ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2018 Справа № 904/159/16

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б. за участю секретаря судового засідання Хавіної О.С.

за позовом Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства " Українська залізниця", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "БЛОК ЛТД", м. Кам"янське, Дніпропетровської області

про стягнення 96 196,45 грн.

Представники:

Від Позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1778 від 26.10.2017 р., представник

Від Відповідача: ОСОБА_2, ордер серія КС№ 374673 від 08.05.208 р., представник

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства" Українська залізниця" (далі-Позивач) 13.01.2016 року звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "БЛОК ЛТД" (далі-Відповідач), в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь збори за затримку вагонів та перевізний тариф у розмірі 96196,45 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1442,95 грн.

В обґрунтування позову Позивач посилається на те, що у квітні 2015 року зі станції Правда Придніпровської залізниці ТОВ Фірма "БЛОК ЛТД" здійснило відправлення вагонів на станцію Ганіска при Кошицах ЖСР. При проходженні вагонів через прикордонну станцію Ужгород Львівської залізниці було виявлено невідповідність назви вантажу, зазначеної в графі 11 перевізних документів з даними зазначеними в електронній митній декларації. У зв'язку з неприйняттям спірних вагонів на державному кордоні, спірні вагони були затримані на прикордонній станції Ужгород з 13.04.15р. 10 год. 00 хв. до 14.04.15р. 13 год. 30 хв., про що залізницею складено акт форми №3573 від 14.04.15р.

Представник Відповідача 04.02.2016р. подав відзив на позов (арк.с. 56-59 Т,1), в якому просить суд:

- застосувати до позовних вимог строк позовної давності згідно п. 5 ст. 315 ГК України;

- задоволенні позовних вимог ПАТ «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ ВП: 40081237, місцезнаходження ВП: 49602, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, Кіровський район, пр. Карла Маркса, буд.108) до ТОВ Фірма «БЛОК ЛТД», м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області (, 51921, АДРЕСА_1), про стягнення зборів за затримку вагонів та перевізний тариф у розмірі 96196,45 грн. відмовити в повному обсязі;

- витрати по сплаті судового збору покласти на ПАТ «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ ВП: 40081237, місцезнаходження ВП: 49602, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, Кіровський район, пр. Карла Маркса, буд. 108).

Представник Відповідача 25.02.16р. надав клопотання про долучення додаткових доказів (арк.с. 69-77 Т.1), а саме:

- копію Договору № ПР.ДН-1-1487/НЮп від 06.03.2014 р. (арк.с. 70-75 Т.1).

10.03.16р. Позивач подав заперечення щодо застосування до спірних правовідносин строку позовної давності (арк.с. 85 Т.1), в яких вказує про те, що заява про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин є безпідставною та підтверджуються необґрунтованою, оскільки порушення було виявлене та зафіксоване 13.04.2015р., а тому враховуючи 9-ти місячний строк позовної давності кінцевий строк подачі позову до суду 14.01.2016р. Як вбачається з матеріалів справи, позов було направлено по пошті 08.01.2016 року (відповідно до відбитку календарної печатки відділу поштового зв'язку) та отримано судом 13.01.2016р., в зв'язку з чим, пропуску строку позовної давності не було.

Ухвалою суду від 09.03.16р. суд витребував від Позивача докази наявності у ПАТ "Українська залізниця" права звертатись до суду з позовом в інтересах ДП "Придніпровська залізниця".

Під час судового засідання 14.03.2016р. Позивач надав пояснення про те, що права Позивача ґрунтуються на Законі України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та підтверджуються фактом реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" як правонаступника Державного підприємства "Придніпровська залізниця".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2016р. зупинено провадження у справі №904/159/16 до завершення процедури передачі майнових прав від Державного підприємства "Придніпровська залізниця" до його правонаступника - Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" шляхом складання та затвердження передавального акта, а також державної реєстрації припинення ДП "Придніпровська залізниця" (арк.с. 103-105 Т.1).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2018р. поновлено провадження у справі №904/159/16, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в засіданні по суті на 10.05.2018 р. о 14:30год.

