ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" липня 2018 р. м. Київ Справа № 911/4060/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Обухівське, Київська обл., м. Обухів

до Головного управління Держгеокадастру в Київській області , м. Київ

треті особи: ОСОБА_1, Київська обл., с. Нещерів

Товариство з обмеженою відповідальністю Роза-Л, Київська обл., с. Семенівка

про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-3631/15-16-сг від 12.03.2016 року та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки за кадастровим номером :06:004:0009 у приватну власність

Суддя Рябцева О.О.

Секретар судового засідання Зоря В.С.

за участю представників:

від позивача: не зявився ;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи 1: не зявився;

від третьої особи 2: не зявився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство Обухівське звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Київській області про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-3631/15-16-сг від 12.03.2016 року та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки за кадастровим номером :06:004:0009 у приватну власність.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.12.2016 залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 та товариство з обмеженою відповідальністю Роза-Л.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-3631/15-16-сг від 12.03.2016 р. про надання земельної ділянки у власність прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки позивач є законним землекористувачем земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться на території Обухівської міської ради Обухівського району Київської області в межах плану користування, що посвідчено актом на право постійного користування серії ІІ-КВ № 003264 від 19.02.1996 р. Крім того, позивач зазначає, що ухвалою господарського суду від 05.06.2014 р .у справі № 911/2149/14 відповідачу було заборонено здійснювати будь-які дії та приймати будь-які рішення з питань надання дозволу на розробку проектів землеустрою, затвердження або погодження будь-якої технічної документації та/або проектів землеустрою щодо земель, які знаходяться в постійному користуванні публічного акціонерного товариства Обухівське на підставі: державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003262, виданого 13.02.1996 р. Першотравенською сільською радою Обухівського району Київської області; державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003263, виданого 13.02.1996 р. Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області; державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003264, виданого 19.02.1996 р. Обухівською міською радою Обухівського району Київської області.

18.01.2017 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив № 04-05/263 на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

13.02.2017 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшли додаткові пояснення стосовно заперечень та відзивів відповідача та третіх осіб.

28.02.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про призначення судової експертизи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.02.2017 р. у справі № 911/4060/16 було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідницькому інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, та зупинено провадження у справі до проведення експертизи та отримання висновку експерта.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.08.2017 р. було зупинено провадження у справі № 911/4060/16 до отримання висновку експерта.

До господарського суду Київської області від Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов висновок судової експертизи з питань землеустрою № 5698/17-41/18856/17-41 від 10.10.2017 р. разом з матеріалами справи № 911/4060/16.

15.12.2017 р. набрали чинності зміни до Господарського процесуального кодексу України, внесені Законом України № 2147VIII від 03.10.2017 р., відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ГПК України в редакції Закону України № 2147VIII від 03.10.2017 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа; строк для подання відповідачем відзиву на позов; веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Оскільки на момент порушення провадження у даній справі діяла попередня редакція ГПК України, то відповідні дії не були вчинені, а тому суд дійшов висновку щодо розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження та зі стадії підготовчого провадження.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.04.2018 р. поновлено провадження у справі № 911/4060/16 та підготовче засідання призначено на 24.04.2018 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.04.2018 р. зупинено провадження у справі № 911/4060/16 до перегляду судових рішень у подібних правовідносинах у справах № 911/4144/16, № 911/4111/16 у касаційному порядку ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.06.2018 р. поновлено провадження у справі № 911/4060/16 та підготовче засідання призначено на 05.07.2018 р.

Представник позивача у підготовче засідання 05.07.2018 р. не зявився, хоча про дату час та місце підготовчого засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 073.

Представник відповідача у підготовче засідання 05.07.2018 р. не зявився, хоча про дату час та місце підготовчого засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 832.

Представник третьої особи 1 у підготовче засідання 05.07.2018 р. не зявився, хоча про дату, час та місце підготовчого засідання третю особу 1 було належним чином повідомлено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Представник третьої особи 2 у підготовче засідання 05.07.2018 р. не зявився, хоча про дату час та місце підготовчого засідання третю особу 2 було належним чином повідомлено, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 057.

Розглянувши матеріали справи суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла станом на час звернення позивача з даним позовом до суду) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 2 ГПК України (в редакції, що діяла станом на час звернення позивача з даним позовом до суду) господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Підвідомчість господарських справ була встановлена ст. 12 ГПК України (у редакції, чинній на час звернення позивача із позовом до суду), за змістом п. 1, 6 ч. 1 якої господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, і справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Як уже зазначалось 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Господарський процесуальний кодекс України в редакції, чинній на час розгляду справи судом, також встановлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб'єктами господарювання (п.п. 6, 10, 15 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, що діяла станом на час звернення позивача з даним позовом до суду), положення якої кореспондуються із ч. 1 ст. 19 цього Кодексу в редакції,чинній на час розгляду справи судом, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла станом на час звернення позивача з даним позовом до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Аналогічну норму закріплено в ч. 1 ст. 19 цього Кодексу в редакції, чинній на час розгляду справи судом.

Таким чином, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб'єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

При цьому, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно ч.ч. 2 та 3 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною нормою та ст.ст. 118, 122 ЗК України. При цьому, порядок паювання земель та виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) встановлено відповідно Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. № 720/95 та Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 р. № 899-IV.

Таким чином, рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку позовну вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та пред'являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

З огляду на те, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-3631/15-16-сг від 12.03.2016 року про надання земельної ділянки у власність фізичній особі ОСОБА_1 та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки за кадастровим номером :06:004:0009 у приватну власність, такий спір є приватноправовим і за суб'єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов'язки цієї фізичної особи.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 175 і п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах ОСОБА_2 Верховного Суду від 15.05.2018 р. у справі № 911/4144/16 за позовом ПАТ Обухівське до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. ОСОБА_3, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю Роза-Л про визнання недійсним наказу № 10-3623/15-16-сг від 12.03.2016 р. та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки у власність та від 16.05.2018 р. у справі № 911/4111/16 за позовом ПАТ Обухівське до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. ОСОБА_4, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю Роза-Л про визнання недійсним наказу № 10-3624/15-16-сг від 12.03.2016 р. та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки у власність, якими судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасовано, провадження у вказаних справах закрито.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, у звязку з чим суд дійшов висновку, що провадження у справі № 911/4060/16 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, проте предмет спору в яких безпосередньо стосується прав і обов'язків фізичних осіб, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст.ст. 234, 231 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Закрити провадження у справі № 911/4060/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Обухівське» до управління Держгеокадастру у Київській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. ОСОБА_1, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Роза-Л» про визнання недійсним наказу № 10-3631/15-16-сг від 12.03.2016 р. та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки за кадастровим номером :06:004:0009 у приватну власність.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги у відповідності до ст. ст. 256, 257 ст. Господарського процесуального кодексу України.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складено 13.07.2018 р.

Суддя О.О. Рябцева