ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
10.07.2018р. Справа №905/730/17
Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Сковородіної О.М., судді Фурсової С.М., судді Тарапати С.С.,
при секретарі судового засідання Нарожній М.С.,
розглянувши матеріали за скаргою: Керівника Маріупольської місцевої прокуратури №2 Донецької області
на дії: Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області
у справі за позовом: Керівника Маріупольської місцевої прокуратури №2 Донецької області в інтересах держави в особі територіальної громади міста Маріуполя Донецької області,
до відповідача-1: Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області,
до відповідача-2: Комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств», м.Маріуполь Донецької області,
про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради Донецької області; скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку та повернення земельної ділянки
за участю представників сторін:
Прокурор: Хряк О.О. службове посвідчення №028256
представник Лівобережного відділу ДВС м. Маріуполь: не з'явився
від відповідача-2: не з'явився
Рішенням господарського суду Донецької області від 07.09.2017р. позов Керівника Маріупольської місцевої прокуратури №2 Донецької області в інтересах держави в особі територіальної громади міста Маріуполя Донецької області до відповідача-1: Маріупольської міської ради, м.Маріуполь Донецької області, до відповідача-2: Комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств», м.Маріуполь Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради Донецької області; скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку та повернення земельної ділянки задоволено.

04.10.2017р. на виконання вказаного рішення місцевого суду було видані відповідні накази.

19.12.2017р. на адресу суду від Маріупольської міської ради надійшла апеляційна скарга Маріупольської міської ради на рішенням господарського суду Донецької області №905/730/17 від 07.09.2017р., у звязку з чим 22.12.2017р. супровідним листом №905/730/17 від 22.12.2017р. місцевого суду матеріали справи №905/730/17 були направлені до суду апеляційної інстанції.

24.01.2018р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга №01-61-254вих-18 від 19.01.2018р. Керівника Маріупольської місцевої прокуратури №2 про:

- поновлення Керівнику Маріупольської місцевої прокуратури №2 Донецької області процесуального строку для подання скарги на рішення державного виконавця;

- визнання неправомірними дії заступника начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, викладені у повідомленні від 27.11.2017р.;

- визнання незаконним та скасування рішення заступника начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, викладені у повідомленні від 27.11.2017р.

У звязку із знаходженням матеріалів справи в суді апеляційної інстанції, господарський суд Донецької області листом №905/730/17 від 25.01.2018р. повідомив скаржника, що після повернення матеріалів справи №905/730/17 на адресу місцевого суду, одразу буде вирішено питання щодо прийняття до розгляду скарги №01-61-254вих-18 від 19.01.2018р. Керівника Маріупольської місцевої прокуратура №2 на дії Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду 16.04.2018р. рішення господарського суду Донецької області від 07.09.2017р. у справі №905/730/17 залишено без змін, а матеріали справи направлені на адресу господарського суду Донецької області.

У звязку з поверненням матеріалів справи №905/730/17 на адресу місцевого суду, ухвалою господарського суду від 14.06.2018р. поновлено Керівнику Маріупольської місцевої прокуратури №2 процесуальний строк для подання скарги на рішення державного виконавця та призначено означену скаргу до розгляду у судовому засіданні на 25.06.2018р.

В обґрунтування скарги прокурор посилався на неправомірність винесення державним виконавцем повідомлення №55248380/7 від 26.11.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на те, що стягувачем за наказом господарського суду Донецької області від 04.10.2017р. у справі №905/730/17, зокрема, про зобовязання Комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств» повернути земельну ділянку (кадастровий номер :04:000:2003) площею 4,0 га, вартістю 139 425,72 грн. в районі села Виноградне у Лівобережному районі міста Маріуполя в землі запасу Маріупольській міській раді Донецької області, є прокуратура Донецької області, яка, в силу приписів норм ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», як орган державної влади, звільнена від сплати авансового внеску.

Прокурор в судове засідання 10.07.2018р. з'явився, наполягав на задоволенні розглядуваної скарги.

Представник відповідача-1 в судове засідання 10.07.2018р. з'явився, висловив заперечення стосовно заявленої скарги.

Лівобережний ВДВС ГТУЮ у Донецькій області у запереченні №14.1-59/572 від 03.07.2018р. наполягав на правомірності дій органу примусового виконання рішень щодо повернення наказу господарського суду Донецької області від 04.10.2017р. стягувачу без виконання на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на те, що стягувачем за означеним наказом є Маріупольська міська рада, яка, в свою чергу, є органом місцевого самоврядування та, в силу приписів норм ст.26 вказаного вище нормативно-правового акту України, від сплати авансового внеску не звільнена.

Згідно з ч.2 ст.342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що скарга №01-61-254вих-18 від 19.01.2018р. Керівника Маріупольської місцевої прокуратури №2 підлягає задоволенню, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За приписами ст.129 Основного Закону України обов'язковість рішення суду визначено однією із основних засад судочинства.

