс туристичних послуг, які включають: бронювання номерів в готелях; харчування (на базі сніданки - ВВ, сніданки і вечері - НВ, сніданки, обіди і вечері - FB), транспортні послуги по перевезенню туристів та їх багажу, екскурсійне обслуговування, інші послуги, які надає компанія за спеціальною заявкою товариства, поданою в письмовому вигляді і узгодженою компанією.

Відповідно до п.1.4. договорів, товариство здійснює реалізацію туристичного продукту Компанії на підставі даних, що наданих та своєчасно оновлених Компанією.

За умовами п.1.5, товариство на підставі побажань туриста у довільній формі формує заявку на отримання послуг, яку направляє Компанії мобільним способом (e-mail, факс).

Компанія протягом 1 дня з моменту отримання заявки підтверджує прийом замовлення та бронь відповідних послуг у будь-якій формі (e-mail, факс і.т.д.), після чого послуги вважаються заброньованими, а Товариство має право укласти договір з клієнтом (туристом) на надання відповідних послуг. У разі, якщо протягом одного дня з моменту відправлення Компанії заявки, остання не направить товариству підтвердження її прийняття, заявка вважається прийнятою компанією (пункт 1.8 договорів).

Згідно п.1.9 договору передбачено, що підтвердження компанією заявки може здійснюватись шляхом виставлення інвойса.

У розділі 3 договору сторони узгодили порядок здійснення розрахунків та встановили, що взаєморозрахунки між сторонами проводяться у доларах США.

Зокрема, оплата вартості турів проводиться товариством на підставі виставлених Компанією інвойсів: не менше, ніж за 30 банківських днів до початку туру (для туристичних груп), не менше, ніж за 5 днів до початку туру (для індивідуальних туристів). У деяких випадках розрахунки між сторонами здійснювались за фактом отримання послуг клієнтами на підставі актів звірки взаєморозрахунків між Компанією та Товариством (п.3.1 договорів).

У п.3.2 договорів узгоджено, що товариство здійснює оплату переданого туристичного продукту за ціною «нетто», під якою слід розуміти зазначену Компанією ціну на туристичний продукт за вирахуванням винагороди Товариства.

Розмір винагороди товариства за договором визначалась як різниця між ціною послуг, зазначених в інвойсах компанії, і фактичною ціною продажу туристичного продукту Товариством туристам, та зазначалась в щомісячному акті-звіті товариства про реалізацію туристичного продукту компанії (п.3.3 договорів).

Відповідно до п.3.4 договорів, усі витрати по перерахуванню грошових коштів на рахунок компанії несе товариство.

При цьому, право власності на грошові кошти, отримані у вигляді оплати за реалізацію туристичного продукта, наданого компанії на її території не переходять до товариства. Отримання грошових коштів є транзитними і підлягають перерахуванню на банківський рахунок компанії, за виключенням винагороди товариства (п.3.5 договорів).

Спір у справі виник у зв'язку із тим, що в результаті оплати позивачем туристичних продуктів за заявками туристів у період з вересня 2016 по лютий 2017 за завищеними цінами Компанії, позивач не отримав винагороду за свої послуги та поніс збитки у розмірі 219 220 доларів США 97 центів, що станом на 26 червня 2017 року еквівалентно 5 706 321, 85 грн.

Позивач пояснює, після укладення договорів між сторонами, компанією було надано для реалізації туристичних продуктів перелік цін у конкретних готелях із зазначенням цінових варіацій в залежності від номерів, товариством за побажаннями туристів формувались заявки на тури, ці заявки надсилались компанії для підтвердження, броні готелів та номерів; частина заявок відповідачем була підтверджена у визначеному п.1.6 договорів порядку, щодо частини направлених компанії заявок протягом 1 дня не було отримано жодного повідомлення, що свідчить про їх прийняття в розумінні п.1.8 договору. В подальшому туристи оплачували тури на підставі укладених договорів про надання послуг на підставі заявок за цінами, вказаними в заявках, їм видавався ваучер на поселення із реквізитами готелю, дати туру, у т.ч. класу номера, типу харчування та ін. Проте, компанією виставлялись інвойси за ціною туру за найвищою класовою категорією номеру, що перевищувало ціну за заявкою, фактично туристичний продукт проданий за заявкою по нижчій класовій категорії номеру, що вказано у ваучері і в результаті оплати цих інвойсів, товариство оплачувало вартість турів за вищою ціною, ніж узгоджено сторонами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст. 632, 1014 Цивільного кодексу України, ст.224-225 Господарського кодексу України