24.05.2018р. Відповідач подав відзив на позовну заяву (арк.с. 140-144 Т.1), в якому проти позову заперечує в повному обсязі та просить суд покласти судові витрати на Позивача.

21.06.2018 року Відповідач подав заяву щодо компенсації витрат на правову допомогу (арк.с. 189-195 Т.1).

10.07.2018 року Відповідач подав додаткові заперечення (в порядку статті 169 ГПК України) (арк.с. 226-229 Т.1) щодо нарахування плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу, збору за маневрову роботу та перевезення телеграфом; щодо нарахування послуг пов'язаних з прибуттям і здачею за кордон експортних вантажів, пов'язаних з прийманням і відправленням імпортних вантажів, покриттям витрат пов'язаних з митним доглядом, провізної плати.

12.07.2018 року Позивач подав відповідь на відзив щодо підстави для складання акту загальної форми; щодо відсутності комерційного акту; щодо розходження коду вантажу (невірно оформлена накладна); щодо відсутності накопичувальних карток (арк.с. 246-248 Т.1).

В судовому засіданні 12.07.18р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Взаємовідносини залізниці з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "БЛОК ЛТД" щодо подачі та забирання вагонів регулюється договором №ПР-ДН-1-1487/НЮп "Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги" (арк.с. 70-75 Т.1).

У квітні 2015 року зі станції Правда Придніпровської залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Блок ЛТД» здійснило відправлення вагонів №№ 60779550, 55094916, 56068406, 55167571, 52877974, 65675137, 54898358, 61926523, 60742384, 61205761, 62058821, 52935574, 61317681, 56107980, 50015197, 60759065, 61603932, 61789483, 60842176, 55758072, 55161269, 62327200, 53110174, 61634861, 57602153 згідно накладних №№ 47842802, 47842828, 47343073, 47843164, 47843172, 47843230, 47843289, 47843321, 47843339, 47843396, 47843404, 47843412, 47843438, 47843446, 47843453, 47843461, 47843487, 47843503, 47843529, 47843537, 47843545, 47843552, 47843560, 47843586, 47843602 (арк.с. 12-36 т,1) на станцію Ганіска при Кошицах ЖСР.

Так, при проходженні вагонів №№ 60779550, 55094916, 56068406, 55167571, 52877974. 65675137, 54898358, 61926523, 60742384, 61205761, 62058821, 52935574, 61317681, 56107980, 50015197, 60759065, 61603932, 61789483, 60842176, 55758072, 55161269. 62327200, 53110174, 61634861, 57602153 через прикордонну станцію Ужгород Львівської залізниці було виявлено невідповідність назви вантажу, зазначеної в графі 11 перевізних документів з даними, зазначеними в електронній митній декларації (далі ЕМД). По даному факту було складено акт загальної форми № 3561 від 13.04.2015 за підписами працівників станції та інспектора митниці Щука (арк.с. 38 Т.1).

У зв'язку з неприйняттям спірних вагонів на державному кордоні, спірні вагони були затримані на прикордонній станції Ужгород з 13.04.2015 10 год. 00 хв. до 14.04.2015 13-30, про що складено акт загальної форми № 3573 від 14.04.2015 (арк.с. 39). Таким чином, складені документи є підставою для покладання відповідальності за затримку вагонів на відправника.

На підставі статті 21 § 7 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі- СМГС), за затримку вагонів №№ 60779550, 55094916, 56068406. 55167571, 52877974, 65675137, 54898358, 61926523, 60742384, 61205761, 62058821, 52935574, 61317681, 56107980, 50015197, 60759065, 61603932, 61789483, 60842176, 55758072, 55161269, 62327200, 53110174, 61634861, 57602153 по станції Ужгород Львівської залізниці нараховані збори за затримку, а також перевізний тариф за перевезення вагонів до держкордону та у зворотному напрямку на загальну суму 96196,45 грн., з якими Відповідач не погодився, що й призвело Позивача зі зверненням до суду.