За приписом ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» регулює відносини, що виникають у зв?язку з обов?язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини.

Статтею 17 вказаного закону передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.06.2004р. у справі «Півень проти України» вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції, також захищає виконання остаточних та обов?язкових судових рішень, які, у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (п.35 рішення).

Відповідно до ст.116 Господарського процесуального кодексу України (в редакцій чинній до 15.12.2017р., станом на дату набрання судовим рішенням законної сили) виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.1 ст.5 вказаного нормативно-правового акту примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст.14 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, суб'єкт оціночної діяльності тощо.

Згідно з ч.ч.1 - 3 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення. За рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, що приймаються судами у справах, які розглядаються в порядку цивільного, адміністративного та господарського судочинства, стягувачем виступає державний орган, за позовом якого судом прийнято відповідне рішення.

Згідно із ст.23 Закону України «Про прокуратуру» під час здійснення представництва інтересів держави в суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або дзержави в суді.

Відповідно до ст.26 наведеного нормативно-правового акту України виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

В той же час, вказана правова норма звільняє державні органи від сплати авансового внеску у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби (ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вказувалось судом, на виконання рішення господарського суду Донецької області від 07.09.2017р. у справі №905/730/17, 04.10.2017р. господарським судом був виданий, зокрема, наказ про зобовязання Комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств» (87515, Донецької області, м. Маріуполь, вул.Грецька, б.41; ) повернути земельну ділянку (кадастровий номер :04:000:2003) площею 4,0 га, вартістю 139 425,72 грн. в районі села Виноградне у Лівобережному районі міста Маріуполя в землі запасу Маріупольської міської ради Донецької області (87500, Донецької області, м.Маріуполь, пр.Миру, б.70; ).

Як вбачається з матеріалів скарги, 26.11.2017р. заступником начальника Лівобережного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_2 розглянуто заяву першого заступника керівника Маріупольської місцевої прокуратури №2 щодо примусового виконання наведеного вище наказу №905/730/17 від 04.10.2017р. та, на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», повернуто названий виконавчий документ заявнику без виконання, про що винесено повідомлення №55248380/7 від 26.11.2017р.

В обґрунтування вчинення наведених вище дій, орган примусового виконання рішень вказував, що прокурором не було надано підтвердження сплати авансового внеску, оскільки стягувачем за вказаним документом виступає Маріупольська міська рада, яка не є державним органом, внаслідок чого у разі звернення прокурора в інтересах зазначеного стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження, останнім має бути долучено документ про сплату саме стягувачем авансового внеску.

За приписами ч.3 ст.21 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відтак, безпосередність звернення прокурора до суду без зазначення компетентного органу, який здійснює функції держави у правовідносинах щодо яких господарським судом Донецької області прийнято рішення від 07.09.2017р. у справі 905/730/17, цілком правомірно обґрунтовувалось перевищенням Маріупольською міською радою як органом місцевого самоврядування, що здійснює правомочності власника земельної ділянки, належного територіальній громаді міста, встановлених законом меж її владних повноважень, а також необхідністю захисту інтересів держави в частині забезпечення права місцевої громади розпоряджатися землею, яка їй належить.

При цьому, господарський суд зауважує на тому, що рішення суду у справі №905/730/17, зокрема, про зобовязання Комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств» повернути земельну ділянку (кадастровий номер :04:000:2003) площею 4,0 га, вартістю 139 425,72 грн. в районі села Виноградне у Лівобережному районі міста Маріуполя в землі запасу Маріупольської міської ради Донецької області було прийнято за позовом прокурора як самостійного позивача в розумінні ст.ст.45, 53 Господарського процесуального кодексу України.

Як слід, в даному випадку, прокурор набуває й статусу стягувача у виконавчому провадженні.

Тобто, встановлення у наказі від 04.10.2017р. господарського суду Донецької області у справі №905/730/17 обовязку боржника вчинити певні дії (повернути земельну ділянку) на користь Маріупольської міської ради не наділяє останню статусом стягувача у спірних правовідносинах.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, органом примусового виконання рішень неправомірно винесено повідомленням №55248380/7 від 26.11.2017р. та повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання з підстав саме приписів п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги скарги №01-61-254вих-18 від 19.01.2018р. Керівника Маріупольської місцевої прокуратури №2 на дії Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.234, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Керівника Маріупольської місцевої прокуратури №2 Донецької області на дії Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задовольнити.

Визнати неправомірними дії заступника начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, викладені у повідомленні від 27.112017р.

Визнати незаконним та скасувати рішення заступника начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, викладені у повідомленні від 27.11.2017р.

Вступну та резолютивну частини ухвали складено та підписано 10.07.2018р.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.07.2018р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Інформацію по справі можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі Судова влада України(dn.arbitr.gov.ua).

Головуючий суддя О.М. Сковородіна

Суддя С.С. Тарапата

Суддя С.М. Фурсова