ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"17" липня 2018 р. Справа № 918/408/18
Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Оліфер С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ ГЕЙТ ЛТД»
до відповідача ОСОБА_1 підприємства «Фірма «Агро-центр»
про стягнення в сумі 6 467,40 грн,
за участі представників сторін:
від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився
У червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СІ ГЕЙТ ЛТД» звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 підприємства «Фірма «Агро-центр»про стягнення в сумі 6 467,40 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання грошових зобов'язань за договором на транспортно - експедиторське обслуговування №19/07/2016 від 19.07.2016 року з оплати послуг перевезення, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 6 467,40 грн.
Ухвалою суду від 21.06.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/408/18. Розгляд справи призначено на 17.07.2048 року за правилами спрощеного позовного провадження.
13.07.2018 року через відділ канцелярії та документообігу суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній позовні вимоги заперечив в повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні.
У судове засідання 17.07.2018 року представники сторін не з'явились, про дату та час розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, наявними в матеріалах справи.
Приймаючи до уваги, що сторони належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що їх неявка у судове засідання не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.
Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,
19.07.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІ ГЕЙТ ЛТД» (надалі - експедитор) та ОСОБА_1 підприємством "Фірма «Агро-центр» (надалі - клієнт) укладено договір на транспортно - експедиторське обслуговування №19/07/2016 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого клієнт доручає, а експедитор зобов'язується організувати за рахунок клієнта транспортно - експедиторське обслуговування, перевезення експортно - імпортних і транзитних вантажів по території України і міжнародному сполученні, а також надання інших транспортно- експедиторських послуг клієнту за згодою сторін.
Умови перевезення, вид вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора, а також інші умови, пов'язані з виконанням цього договору, встановлюються за згодою сторін (п. 1.2. договору).
Відповідно до п. 1.3. договору, по кожному перевезенню клієнт надає експедитору письмову заявку, в якій вказано найменування і кількість вантажу, маршрут перевезення, дату, коли вантаж планується отримати, тип транспорту, дані про вантажовідправника та вантажоотримувача та іншу необхідну інформацію, що стосується організації ТЕО.
Пункт 3.1.7. договору передбачає умови за якими клієнт взяв на себе зобов'язання своєчасно оплачувати послуги експедитора за тарифами встановленими за згодою сторін.
Згідно з п. 2.2.5 договору позивач має право доручити виконання цього договору третій особі.
Відповідно до п. 5.1.4. договору сторона, яка залучила третю особу до виконання своїх зобов'язань за цим договором, несе перед іншою стороною відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань цією третьою особою.
На виконання умов договору між сторонами підписана заявка № 2 від 31.08.2017 року до договору на загальну суму 30 361,50 грн щодо організації вантажно-розвантажувальних робіт; організації наземної доставки вантажу автомобільним транспортом, включаючи експедирування, про що відповідачу виставлено рахунок - фактуру UL- 4053101 від 06.09.2017 року на загальну суму 32 885,53 грн, який оплачено 06.09.2017 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1219 від 06.09.2017 року.
Суд встановив, що для виконання заявки № 2 від 31.08.2017 року до договору позивач залучив третю особу-Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІ-ЛАМАН ШИППІНГ».
22.02.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІ ГЕЙТ ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІ- ЛАМАН ШИППІНГ» укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування збірних вантажів № LCL - 2202/17.
Товариством з обмеженою відповідальністю «СІ ГЕЙТ ЛТД» були надані послуги по організації навантажувально-розвантажувальних робіт, перевезення вантажу (запчастини до тракторів) ОСОБА_1 підприємством «Фірма «Агро-центр» в контейнері GSEU5306066 за маршрутом порт Одеси - пункт митного оформлення у м. Рівне - склад м. Рівне. Контейнер GSEU5306066 з вантажем відповідача був доставлений до місця призначення, отже позивач виконав свої зобовязання в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.
Згідно з п. 3.1.10 договору клієнт зобов'язаний оплатити експедитору витрати по оплаті вантажних операцій, зберігання контейнера, простою транспортних засобів, а також демередж/детешн судноплавної контейнерної лінії - власника контейнерного обладнання згідно з рахунками організації, що здійснила вантажні операції, порту, терміналів, перевізників, тарифів лінії, інших організацій в разі огляду вантажу в контейнері і/або транспортному засобі або затримки вантажу в контейнері і/або транспортному засобі в портах відвантаження, перевалки, прибуття, на прикордонних переходах на вимогу митних, інших офіційних контролюючих, наглядових органів та правоохоронних органів.
Як встановлено судом, контейнер з вантажем відповідача зберігався на території Одеського морського торгового порту протягом 6-ти днів. За зберігання контейнера в порту призначення на позивача був виставлений рахунок на загальну суму 7 761,00 грн.
Позивач шляхом перемовин з Одеським морським торговим портом отримав знижку в розмірі 1 299,60 грн.
Відтак, позивачем був виставлений рахунок № 7606 від 06.09.2017 року за зберігання контейнера № GSEU5306066 в порту призначення відповідача на суму 6 467, 40 грн, який відповідачем не оплачено.
Відтак заборгованість відповідача перед позивачем складає 6 467, 40 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.
Відповідно до п. 2.2.8. договору експедитор має право на відшкодування додаткових витрат, які виникли в нього під час виконання даного договору, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах клієнта.
