РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018Справа № 910/1843/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Державної екологічної інспекції у м. Києві

до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва»

про стягнення 286500,00 грн.

Представники:

від позивача: Дацько Я.О.

від відповідача: Савченко Н.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна екологічна інспекція у м. Києві звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про стягнення 286500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про заподіяння відповідачем шкоди зеленим насадженням міста Києва внаслідок використання не за призначенням озеленених земельних ділянок під час самовільного розміщення та складування опалого листя з відходами різного морфологічного складу, тобто влаштування сміттєзвалища за адресою: перетин вул. Милославської та вул. Закревського у Деснянському районі м. Києва, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 286500,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2018 суд ухвалив: Державної екологічної інспекції у м. Києві залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; зазначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи; подання підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом п'яти днів з дня вручення даної ухвали.

16.03.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на ціну позову та складність справи, суд приходить до висновку про здійснення розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2018 у справі № 910/1843/18 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 30.03.2018.

У підготовче засідання 30.03.2018 представники сторін не з'явились, про поважність причин неявки суд не повідомили, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196 - 205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою. Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження, зокрема, у випадках, коли питання, визначені ч. 2 ст. 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

З огляду на неможливість вирішення всіх питань, що визначені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у даному підготовчому засіданні, суд вважає за необхідне відкласти підготовче засідання.

Крім того, відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду суд вважає за необхідне продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2018 суд ухвалив: продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкласти на 15.05.2018.

26.04.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити в позові з тих підстав, що в акті обстеження земельної ділянки від 18.04.2017 не вказано відомостей про те, яким чином замірялась площа земельної ділянки, яка визначена позивачем як засмічена, а також відсутня схема самої земельної ділянки; відповідача не було ознайомлено з актом перевірки; за результатами проведення позапланової перевірки позивач висунув нову вимогу у приписі №04/78п від 04.05.2017 - ліквідувати розміщене опале листя з відходами різного морфологічного складу на перетині вул. Милославської та Закревського у Деснянському районі міста Києва; відсутність вини відповідача у влаштуванні сміттєзвалища, про яке йде мова у приписі, підтверджується тим, що Деснянській районній в місті Києві державній адміністрації за результатами проведення з 03.04.2017 по 21.04.2017 позивачем перевірки видано припис від 27.04.2017 №04/88п щодо зобов'язання ліквідації складованого опалого листя на перетині вул. Милославської та Закревського у Деснянському районі міста Києва та ліквідації стихійного сміттєзвалища; відповідачем було отримано лише один примірник акту; позивач проігнорував надану відповідачем інформацію щодо того, що майданчик на перетині вул. Милославської та Закревського у Деснянському районі міста Києва був наданий КП «Дирекція з управління та обслуговування жилого фонду Деснянської районної у м.Києві ради»; всі відходи, які утворились в процесі господарювання підприємства та в процесі споживання мешканцями багатоквартирних будинків збираються та вивозяться КП «Київкомунсервіс» на підставі договорів про надання послуг з вивезення побутових відходів, що укладаються щороку.

У підготовче засідання 15.05.2018 прибули представники сторін. Представник позивача просив надати час для підготовки відповіді на відзив.

У підготовчому засіданні 15.05.2018 оголошено перерву до 05.06.2018.

У підготовче засідання 15.05.2018 прибули представники сторін. Представник позивача подав суду заперечення на відзив, відповідно до яких відповідач наполягає на задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивач діяв у межах повноважень, наявність припису відповідачу та Деснянській районній в місті Києві адміністрації не заперечує порушення, вчинене відповідачем. Також представник позивача усно заявив клопотання про залучення співвідповідачів.

У підготовчому засіданні оголошено коротку перерву з метою письмового оформлення представником позивача заявленого клопотання.

Після оголошеної перерви представник позивача подав суду клопотання про залучення співвідповідачів, а саме Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у місті Києві ради» та Деснянську районну у місті Києві державну адміністрацію, з метою з'ясування вини вказаних осіб.