Судом встановлено, що укладені між сторонами договори № 0109US, № 0109СА від 01.09.2016 за своєю правовою природою є договорами комісії.

Відповідно до ст. 1011 Цивільного кодексу України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до положень частини 1 статті 1014 Цивільного кодексу України, комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи встановлено, що у період з вересня 2016 року по лютий 2017 року позивачем на виконання умов договору формувались за побажаннями туристів заявки, направлялись для погодження компанії.

Згідно реєстру платежів від клієнтів, наданого позивачем, туристами здійснювалась оплата за заявками по турах на транзитний рахунок ТОВ "Тревел Профешнл Груп".

На підставі інвойсів компанії товариством здійснювалась плата за туристичний продукт по попередньо надісланим заявкам, що підтверджується банківськими виписками, копії яких наявні у матеріалах справи, всього товариством на рахунок компанії було перераховано 4 709 884,13 доларів США, у той час, як клієнтами (туристами) на оплату виставлених ТПГ рахунків всього було спрямовано 4 490 663,16 доларів США. Різниця становить 219 220,97 доларів США.

З аналізу умов договору випливає, що процедура прийняття та підтвердження заявок передбачена умовами пунктів 1.8 договорів.

Позивач вказує, що формування ціни туристичного продукту було зумовлено узгодженням заявки компанією відповідно до п.1.6 догорів і ціни послуг відповідно, і надсиланням заявки компанії, яка протягом 1 доби залишилась компанією без відповіді і вважалась узгодженою за вказаною у заявці ціною товариством відповідно до п.1.8 договору, проте внаслідок звірки балансів обох сторін, було виявлено різницю, яка виникла внаслідок вказівки у інвойсах ціни туристичного продукту за вищою ціною, ніж вказано у заявках, які оплачені туристами за ціною заявою, що відповідачем не спростовано.

Згідно умов договорів факт виконання товариством своїх обов'язків комісіонера прямо пов'язаний із фактом укладення договору про надання послуг між товариством та клієнтом (туристом) на умовах відповідної заявки.

Згідно положень частини 2 статті 632 Цивільного кодексу України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після виконання не допускається.

Таким чином, оскільки договори з туристами товариством вже були укладені відповідно до умов заявок (перелік послуг та ціна послуг), прийнятих компанією, тобто зобов'язання товариства, як комісіонера, перед компанією є виконаним за кожною окремою заявкою належним чином та в останньої відсутні підстави односторонньої зміни ціни заявок, тим більше після фактичної реалізації туристичного продукту за цими заявками.

Вищевикладене свідчить, що одностороння зміна ціни туристичних послуг та/або туристичного продукту з боку компанії суперечить умовам укладених правочинів та є порушенням приписів статей 632, 642 та 1014 ЦК України.

03.03.2018 позивач звернувся до відповідача із листом про виникнення ситуації із переплатою, що становить більше 200 000 доларів, припиненням правовідносин сторін та вимогою перерахувати вказані кошти на рахунок ТОВ "Тревел Профешнл Груп", висловив ініціативу провести аудит по інвойсах, заявках, оскільки розрахунки вказують на помилку зі сторони "Joyce Tours Company S.A.E.".

До матеріалів справи долучено документи, що підтверджують факт надсилання відповідачу вказаного листа - 03.03.2018.