Зважаючи на встановлені обставини, суд керується таким.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Параграф 2 ст. 11 СМГС встановлює: якщо перевезення або видача вантажу затримується внаслідок того, що відправник не надав необхідних супровідних документів або документи, надані ним, є недостатніми або неправильними, то за час затримки стягуються штрафи, збори, як то: за зберігання вантажів, простій вагонів. Якщо зазначена затримка відбувається на залізниці відправлення або призначення, то ці штрафи розраховуються у відповідності із внутрішніми правилами, що діють на цих залізницях.

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення СМГС не містить вказівок щодо порядку оформлення затримок та перешкод перевезення вантажів, а також порядку оплати витрат, понесених залізницею через затримку перевезення. Натомість ст. 36 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення встановлює, що при відсутності у цій Угоді, тарифах та Службовій інструкції до Угоди необхідних положень застосовуються постанови, викладеш у внутрішніх законах та правилах відповідної країни, залізниці якої є учасниками цієї Угоди.

Щодо порядку оформлення затримок та перешкод перевезення вантажів, а також порядку оплати витрат, понесених залізницею через затримку перевезення застосували приписи Статуту залізниць України та Правил перевезень вантажів.

Позивач пояснює, що плата за користування вагонами, маневрові роботи, збір за зберігання вантажу нарахована у відповідності до п. 1.8 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послугами , тоді як інші докази про склад робіт, їх тривалість в часі тощо, суду не надані. Зазначаємо, що такими доказами могли бути пам'ятки про подавання вагонів за формою ГУ-45, що складаються у відповідності до п. 1.8. розділу III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (тарифне керівництво № 1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26 березня 2009 року № 317, або відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, які є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і складаються на підставі пам'яток.

Так, п. 4 Правил користування вагонів та контейнерів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року №113, визначено, що плата за подавання, збирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які оформляються на підставі пам'яток про подавання/забирання вагонів.

Пункт 1.11 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 864/5085, із змінами і доповненнями, встановлює, що платежі, збори та штрафи, які виникли через затримку вагонів з експортними вантажами під час перевезення з вини відправника, оформляються станцією затримки відповідними документами, які надсилаються на станцію відправлення для стягнення цих платежів, зборів та штрафів з відправника згідно зі статтями 118, 120, 122 Статуту.

Таким чином, за відсутності відомостей плати за користування вагонами, накопичувальних карток, відомостей за подавання та забирання вагонів вказані збори не можуть бути нараховані.

Аналогічні правові висновки містяться в постанові Вищого господарського суду України від 16 серпня 2017 року по справі № 906/1223/16, постанові Вищого господарського суду України від 27 листопада 2008 року по справі №6/33-08-642, постанові Вищого господарського суду України від 13 листопада 2008 року по справі №17/49, постанові Вищого господарського суду України від 13 листопада 2008 року по справі № 22/140-08 тощо.

Відповідно до ст. 11 СМГС, мовою оригіналу: «Штрафи, сборы, как то: за хранение груза, простой вагонов, должны быть внесены в накладную».

Стаття 12 СМГС передбачає, мовою оригіналу: «Отправитель несет ответственность за правильность сведений и заявлений, указанных им в накладной. Он несет ответственность за все последствия от неправильного, неточного или неполного указаний этих сведений и заявлений, а также от того, что они внесены в несоответствующую графу накладной.

§ 2. Железная дорога имеет право проверить правильность сведений и заявлений, указанных отправителем в накладной.

Если при приеме груза на станции отправления в накладной будут обнаружены неправильности, то отправитель обязан составить новую накладную, если согласно § 5 статьи 7 исправление накладной не допускается.

Проверка содержания груза в пути следования может быть произведена только при условии, если она вызывается таможенньїми и другими правилами, а также целями обеспечения безопасности движения поездов и сохранности груза в пути следования.

Если в результате проверки груза, произведенной в пути следования или на станции назначений, выяснилось, что сведения, указанные в накладной отправителем, не соответствуют деиствительности, то станция, производившая проверку, должна об зтом составить коммерческий акт в соответствии со статьей 18 и сделать отметку об акте в накладной в графе "Коммерческий акт". При обнаружении в накладной неправильного наименования груза привозная плата за весь путь следования исчисляется по тарифному классу, предусмотренному для действительно перевозимого груза, и взимается в соответствии со статьей 15».

