ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 927/25/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Жукова С.В., Катеринчук Л.Й.,

учасники справи:

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська транспортно-машинобудівельна група»,

ліквідатор - голова ліквідаційної комісії Карета О.О. прийняв участь у судовому засіданні особисто,

заінтересована особа - Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві,

представник заінтересованої особи не скористався правом участі у судовому засіданні, повідомлений належним чином,

розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.04.2018

у складі колегії суддів: Верховця А.А. (головуючий), Остапенка О.М., Сотнікова С.В.

та на постанову Господарського суду Чернігівської області від 31.01.2018

у складі судді Фесюри М.В.

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська транспортно-машинобудівельна група»

про визнання банкрутом.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Розгляд справи відбувається відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону від 22.12.2011 №4212-ІV, чинній після 19.01.2013).

Хронологія подій та опис фактів, встановлених судами першої та апеляційної інстанції

1. 02.01.2018 ухвалою Господарського суду Чернігівської області прийнято до розгляду заяву ТОВ «Українська транспортно-машинобудівельна група» про порушення справи про банкрутство на підставі статті 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Розгляд справи судами

2. 31.01.2018 постановою Господарського суду Чернігівської області, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.04.2018, ТОВ «Українська транспортно-машинобудівельна група» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Карету О.О., здійснено інші процесуальні дії.

3. Суди зазначили, що вартості майна боржника недостатньо для задоволення вимог кредиторів та що боржником дотримані вимоги законодавства щодо порядку ліквідації юридичної особи. Обов'язки ліквідатора покладено на голову ліквідаційної комісії Карету О.О. з посиланням на положення частини другої статті 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Судом апеляційної інстанції також вказано, що відкриття ліквідаційної процедури не може бути перешкодою податковому органу у здійсненні ним планової або позапланової перевірки боржника.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4. Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві подало касаційну скаргу з проханням скасувати постанови судів першої та апеляційної інстанції і припинити провадження у справі.

5. Посилання зроблені на відсутність інформації стосовно проведення запиту у даній справі до автоматизованої системи з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого. Крім того, стверджується, що прийняттям постанови про визнання боржника банкрутом створено перешкоди скаржнику для проведення документальної перевірки божника і заявлення грошових зобов'язань зі сплати податків і зборів.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

6. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції після 15.12.2017)

Стаття 86 частина перша. Оцінка доказів

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 300. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази…

7. Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»

Стаття 1 частина перша абзац шістнадцятий.

Учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Стаття 95. Особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником

1. Якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

2. За результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого. Вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом здійснюється в судовому засіданні, що проводиться не пізніше чотирнадцяти днів після відкриття провадження (проваджень) у справі в загальному порядку, визначеному цим Законом.

3. Кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

4. У разі якщо справу про банкрутство порушено за заявою власника майна боржника (уповноваженої ним особи), яка подана до утворення ліквідаційної комісії (призначення ліквідатора), розгляд справи про банкрутство здійснюється без урахування особливостей, передбачених цією статтею.

5. Невиконання вимог, передбачених частиною першою цієї статті, є підставою для відмови у внесенні запису про ліквідацію юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

6. Власник майна боржника (уповноважена ним особа), керівник боржника, голова ліквідаційної комісії (ліквідатор), які допустили порушення вимог частини першої цієї статті, несуть солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів.

Питання порушення власником майна боржника (уповноваженою ним особою), керівником боржника, головою ліквідаційної комісії (ліквідатором) вимог частини першої цієї статті підлягає розгляду господарським судом при проведенні ліквідаційної процедури відповідно до цього Закону. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду про затвердження ліквідаційного балансу та звіту ліквідатора банкрута, що є підставою для подальшого звернення кредиторів до власника майна боржника (уповноваженої ним особи), керівника боржника, голови ліквідаційної комісії (ліквідатора).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

8. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що банкрут перебував на обліку в Чернігівській ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області.

9. Однак касаційну скаргу (як і апеляційну на постанову Господарського суду Чернігівської області від 31.01.2018) подало Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яке не є контролюючим органом, як передбачено нормами цивільного та податкового законодавства, стосовно банкрута.

10. Судова колегія відзначає, що Верховним Судом уже неодноразово висловлювалася позиція щодо того, що законодавством про банкрутство не передбачено винятків щодо вчинення суддею електронного запиту щодо автоматичного визначення кандидатури арбітражного керуючого на призначення ліквідатором підприємства-боржника, зокрема, в порядку статті 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» - постанови Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 908/433/17, від 27.02.2018 у справі № 908/1671/16.

11. Таким чином, констатуючи наявність порушення вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» стосовно обов'язковості вчинення суддею електронного запиту щодо автоматичного визначення кандидатури арбітражного керуючого на призначення ліквідатором підприємства-боржника, судова колегія залишає касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві без задоволення, оскільки скаржник не є контролюючим органом стосовно банкрута, а інтереси зачіпаються саме контролюючого органу.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

12. У зв'язку з наведеним колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві і про залишення без змін постанови Київського апеляційного господарського суду від 17.04.2018 та постанови Господарського суду Чернігівської області від 31.01.2018.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтями 309, 315 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.04.2018 та постанову Господарського суду Чернігівської області від 31.01.2018 у справі № 927/25/18 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді С.В. Жуков

Л.Й. Катеринчук