КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2018 р. Справа№ 910/398/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко А.І.

при секретарі Денисюк І.Г.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 19.07.2018р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крупяний Двір"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2018р. (повний текст складено 23.04.2018)

у справі № 910/398/18 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крупяний Двір"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний експрес"

про стягнення 97 962, 74 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Крупяний Двір" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний експрес" про стягнення 97 962, 74 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 у справі № 910/398/18 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний експрес" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крупяний Двір" 97 962, 74 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 23.05.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крупяний Двір" передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Шапталі Є.Ю., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді Гончаров С.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Крупяний Двір" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2018р. у справі № 910/398/18 та вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

11.06.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2018 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Крупяний Двір" про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін та призначено розгляд справи на 04.07.2018.

02.07.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

03.07.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2018 задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи та відкладено розгляд справи на 19.07.2018.

В судовому засіданні 19.07.2018 представник скаржника заперечив проти клопотання відповідача про закриття провадження по справі.

В судовому засіданні 19.07.2018 представники відповідача просили задовольнити клопотання про закриття провадження по справі.

Колегія суддів розглянувши вказане клопотання та заслухавши пояснення сторін оголосила ухвалу про відмову в закритті провадження по справі.

Також в даному судовому засіданні представники сторін надали свої пояснення стосовно апеляційної скарги, у відповідності до яких скаржник просив задовольнити її та скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2018р. у справі № 910/398/18, а представники відповідача просили залишити вказане рішення без змін.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між ТОВ "Крупяний Двір" (покупець) та Компанією "Weltweit Agri-exports, India" (продавець) 20.07.2017 р. було укладено контракт № ІМР-20/07/2017-1 (надалі - контракт), відповідно до якого продавець зобов'язується поставити покупцю 416 тон рису, загальною вартістю 158 080,00 дол. США (п.п. 1.2, 1.3, 2.1 контракту).

Згідно з п. 3.1 контракту продавець здійснює поставку товару морським транспортом на умовах поставки CRF Одеса, Україна (Інкотермс 2010).

Відповідно до п. 3.2 контракту строк поставки товару становить 20 календарних днів з дати зарахування грошових коштів на банківський рахунок продавця.

Пунктом 4.1.3 контракту визначений перелік документів на партію товару, копії яких продавець зобов'язується надати не пізніше, ніж за 13 банківських днів до дати відвантаження партії товару у порт.

Сторони, в п. 4.1.5 контракту домовились, що продавець зобов'язується забезпечити отримання оригіналів документів, визначених п. 4.1.3 контракту, не пізніше, як за 5 банківських днів до дати відвантаження партії товару у порту призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, вантаж до морського порту міста Одеси прибув двома партіями, а саме - 14.09.2017 р. та 15.09.2017 р. прибули 5 контейнерів (ZIMU 305828-4, ZIMU 293312-8, TRHU 257750-0, SEGU 209-735-2, GLDU 298558-7), а 21.09.2017 р. ще 5 контейнерів (CMAU 0048586, CMAU 0854730, CMAU 0899499, FCIU 4094055, TEMU 2067708).

Компанія "Weltweit Agri-exports, India" (продавець), 22.09.2017 р. та 25.09.2017 р. на виконання п. 4.1.3 контракту, міжнародним перевізником Aramex International LLC, офіційним представником якого є ТОВ "Міжнародний експрес" (відповідач), направив на адресу ТОВ "Крупяний Двір" документи, необхідні для розмитнення придбаного позивачем товару (рису), що підтверджується міжнародними відправленнями за накладними № від 22.09.2017 р. та № від 25.09.2017 р.