Отже, згідно зі статтею 11 СМГС, у випадку недодання супровідних документів або будь-яких неточностей у супровідних документах, що надані до залізничної накладної можуть стягуватися додаткові збори, як то плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу. Провізна ж плата стягується відповідно до статті 12 СМГС, у випадку невірного вказання відомостей у залізничній накладній. З цього приводу складається комерційний акт, який є підставою для покладення на відправника відповідальності.

Відповідач зазначає, що будь-яких неточностей чи невідповідності відомостей у залізничній накладній не було. Було додано всі документи, про що зазначено в графі 23 залізничної накладної. Сертифікати якості також додано. Розходження у назві МД- 2 та залізничної накладної є технічною помилкою. Крім того, в складеному акті загальної форми вказано про розходження коду вантажу, а в телеграмі - про розходження назви вантажу. Будь-який комерційний акт Позивачем не складався.

Пунктом 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів передбачено, що усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Отже, нарахування додаткових послуг, таких як, пов'язаних з прибуттям і здачею за кордон експортних вантажів, пов'язаних з прийманням і відправленням імпортних вантажів, покриттям витрат пов'язаних з митним доглядом, можливе лише за наявності зазначення їх та відображення у накопичувальних картках. Позивачем не надано жодного документу, який підтверджує розрахунок і нарахування наданих послуг, окрім посилання на тарифне керівництво. Також суд констатує, що вказані додаткові послуги не внесено до залізничних накладних в якості таких, що підлягають оплаті, що також підтверджує безпідставне нарахування даних платежів та недоведення Позивачем своїх вимог належними доказами.

Отже, враховуючи наведені обставини у сукупності, суд погоджується із запереченнями Відповідача проти позову і вважає, що Позивач не довів наявність підстав для нарахування і стягнення збору за затримку вагонів та перевізний тариф у розмірі 96196,45 грн. за обставинами справи. У зв'язку з цим в позові суд відмовляє.

Щодо стягнення компенсації витрат на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, Відповідачем в обґрунтування понесення ним витрат на оплату послуг адвоката подано копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців по Адвокатському об'єднанню «ВіннерЛекс»; копію Статуту Адвокатського об'єднанню «ВіннерЛекс»; копію рахунку на оплату юридичних послуг згідно Договору про надання правової допомоги від 21.11.2017р.; копію акту приймання-передачі послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги від 21.11.2017 станом на 08.05.2018 р.; копію звіту про надання правової допомоги станам на 08.05.2018 року (додаток №1 до акту приймання-передачі послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги від 21.11.2017 станом на 08.05.2018р.); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 виданого Дніпропетровською обласною КДКА; копію витягу з Єдиного реєстру адвокатів України по ОСОБА_2; копію наказу (розпорядження) № 3/18 -ВК від 12.03.2018 року про прийняття на роботу ОСОБА_2; копію наказу (розпорядження) № 7-ВК від 17.03.2017 року про прийняття на роботу ОСОБА_3; копію довіреності від 21.11.2017 року на ОСОБА_3 (арк.с. 196-217 Т.1).

Враховуючи те, що Відповідач надав до суду докази надання послуг адвоката, довів суду витрачений адвокатом час на вирішення всіх питань, які виникають при вирішення даного спору, а також враховуючи відсутність заперечень Позивача щодо розміру цих витрат, суд покладає на Позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, відсутні підстави для покладення судових витрат Позивача на Відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства" Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "БЛОК ЛТД" - відмовити.

Понесені Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства" Українська залізниця" судові витрати у вигляді судового збору покласти на Позивача.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства" Українська залізниця" (49602, м.Дніпро, пр. Д.Яворницького, 108, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "БЛОК ЛТД" (51921, АДРЕСА_2, ) витрати, пов'язані з правничою допомогою, на суму 20000,00 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки та порядку, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в двадцятиденний строк з дня складення повного тексту рішення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 20.07.2018

Суддя ОСОБА_4