ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2018 р. Справа № 922/473/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" (вх. 1057Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 02.05.2018 (суддя Хотенець П.В., повний текст рішення складено 03.05.2018) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", м. Харків,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг", м. Харків,

про стягнення 21 210,91 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг", в якому просило стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 21 210,91 грн., з яких: 18 192,77 грн. – основна сума заборгованості за надані послуги з транспортування природного газу у січні-лютому 2017 року, 128,55 грн. – пеня, 2 343,11 грн. – інфляційні втрати, 546,48 грн. – 3% річних від простроченої суми. Крім того, товариство просило стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

В обґрунтування позову посилалось на неналежне виконання відповідачем зобов’язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №187 від 28.05.2015 в частині повної та своєчасної оплати послуг з транспортування газу у січні-лютому 2017 року. В якості правових підстав позову зазначало положення статей 526, 625 ЦК України, статті 174, 193, 198 ГК України та п.п. 3 п. 1 ч. 12 Кодексу газотранспортної системи.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.05.2018 у справі №922/473/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" 18 192,77 грн. основної заборгованості за надання послуг з транспортування природного газу у січні-лютому 2017 року, 128,55 грн. пені, 2 343,11 грн. інфляційних втрат, 546,48 грн. 3% річних від простроченої суми та 1 762,00 грн. судового збору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 02.05.2018 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції про наявність у відповідача перед позивачем боргу ґрунтуються на недостовірних даних, що надані позивачу третьою особою, та без урахування реальних обсягів спожитого газу за даними вузла обліку спожитого природного газу відповідача. Також зазначає про необґрунтованість позовних вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, оскільки ці зобов’язання є похідними від необґрунтованих вимог щодо сплати суми основного боргу.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 31.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг". Вирішено розгляд скарги здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Позивачу встановлено строк – не пізніше 5 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу.

На виконання ухвали суду від 31.05.2018 позивач надав відзив (вх. №4465 від 12.06.2018), в якому зазначив, що апеляційна скарга відповідача є безпідставною та необґрунтованою, господарський суд Харківської області в оскаржуваному рішенні всебічно, повно та всесторонньо з’ясував та виклав всі обставини справи, правомірно застосував відповідні норми процесуального права та дійшов правильних висновків щодо законності позовних вимог. Просить відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення господарського суду Харківської області від 02.05.2018 у справі №922/473/18 залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення частковому скасуванню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 28.05.2015 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (газотранспортне підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" (замовник) було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №187, відповідно до п. 1.1. якого газотранспортне підприємство зобов’язалось надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення – газорозподільних станцій, а замовник зобов’язався внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами договору (а.с. 14-16).

Річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника, відповідно до п. 1.2. договору, складає 180 тис. куб. м.

Відповідно до п. 3.1. договору, послуги з транспортування природного газу

оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами. Ці акти є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством (п. 3.4. договору).

Газотранспортне підприємство до 15-го числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства (п. 3.2.).

Згідно пункту 3.3. договору замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку.

До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства.

В розділі 5 договору (визначення вартості послуг за договором та порядок розрахунків) сторони дійшли згоди про таке:

- розрахунки за послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами з 01.04.2015 здійснюється за тарифом на транспортування природного газу магістральними трубопроводами за 1000 куб. м, затвердженим для газотранспортного підприємства НКРЕКП в розмірі 467,70 грн., крім того ПДВ – 93,54 грн., всього в розмірі 561,24 грн. (абз. 1 п.5.1.);

- вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п. 5.4.);

- оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100% попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу (абз. 1 п. 5.5.);

- газотранспортне підприємство і замовник зобов’язуються здійснювати звірку розрахунків щоквартально до 25-го числа 1-го місяця, наступного за кварталом, на підставі відомостей про фактичну оплату послуг з транспортування газу та актів наданих послуг. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки (п. 5.8.).

Згідно із п. 11.1. договір набирає чинності з 01.06.2015 та укладається на строк до 31.12.2015. договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору однією із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Станом на момент розгляду справи даний договір є чинним.