Відповідно до підп. г п. 4.1.3 договору клієнт сплачує по виставленому рахунку експедитора внутрішньопортове зберігання вантажу, використання інфраструктури порту, відповідно до тарифів, що офіційно встановлені портами і контейнерними операторами, офіційно здійснюють свою діяльність на території портів, інші послуги, які здійснюються в інтересах клієнта.
На підтвердження додаткових витрат позивачем надано наступні документи: рахунок № UL-4053101 від 06.09.2017 року від TOB «ЮНІ-ЛАМАН ШИППІНГ»; платіжне доручення № 1219 від 06.09.2017 року про сплату позивачем рахунку №UL-4053101 від 06.09.2017 року.
Проте, станом на 06.06.2018 року рахунок № 7606 не сплачений відповідачем.
05.12. 2017 року відповідачу надіслано претензію від 05.12.2017 року на суму 6 467, 40 грн та акт звірки взаєморозрахунків між ТОВ «СІ ГЕЙТ ЛТД» та ПП «Фірма «Агро-центр».
У відповідь на претензію відповідач надіслав лист №4 від 15.12.2017 року, в якому зазначив, що позивачем не були надані документи, які підтверджують додаткові витрати. Також зазначаємо, що акт взаєморозрахунків який надсилався відповідачу разом з претензією не повернувся.
Крім того, 31.01.2018 року позивачем направлено на адресу відповідача лист №7 з доказами про понесені позивачем додаткові витрати за зберігання контейнера в порту, а саме: рахунок-фактура №UL-4053101 від 06.09.2017 року та платіжне доручення №1219 від 06.09.2017 року. Рахунок № 7606 від 06.09.2017 року був надісланий позивачем на електрону пошту відповідача 06.09.2017 року.
У відповідь на це, відповідач надіслав лист №15 від 08.02.2018 року, в якому посилаючись на п. 3.1.10 та п. 4.1.2. договору вказав на те, що про будь-які додаткові витрати, в тому числі і зберігання контейнера в порту, експедитор зобовязаний повідомити клієнта та надати документи, що підтверджують такі додаткові витрати, при цьому експедитор зобовязаний вчинити ці дії до фактичного надання послуг.
Згідно з п. 3.1.10 договору клієнт зобов'язаний оплатити експедитору витрати по оплаті вантажних операцій, зберігання контейнера, простою транспортних засобів, а також демередж/детешн судноплавної контейнерної лінії - власника контейнерного обладнання згідно з рахунками організації, що здійснила вантажні операції, порту, терміналів, перевізників, тарифів лінії, інших організацій в разі огляду вантажу в контейнері і/або транспортному засобі або затримки вантажу в контейнері і/або транспортному засобі в портах відвантаження, перевалки, прибуття, на прикордонних переходах на вимогу митних, інших офіційних контролюючих, наглядових органів та правоохоронних органів.
Відповідно до п. 4.1.2. договору експедитор повідомляє про перелік додаткових послуг і витрат клієнта, оплата яких проводиться за наявності письмового (факс, електронна пошта) документального підтвердження експедитором клієнта про вартість даних послуг, витрат. Додаткові витрати, пов'язані зі всілякими перевірками вантажу, контролюючими органами держави оплачуються по факту і підтверджуються рахунками таких контролюючих органів.
Відповідно до п. 4.1.14. договору якщо, протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання повідомлення про доставку документів експедитор не отримує підписані Акти виконаних робіт або мотивовані заперечення по ним, акти виконаних робіт вважаються автоматично узгоджені. Відповідач протягом 10-ти календарних днів не надав на адресу експедитора ні вмотивованих заперечень до Актів виконаних робіт, ні підписаного оригіналу, отже Акти виконаних робіт вважаються узгодженими сторонами.
Відповідно до п. 4.1.1. та 4.1.2. договору перелік послуг та їх вартість встановлюються за погодженням сторін, а про додаткові витрати експедитор повідомляє клієнта, при цьому оплата таких послуг проводиться виключно при наявності письмового документального підтвердження вартості даних послуг, понесених витрат.
Згідно зі ст. ст. 11, 509 ЦК України зобов'язання виникають зокрема з договорів.
Проаналізувавши положення укладеного між сторонами договору на транспортно-експедиторське обслуговування №19/07/2016 від 19.07.2016 року, суд дійшов висновку, що виниклі на його підставі правовідносини регламентуються нормами параграфу 1 глави 65 ЦК України, який визначає загальні положення про транспортне експедирування.
Відповідно до ч. 1 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником.
Отже, укладений між сторонами договір є належною підставою для виникнення зобов'язань, визначених його умовами, з оплати вартості перевезень.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про транспорно-експедиторську діяльність» позивач має право на відшкодування в погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, що виникли в нього при виконанні договору транспортного експедирування, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах клієнта.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
При цьому, приписи ч.7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України та ст. 599 ЦК України за загальним правилом зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Факт надання послуг по організації навантажувально-розвантажувальних робіт, перевезення вантажу відповідачем не заперечується та підтверджуються матеріалами справи, отже позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином.
З урахуванням викладеного, суд, дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 6 467,40 грн.
Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України стягуються з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд
1. Позов задовольнити.
Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного господарського суду через Господарський суд Рівненської області (п.17.5 ч.1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено і підписано 20.07.2018 року.

Суддя Церковна Н.Ф.