Зазначені міжнародні відправлення надійшли до України авіатранспортом (аеропорт Бориспіль) 26.09.2017 р. (за накладною № від 22.09.2017 р.) та 29.09.2017 р. (за накладною № від 25.09.2017 р.), однак, ТОВ "Крупяний Двір" отримало їх від перевізника лише 06.10.2017 р., що спричинило несвоєчасне розмитнення позивачем придбаного ним вантажу та понесення останнім витрат у вигляді оплати послуг за зберігання контейнерів із вантажем на території морського порту та послуг за користування контейнерами (демерж) за вищими тарифами, ніж було встановлено домовленостями ТОВ "Крупяний Двір" із третіми особами - Компанією "ГПК Гамбург Порт Консалтинг ГмбХ" за договором № 151215/К від 02.03.2015р., Компанією "Zim Integrated Shipping Services LND" за договором № 61/01-16Н від 15.12.2015р., ТОВ "Бруклін-Київ Порт" за договором № 2-937 від 11.03.2015р., ТОВ "СМА СІ ДЖі ЕМ Шиппінг Едженсіз Україна" за договором № 1875 від 21.04.2017р.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, ТОВ "Крупяний Двір" просило відшкодувати йому понесені збитки у сумі 97 962,74 грн., завдані внаслідок недодержання ТОВ "Міжнародний експрес" митних правил під час розмитнення поштової міжнародної кореспонденції, у якій, зокрема, знаходились документи на вантаж позивача, що призвело до порушення строків розмитнення придбаного позивачем товару та понесення останнім додаткових витрат перед третіми особами у вигляді оплати послуг за зберігання контейнерів із вантажем у порту та за користування контейнерами за завищеними тарифами.

Також з матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Міжнародний Експрес" є міжнародним експрес-перевізником, який в своїй діяльності, зокрема, керується Конвенцією про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28.05.1999р. (дата набрання чинності для України від 06.05.2009р.) (надалі - Конвенція), під дію якої підпадає будь-яке міжнародне перевезення пасажирів, багажу або вантажу, яке здійснюється повітряним судном за винагороду (п.1 ст.1 Конвенції), Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законами України "Про транспорт", "Про зовнішньоекономічну діяльність", Про транзит вантажів", "Про транспортно-експедиторську діяльність", іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ст. 929 Цивільного кодексу України, ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Як передбачено ч. 1 ст. 932 Цивільного кодексу України, право експедитора залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 919 Цивільного кодексу України передбачено, що перевізник зобов'язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк (ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 1 ст. 11 Конвенції авіавантажна накладна або квитанція на вантаж є достатнім свідченням укладення договору, прийняття вантажу та умов перевезення, зазначених у них.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про транзит вантажів", який визначає засади організації та здійснення транзиту вантажів авіаційним, автомобільним, залізничним, морським і річковим транспортом через територію України, транзит вантажів супроводжується товарно-транспортною накладною, складеною мовою міжнародного спілкування.

Декларування транзиту вантажів, що переміщуються авіаційним транспортом, здійснюється за авіаційною вантажною накладною (Air Waybill) та/або вантажною відомістю (Cargo Manifest) з поданням органам доходів і зборів вантажної митної декларації.

Як вже встановлено вище, міжнародні відправлення за авіавантажними накладними (Air Waybill) № та № , прибули до України 26.09.2017 р. та 29.09.2017 р. (відповідно), проте, були видані перевізником позивачу лише 06.10.2017 р., що на думку останнього, вказує на наявність у діях відповідача порушення митних правил.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому, збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

У відповідності до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що відправник міжнародних відправлень за авіавантажними накладними № та № - Компанія "Weltweit Agri-exports, India", керуючись Конвенцією від 28.05.1999р., погодився з Умовами перевезення поштових відправлень за правилами встановленими Aramex International LLC (офіційний представник - ТОВ "Міжнародний Експрес") (надалі - Умови), про що свідчить підпис його представника на авіавантажних накладних. Розділом 6 указаних Умов визначено, що Aramex International LLC не несе відповідальності за будь-яку затримку перевезення, що спричинена державними органами, які діють з фактичними чи очевидними повноваженнями або законодавством, діями або бездіяльністю поштових, митних та інших державних посадових осіб (п. ІV).

При цьому з матеріалів справи вбачається, що у вересні 2017 року з метою створення умов для оперативного перегляду інформації при здійсненні митного контролю, Державною фіскальною службою України були запроваджені зміни до правил пропуску вантажу міжнародного експрес-перевізника на територію України, про які ТОВ "Міжнародний Експрес" було повідомлено наявним у справі листом Київської митниці ДФС № 7594/2/10-70-61-05-47 від 25.09.2017р.