На підставі даних газорозподільного підприємства - Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" про обсяги споживання природного газу замовником у січні та лютому 2017 року, газотранспортне підприємство здійснило нарахування вартості наданих послуг з транспортування газу в обсязі 54,692 тис. куб. м на суму 30426,25 грн. (січень 2017 року – 42,939 тис. куб. м на суму 23 887,82 грн., лютий 2017 року – 11,753 тис. куб. м на суму 6 538,43 грн.).

Оформлені у відповідності до умов договору акти прийому-передачі послуг за вказаний період були направлені на адресу замовника (а.с. 17-18).

Замовник, не погодившись із зазначеними в актах обсягами газу, листом №143 від 23.07.2017 направив газотранспортному підприємству акти приймання-передачі послуг із зауваженнями (а.с. 19).

Згодом, в рахунок сплати за надані газотранспортним підприємством послуги з транспортування природного газу у січні 2017 року замовником було сплачено 6 500,00 грн., у лютому 2017 року – 6 183,00 грн.

Вважаючи, що замовник свої зобов’язання за договором №187 від 28.05.2015 щодо повної та своєчасної оплати послуг з транспортування природного газу у січні-лютому 2017 року не виконав, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг", в якому просило стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 21 210,91 грн., з яких: 18 192,77 грн. – основна сума заборгованості за надані послуги з транспортування природного газу у січні-лютому 2017 року,128,55 грн. – пеня, 2 343,11 грн. – інфляційні втрати, 546,48 грн. – 3% річних від простроченої суми.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вони є обґрунтованими, законними та підтвердженими матеріалами справи.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості, що виникла у зв’язку з неналежним виконанням зобов’язання за договором, який за своєю правовою природою є договором постачання природного газу.

Взаємовідносини, що виникають в процесі продажу і купівлі природного газу регулюються, зокрема, Кодексом газотранспортної системи (затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 за № 2493), Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу", Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу (затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 за № 2496).

Відповідно до ст.ст. 6, 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу ст. 655 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" споживач зобов'язаний забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів.

Відповідно до п. 2. Правил постачання природного газу: постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов'язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об’ємах (обсягах), а споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу. У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу (п. 11 Правил постачання природного газу).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 “Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів”):

- при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави;

- справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України);

- суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 269);

- обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236).

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення не відповідає вищевказаним вимогам.

З урахуванням наведених законодавчих приписів у розгляді даної справи суд першої інстанції повинен був з’ясувати (встановити) обставини, пов’язані з таким: чи мало місце порушення замовником умов договору щодо повної та своєчасної оплати послуг з транспортування природного газу за період січень-лютий 2017 року; чи здійснено нарахування заборгованості у відповідності до умов договору та вимог діючого законодавства; чи підтверджені позовні вимоги належними та допустимими доказами; чи сплачена відповідачем станом на момент розгляду справи сума нарахованої заборгованості в повному обсязі або частково.

При прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд Харківської області виходив, зокрема із факту виникнення заборгованості у відповідача за період січень-лютий 2017 року, не з’ясувавши усі обставини справи та не надавши належну оцінку аргументам відповідача.

Так, з матеріалів справи вбачається, що сума боргу за січень 2017 року була нарахована на підставі рішення постійно діючої комісії ПАТ “Харківміськгаз“ від 31.01.2017 при розгляді акту про порушення за №308/17 від 24.01.2017 та проведення нарахування відповідно до розділу ХІ глави 4 пункту 4.1. Кодексу газорозподільних систем за номінальною потужністю за період з 01.01.2017-01.02.2017, оформлене протоколом №11 від 31.01.2017 (а.с. 78).

Відповідач не погоджуючись із зазначеним рішенням неодноразово звертався до голови комісії з листами (№10 від 01.02.2017, №30 від 28.02.2017), в яких заперечуючи проти наявності визначених в рішенні порушень, просив переглянути та скасувати рішення комісії від 31.01.2017 та провести розрахунок обсягу спожитого природного газу через комерційний ВОГ ТОВ “Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг“ відповідно до абзацу 3 підпункту 3.2. пункту 3 глави 7 розділу Х Кодексу газорозподільних систем та надіслати споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період – січень 2017 року, підписані уповноваженим представником оператора ГРМ (а.с. 79-82).