Доказів повернення відповідачем коштів, проведення взаєморозрахунків між сторонами на спірну суму, висловлення будь-яких вимог чи заперечень відповідачем, наявності заборгованості позивача перед відповідачем, суду не надано.

Частиною 3 статті 1017 Цивільного кодексу України визначено, що комісіонер, який продав майно за нижчою ціною, повинен заплатити різницю комітентові, якщо комісіонер не доведе, що він не мав можливості продати майно за погодженою ціною, а його продаж за нижчою ціною попередив більші збитки. Якщо для відступу від вказівок комітента потрібний був попередній запит, комісіонер має також довести, що він не міг попередньо запитати комітента або одержати в розумний строк відповіді на свій запит.

Надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, судом встановлено, що позивачем на виконання умов договорів належним чином виконані свої зобов'язання щодо реалізації туристичного продукту, надсилання заявок для бронювання послуг у визначеному порядку та оплати за тури на умовах договірних відносин, заборгованість позивача перед відповідачем відсутня.

У письмових поясненнях по справі позивач зазначає, що вартість замовлених послуг, що була оплачена на рахунок відповідача у вищих цінах, ніж узгоджено у заявках, по яких сплив визначений час для підтвердження 1 доба (1441 хвилин), та які відповідно до п.1.8 договорів без підтвердження вважались узгодженими на умовах заявок, проте вартість яких відповідачем у інвойсах була вказана набагато вищою, становить 82 101 доларів 86 центів, зі сплатою яких позивач поніс реальні збитки.

Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина 2 статті 22 Кодексу).

Статті 224, 225 ГК України визначають порядок відшкодування збитків за порушення господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 224 ГК України. учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

В розумінні вказаної статті, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібно довести наявність елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, факт понесення збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вину. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При цьому, розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Дослідивши усі обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд встановив наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправної поведінки відповідача, яка виявилась у недотриманні відповідачем порядку прийняття заявок, передбаченого п.1.8 договорів, безпідставної односторонньої зміни ціни туристичного продукту після виконання зобов'язань, включення такої ціни до інвойсів та балансу, безпосереднього причинного зв'язку між збитками і протиправною поведінкою, вина відповідача виражена у отриманні коштів у більшому розмірі та неузгодженні взаєморозрахунків.

Факт сплати позивачем вказаних коштів по інвойсах компанії підтверджується наданими позивачем банківськими виписками, копії яких долучені до справи.

Розмір понесених збитків позивачем розраховано за період з 30.09.2016 по 15.02.2018 (дія договірних відносин сторін), в який позивачем здійснювались оплати за реалізацію туристичного продукту по договорах № 0109US, № 0109СА від 01.09.2016, всього у сумі 86 101, 86 долар США.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно положень ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Всупереч ст.74 Господарського процесуального кодексу України, відповідач не довів відсутність своєї вини у завданих збитках, наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за понесені позивачем збитки у заявленому розмірі.

Враховуючи викладене, проаналізувавши надані докази та доводи сторін в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 82 101 доларів США 86 центів, що еквівалентно 2 137 111,42 гривень. В решті позову належить відмовити у зв'язку із недоведеністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з "Joyce Tours Company S.A.E.", м.Каїр, Арабська Республіка Єгипет (Арабська Республіка Єгипет, 46619, Шар-ель-Шейх, Набк Бей, Нубіан Віладж, поверх 2, №4) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тревел Профешнл Груп" (Україна, 01004, , м.Київ, вулиця Велика Васильківська, 9/2, оф.67) 82 101 (вісімдесят дві тисячі сто один) долар США 86 центів, що еквівалентно 2 137 111 (два мільйони сто тридцять сім тисяч сто одинадцять) гривень 42 копійок збитків, 32 056 (тридцять дві тисячі п'ятдесят шість) гривень 67 копійок витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

2. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.07.2018

Суддя Господарського суду міста Києва О.М.Ярмак