У відповідності до змісту вказаного листа Київської митниці ДФС, а також листа Державної фіскальної служби України № 24970/7/99-99-18-04-01-17 від 19.09.2017 р., до Реєстру програмно-інформаційного комплексу експрес-перевізників "Реєстр центральних сортувальних станцій, регіональних сортувальних станцій" були внесені зміни шляхом доповнення інформацією щодо іноземного оператора експрес-перевезень та реквізитами угоди ("Іноземна компанія/№ угоди/дата/строк дії"), а також щодо транспортних засобів експрес-перевізника (номер "ТЗ перевізника/марка-модель/№ свідоцтва/період дії). У зв'язку з такими змінами, за вимогою податкових органів України, усі експрес-перевізники, у тому числі і ТОВ "Міжнародний Експрес", зобов'язані були надати відповідні відомості до митних органів для внесення їх до Реєстру центральних сортувальних станцій, регіональних сортувальних станцій.

Як вбачається з матеріалів справи, що після отримання від Київської митниці ДФС листа № 7594/2/10-70-61-05-47 від 25.09.2017 р., ТОВ "Міжнародний Експрес" листом № 77 від 25.09.2017 р. надало митному органу усю наявну у нього інформацію стосовно міжнародних центральних сортувальних станцій, що використовується для переміщення консолідованих міжнародних відправлень через аеропорт "Бориспіль" для внесення її до Реєстру програмно-інформаційного комплексу експрес-перевізників.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, ТОВ "Міжнародний Експрес" листами № 78 від 26.09.2017 р., № 81 від 28.09.2017 р., № 83 від 04.10.2017 р., на усні вимоги Київської митниці ДФС, додатково надавало інші витребувані митним органом відомості стосовно своїх міжнародних центральних сортувальних станцій. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, копію картки відмови № UA125100/2017/32217 у прийнятті митної декларації та митному оформленні випуску чи пропуску товарів (у тому числі за авіавантажними накладними № та № ) представник відповідача отримав від митниці лише 02.10.2017 р., тобто тільки на 6 день після першої затримки вантажу за накладаною № та на 2 день за накладною № .

Зазначене свідчить, що зі свого боку ТОВ "Міжнародний Експрес" були вжиті усі заходи щодо належного виконання своїх зобов'язань під час митного оформлення міжнародних відправлень, в тому числі за накладними № та № , в той час, як внаслідок введення Державною фіскальною службою України змін до правил пропуску вантажу експрес-перевізника на територію України та постійне витребування митним органом від перевізника додаткової інформації для внесення її до Реєстру центральних сортувальних станцій, регіональних сортувальних станцій, спричинило затримку міжнародних відправлень відповідача на митному кордоні України.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає, що з боку відповідача відсутня, як протиправна поведінка, так і вина, яка полягала б у невиконанні або неналежному виконанні своїх зобов'язань міжнародного експрес-перевізника щодо повного та своєчасного виконання митних правил. При цьому, як, вже зазначалось, відповідно до умов перевезення Aramex International LLC, від імені якого діє відповідач, міжнародний перевізник не несе відповідальності за будь-яку затримку перевезення, що спричинена державними органами, діями або бездіяльністю поштових, митних та інших державних посадових осіб.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення для застосування до відповідача ТОВ "Міжнародний Експрес" відповідальності у вигляді стягнення збитків, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо посилань скаржника, викладених в апеляційній скарзі, слід зазначити, що відсутність карток відмов митних органів на звернення відповідача № 77 від 25.09.2017 р., № 78 від 26.09.2017 р., № 81 від 28.09.2017 р. не свідчить про порушення ТОВ "Міжнародний Експрес" митних правил та не може бути покладено в обгрунтування позову.

Щодо тверджень скаржника про те, що додаткова угода від 02.10.2017 р. (стосовно детальної інформації про міжнародні сортувальні центри) була укладена відповідачем лише після отримання картки відмови від 02.10.2017р. і це свідчить про невиконання ТОВ "Міжнародний Експрес" вимог митниці, то апеляційний господарський суд їх відхиляє, оскільки вказана обставина лише підтверджує факт запровадження митними органами нової технології оформлення вантажу експрес-перевізниками (відповідно - і нових вимог митниці), про які відповідачу не було відомо при оформленні вантажу та про що він сам зазначив у своїх поясненнях, не заперечуючи факту укладення додаткової угоди саме 02.10.2017 р. таким чином, з боку відповідача не було суб'єктивного наміру на порушення митних правил.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2018р. у справі № 910/398/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Крупяний Двір", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Крупяний Двір" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2018р. у справі № 910/398/18 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крупяний Двір" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2018р. у справі № 910/398/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2018р. у справі № 910/398/18 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/398/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до суду касаційної інстанції у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді С.А. Гончаров

А.І. Тищенко

Повний текст постанови складено 19.07.2018