Оператор ГРМ - ПАТ “Харківміськгаз“ в добровільному порядку рішення від 31.01.2017 не скасував, новий розрахунок обсягу спожитого природного газу не здійснив, що стало підставою для звернення ТОВ “Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг“ до місцевого господарського суду з позовом до ПАТ “Харківміськгаз“ про визнання недійсним спірного рішення.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.10.2017 у справі №922/2803/17 позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним рішення постійно діючої комісії ПАТ “Харківміськгаз“ з питань, пов’язаних з розглядом актів про порушення, складених у разі виявлення порушень, споживачем (несанкціонованим споживачем), що не є побутовим, вимог Кодексу газорозподільних систем про задоволення акту про порушення №308/17 від 24.01.2017 та проведення нарахування відповідно до розділу ХІ глави 4 пункту 4.1. Кодексу газорозподільних систем за номінальною потужністю за період з 01.01.2017-01.02.2017, яке оформлене протоколом №11 від 31.01.2017 (а.с.83-85).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 у справі №922/2803/17 рішення господарського суду Харківської області від 17.10.2017 у даній справі залишено без змін, станом на теперішній час в касаційному порядку не оскаржувалось, набрало законної сили.

Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції, який при вирішенні питання щодо наявності боргу за січень 2017 року у вказаному позивачем розмірі, не прийняв до уваги посилання відповідача на наявність вищевказаних судових рішень, зазначивши, що судом не було зобов’язано ПАТ “Харківміськгаз“ вчинити будь-які дії щодо перерахунку обсягів природного газу, оскільки відсутність в судовому рішенні відповідної вказівки не звільняє сторону від обов’язку здійснити перерахування у відповідності до вимог договору та приписів чинного законодавства, та надати споживачу для оплати документи, складені на законних підставах.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням вищевказаного, беручи до уваги, що позивач в обґрунтування позовних вимог щодо наявності боргу за січень 2017 року у розмірі 17 198,07 грн., який не визнається відповідачем в повному обсязі, посилається на рішення постійно діючої комісії ПАТ “Харківміськгаз“ від 31.01.2017 при розгляді акту про порушення за №308/17 від 24.01.2017 та проведення нарахування відповідно до розділу ХІ глави 4 пункту 4.1. Кодексу газорозподільних систем за номінальною потужністю за період з 01.01.2017-01.02.2017, оформлене протоколом №11 від 31.01.2017, яке було визнано недійсним в установленому законом порядку, суд апеляційної інстанції, встановивши відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджують законність та обґрунтованість заявлених в цій частині вимог, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у зв’язку з недоведеністю та необґрунтованістю в частині нарахування суми основного боргу в розмірі 17 198,07 грн. за надані послуги з транспортування природного газу за січень 2017 року.

Крім того, колегія суддів, надаючи оцінку аргументам відповідача щодо фактичного надання позивачем послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в період січень 2017 року у кількості 12025 куб. м на суму 6689,75 грн., зазначає про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, що можуть свідчити про правомірність вказаних тверджень.

Вирішуючи питання щодо наявності боргу за лютий 2017 року у розмірі 994,70 грн., колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме – з актів №02-17-187 наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.02.2017 та №254а звірки взаєморозрахунків з контрагентом, підписаними обома сторонами (а.с.18, 24), газотранспортним підприємством було нараховано до сплати вартість наданих замовнику в лютому 2017 року послуг з транспортування природного газу на суму 6 538,43 грн.

Згідно тверджень відповідача у відзиві на позовну заяву, надані в лютому 2017 року послуги з транспортування природного газу ним визнаються у кількості 9965 ку.м на суму 5543,73 грн.

