УХВАЛА

м. Київ

16.07.2018Справа № 910/121/17

Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., дослідивши матеріали справи

За позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Промпостач"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 26793563,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебувала справа за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Національний кредит" (далі - ПАТ "Банк Національний кредит", Банк) до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Промпостач" (далі - ТОВ "Поділля Промпостач", позичальник) про стягнення 26793563,32 грн. заборгованості та санкцій за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-6ю/2015/2-1 від 28.01.2015 (далі - кредитний договір №05.1-6ю/2015/2-1).

Позовна заява обґрунтовується неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором №05.1-6ю/2015/2-1.

В подальшому, у березні 2017 року ТОВ «Поділля Промпостач» звернулося до Господарського суду міста Києва із зустрічним позовом до ПАТ «Банк Національний кредит» про визнання припиненими зобов'язань за кредитним договором №05.1-6ю/2015/2-1.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018, у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено повністю.

Рішення місцевого суду та постанова апеляційного суду мотивовані приписами статей 15, 16, 204, 599, 626, 629, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та статей 1, 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) в редакції, чинній до 15.12.2017, статей 74, 76, 86, 236 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, з урахуванням яких суди дійшли висновку про відсутність порушених прав Банку, оскільки у пункті 1.5 кредитного договору №05.1-6ю/2015/2-1 позивач добровільно погодився та зобов'язався виконувати такий порядок стягнення - спочатку на заставу, і лише після здійснення звернення стягнення на предмет застави та за умови недостатності коштів, отриманих у результаті такого звернення, кредитор набуває право вимоги до позичальника, а з огляду на відсутність звернення позивачем стягнення на заставу, надану у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №05.1-6ю/2015/2-1, позивач ще не набув права вимоги до відповідача щодо примусового виконання останнім зобов'язань за цим кредитним договором. В свою чергу, відмова у зустрічному позові мотивована недоведеністю припинення зобов'язань позичальника виконанням, проведеним належним чином, так як матеріали справи не містять доказів фактичного здійснення Банком звернення стягнення на заставлені майнові права або перерахування позичальником коштів у погашення зобов'язань за кредитним договором №05.1-6ю/2015/2-1.

Постановою Верховного Суду у справі 910/121/17 від 24.04.2018 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Національний кредит" задоволено частково; рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 у справі №910/121/17 скасовано в частині відмови у задоволенні первісного позову, а справу передати на новий розгляд в цій частині до Господарського суду міста Києва. В частині відмови у задоволенні зустрічного позову рішення та постанова залишені без змін.

Згідно розпорядження керівника апарату Господарського суду м. Києва №05-23/953 від 14.06.2018 призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи № 910/121/17, за результатами якого дану справу передано на розгляд судді Спичаку О.М., що відображено у протоколі автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2018, у зв'язку з чим вказана справа була прийнято до провадження суддею Спичаком О.М.

Ухвалою суду від 19.06.2018 справу № 910/121/17 в частині первісного позову прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

10.07.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Промпостач" до Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" про визнання припиненими зобов'язань за Договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 05.1-6ю/2015/2-1 від 28.01.2015.

Розглянувши матеріали зустрічного позову, господарський суд прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження за зустрічними позовними вимогами на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження по справі якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Судом встановлено, що в березні 2017 року ТОВ «Поділля Промпостач» вже зверталося до Господарського суду міста Києва в межах справи №910/121/17 із зустрічним позовом до ПАТ «Банк Національний кредит» про визнання припиненими зобов'язань за кредитним договором №05.1-6ю/2015/2-1.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 у справі № 910/121/17, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду та Верховного Суду в частині зустрічного позову, у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Наразі, суд зауважує, що фактично предмет та підстави зустрічних позовів фактично є тотожними. При цьому, суд виходить з наступного.

Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Таким чином, підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення прав чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звертається з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб'єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права. Вказану правову позицію висловлено Верховним судом у постанові від 27.06.2018р. по справі №910/11255/16.

Слід також звернути увагу на те, що обставинами, які складають підставу позову, можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, а не норми права, на які посилається позивач. Означену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018р. по справі №910/14328/17.

Зі змісту зустрічного позову, в задоволенні якого було відмовлено рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 у справі № 910/121/17, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду та Верховного Суду в частині зустрічного позову, вбачається, що підставою позову були ті обставини, що згідно умов укладеного кредитного договору банк був зобов'язаний задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави за договором застави, укладеним зі ОСОБА_2, шляхом безумовного списання грошових коштів з рахунку заставодавця, та лише за умови недостатності коштів, отриманих у результаті звернення стягнення на предмет застави міг би звернутися до відповідача. Тобто, на думку позивача за зустрічним позовом, оскільки заставних коштів було достатньо, позичальник вважає свої зобов'язання за кредитним договором №05.1-6ю/2015/2-1 припиненими у зв'язку з їх повним погашенням заставою.

Одночасно, обгрунтовуючи зустрічний позов, який було поадно до суду 10.07.2018р., Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Промпостач" посилається на наявне у банку, як кредитора, право на задоволення своїх кредиторських вимог саме за рахунок предмету застави за договором застави, укладеним зі ОСОБА_2, шляхом безумовного списання грошових коштів з рахунку заставодавця. Позивачем за зустрінчим позовом наголошено, що наявні в матеріалах справи меморандуми про взаєморозуміння вказує на задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» за рахунок предмета забезпечення, а саме грошових коштів ОСОБА_2.

Тобто, з наведеного вище полягає, що фактично юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені Товариством з обмеженою відповідальністю «Поділля Промпостач» підставами зустрічного позову, поданого до суду 10.07.2018р. та який було розглянуто судом під час первісного розгляду справу, є тотожними.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що з урахуванням позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 15.02.2018р. по справі №910/14328/17, та наводилась вище, відмінність нормативно-правового обгрунтування ніяким чином не вказує на різні підстави зустрічних позовів.

За таких обставин, виходячи з того, що предмет та підстави зустрічних позовів від 14.03.2017р.та від 10.07.2018р. є тотожними, приймаючи до уваги, що рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 у справі № 910/121/17, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду та Верховного Суду в частині зустрічного позову від 14.03.2017р., в задоволенні останнього було відмовлено, з огляду на приписи п. 2 ч. 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку щодо відмови у відкритті провадження за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Промпостач» від 10.07.2018р.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 46, 175, 235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Поділля Промпостач" у відкритті провадження у справі за зустрічною позовною заявою.

2. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя Спичак О.М.