В рахунок сплати за надані у вказаний період позивачем по договору №187 від 28.05.2015 послуги відповідачем було сплачено 6 183,00 грн. Факт здійснення оплати не заперечується сторонами та підтверджується наявним в матеріалах справи актом №254а звірки взаєморозрахунків з контрагентом.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження позиції відповідача щодо невірного нарахування газорозподільним підприємством суми вартості наданих в лютому 2017 року послуг з транспортування природного газу в розмірі 6 538,43 грн., та беручи до уваги здійснення замовником оплати зазначених послуг в розмірі 6 183,00 грн., колегією суддів встановлено неправомірність заявлення позовних вимог в частині наявності боргу за лютий 2017 року у розмірі 994,70 грн. та наявність у відповідача перед позивачем непогашеного боргу за лютий 2017 року в розмірі 355,43 грн.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 355,43 грн. основного боргу за надані послуги з транспортування природного газу за період - лютий 2017 року.

В позовній заяві Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" просило стягнути з відповідача пеню, інфляційні втрати та 3% річних за несвоєчасні розрахунки з урахуванням вимог статті 625 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.ст. 547-548 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

За пунктом 7.1. договору газотранспортне підприємством і замовником у випадку невиконання або неналежного виконання зобов’язань за договором несуть відповідальність у межах передбачених законодавством. У разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 7.3. договору).

Відповідно до п. 5.5. договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Таким чином, останнім днем оплати за надані у лютому 2017 року послуги є 20.03.2017.

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України. боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши власний розрахунок суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат за період прострочення заборгованості в лютому 2017 року, за допомогою програми “Законодавство“, враховуючи рекомендації Пленуму Вищого господарського суду України, викладені у постанові № 14 від 17 грудня 2013 року “Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань”, Інформаційного листа № 01-06/928/2012 від 17 липня 2012 року, суд апеляційної інстанції визначив, що розмір пені від простроченої суми становить 45,66 грн. (з 20.03.2017 по 19.09.2017), 3% річних – 9,88 грн. (20.03.2017 по 21.02.2018), інфляційних втрат – 39,06 грн. (квітень 2017 року – січень 2018 року).

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №187 від 28.05.2015 в розмірі 450,03 грн. законними та обґрунтованими, а висновки суду про задоволення позову в частині стягнення суми заборгованості в розмірі 20 760,88 грн. такими, що ґрунтуються на неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду частковому скасуванню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, судова колегія керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, частини 6 статті 147 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" на рішення господарського суду Харківської області від 02.05.2018 у справі №922/473/18 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.05.2018 у справі №922/473/18 в частині задоволення позову про стягнення 20 760,88 грн. заборгованості та 1724,65 грн. судового збору скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові в цій частині відмовити.

Перший та другий абзаци резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

“В позові Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" про стягнення заборгованості у розмірі 21 210,91 грн., з яких: 18 192,77 грн. – основна сума заборгованості за надані послуги з транспортування природного газу у січні-лютому 2017 року,128,55 грн. – пеня, 2 343,11 грн. – інфляційні втрати, 546,48 грн. – 3% річних від простроченої суми, за надані послуги з транспортування природного газу за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №187 від 28.05.2015 відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" (61066, м. Харків, вул. Велозаводська, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (61001, м. Харків, вул. Культури, 20-А, ) 355,43 грн. (триста п’ятдесят п’ять гривень 43 копійки) основної заборгованості за надані послуги з транспортування природного газу у лютому 2017 року, 45,66 грн. (сорок п’ять гривень 66 копійок) пені, 39,06 (тридцять дев’ять гривень 06 копійок) грн. інфляційних втрат, 9,88 грн. (дев’ять гривень 88 копійок) – 3% річних від простроченої суми, за надані послуги з транспортування природного газу за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №187 від 28.05.2015 та 37,35 грн. (тридцять сім гривень 35 копійок) судового збору.“

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (61001, м. Харків, вул. Культури, 20-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" (61066, м. Харків, вул. Велозаводська, 1, ) 2 586,97 грн. (дві тисячі п’ятсот вісімдесят шість гривень 97 копійок) судових витрат, понесених у зв’язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.