За змістом ст. 48 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Суд зазначає, що позивач, подаючи позов до суду, визначив у ньому предмет та підстави такого позову. Так, предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача шкоди у розмірі 286500,00 грн., підставами - самовільне розміщення та складування саме відповідачем опалого листя з відходами різного морфологічного складу, тобто влаштування сміттєзвалища за адресою: перетин вул. Милославської та вул. Закревського у Деснянському районі м. Києва з посиланням на відповідні докази, що долучені до позову.

При цьому, позивачем у клопотанні про залучення співвідповідачів не вказано вимог до вказаних осіб, а також не обґрунтовано підстав для залучення їх до участі у даній справі як співвідповідачів. Крім того, залучення співвідповідачів у даній справі фактично матиме наслідком одночасну зміну предмету та підстав позову, а також доказової бази, що не допускається.

За наведених обставин, у задоволенні даного клопотання судом відмовлено.

У підготовчому засіданні 05.06.2018 судом були вчинені дії, передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2018 суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі № 910/1843/18, призначити справу до судового розгляду по суті на 12.06.2018.

У судове засідання 12.06.2018 прибули представники сторін.

У судовому засіданні 12.06.2018 оголошено перерву до 10.07.2018.

У судове засідання 12.06.2018 прибули представники сторін. Представник позивача підтримав позов, представник відповідача проти позову заперечив.

У судовому засіданні 10.07.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція у м. Києві (далі - Інспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується.

Державна екологічна інспекція у місті Києві, відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 11.08.2017 № 312 є територіальним органом Державної екологічної інспекції України (далі - Держекоінспекція) та їй підпорядковується і діє в межах своїх повноважень, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема, про охорону земель, надр, зокрема щодо: здійснення заходів із запобігання забрудненню земель хімічними і радіоактивними речовинами, відходами, стічними водами; додержання екологічних нормативів з питань використання та охорони земель.

Завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об'єктів, пов'язаних з історико-культурною спадщиною. (ст. 1 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України « Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» Державною екологічною інспекцією у м. Києві 01.12.2016-21.12.2016 було здійснено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» (вул. Закревського, 15 у Деснянському районі м. Києва). В ході перевірки виявлено порушення - зберігання та видалення відходів здійснюється з порушенням вимог екологічної безпеки, що являється порушенням частин 1 - 5 статті 33, ч. 8 ст. 34 Закону України «Про відходи», ДСанПіН 2.2.7.029-99.

За результатами зазначеної перевірки Державною екологічною інспекцією у м. Києві було винесено припис від 21 грудня 2016 року № 04/428п, пунктом 2 якого зобов'язано суб'єкта господарювання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» - зберігання та видалення відходів здійснювати відповідно вимог екологічної безпеки, (ч. 1-5 статті 33, ч. 8 ст. 34 ЗУ № 187; ДСанПіН 2.2.7.029-99) та надано термін на усунення виявленого порушення - до 31.01.2017.

Державною екологічною інспекцією у м. Києві на підставі наказу № 121 від 10.04.2017 та направлення № 108 від 10.04.2017 було проведено позапланову перевірку стосовно виконання умов зазначеного припису № 04/428п від 21 грудня 2016 року в період з 11.04.2017 по 25.04.2017 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» (вул. Закревського, 15 у Деснянському районі м. Києва).

В ході перевірки, за результатами якої складено акт №04/121А перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, встановлено, що умови виконання припису не виконані, а саме: п. 2 припису - зберігання та видалення відходів здійснюється з порушенням вимог екологічної безпеки, а саме:

під час перевірки припису встановлено, що за адресою: перетин вулиць Милославської та Закревського у Деснянському районі м. Києва комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району» здійснюється з порушенням вимог екологічної безпеки шляхом самовільного розміщення та складування опалого листя (код відходів згідно класифікатору: 2413.2.9.06- відходи, одержані в процесі очищення вулиць, місць загального використання, інші) разом із відходами різного морфологічного складу з прибудинкових територій на землях запасу міста, тобто самовільного влаштування сміттєзвалища, що є порушенням ст. 17, 28, 33 Закону України «Про відходи», ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Порядку ведення реєстру місць видалення відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 № 1216, п. 3.7 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України № 145, внаслідок чого використовуються не за призначенням озеленені та інші земельні ділянки, відведені для їх створення, що призвело до пошкодження зелених насаджень, що є порушенням ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 5 Закону України «Про рослинний світ», а також до засмічення земельної ділянки за вказаною адресою загальною площею 3820 кв. м. (58 х 50м та 40 х 23м), висотою 0,7 м (відповідно до Акту обстеження земельної ділянки від 18.04.2017,), що є порушенням п. «і» ст. 23-2 Закону України «Про відходи», абз. 8, 9 п. «а» ст. 7 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

За результатами зазначеної перевірки Державною екологічною інспекцією у м. Києві було винесено припис від 04 травня 2017 року № 04/78п суб'єкту господарювання - комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району» згідно з пунктами 2, 3 якого підприємство зобов'язано:

-зберігання та видалення відходів КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району» здійснювати відповідно до вимог екологічної безпеки,

-ліквідувати розміщене опале листя з відходами різного морфологічного складу на земельній ділянці на перетині вулиць Милославської та Закревського у Деснянському районі міста Києва.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про заподіяння відповідачем шкоди зеленим насадженням міста Києва внаслідок використання не за призначенням озеленених земельних ділянок під час самовільного розміщення та складування опалого листя з відходами різного морфологічного складу, тобто влаштування сміттєзвалища за адресою: перетин вул. Милославської та вул. Закревського у Деснянському районі м. Києва, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 286500,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров'я населення; д) збереження територій та об'єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов'язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами.

Згідно ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв.

Частина 1 статті 16 зазначеного Закону передбачає, що на об'єктах благоустрою забороняється: 1) виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов'язковість його отримання передбачена законом; 2) самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі тощо; 3) вивозити і звалювати в не відведених для цього місцях відходи, траву, гілки, деревину, листя, сніг; 4) складувати будівельні матеріали, конструкції, обладнання за межами будівельних майданчиків; 5) самовільно встановлювати об'єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо; 6) встановлювати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження з відповідними органами Національної поліції; 7) влаштовувати стоянки суден, катерів, інших моторних плавучих засобів у межах територій пляжів; 8) випасати худобу, вигулювати та дресирувати тварин у не відведених для цього місцях; 9) здійснювати ремонт, обслуговування та миття транспортних засобів, машин, механізмів у не відведених для цього місцях (крім випадків проведення негайного ремонту при аварійній зупинці).

Підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані: 1) утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію; 2) утримувати в належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем об'єкти благоустрою (їх частини); 3) усувати на закріплених за ними об'єктах благоустрою (їх частинах) за власний рахунок та в установлені строки пошкодження інженерних мереж або наслідки аварій, що сталися з їх вини; 4) усувати на закріплених за ними об'єктах благоустрою (їх частинах) наслідки надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру в установленому порядку; 5) проводити згідно з планами, затвердженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об'єктів благоустрою (їх частин), що здійснюються у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 6) у процесі утримання об'єктів благоустрою (їх частин) дотримуватися відповідних технологій щодо їх експлуатації та ремонту, регулярно здійснювати заходи щодо запобігання передчасному зносу об'єктів, забезпечення умов функціонування та утримання їх у чистоті й належному стані; 7) відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України; 8) допускати на об'єкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, аварійно-рятувальні та інші служби для здійснення заходів щодо запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ст. 18 зазначеного Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у: 1) порушенні встановлених державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів; 2) проектуванні об'єктів благоустрою населених пунктів з порушенням затвердженої в установленому законодавством порядку містобудівної документації та державних будівельних норм; 3) порушенні встановлених законодавством екологічних, санітарно-гігієнічних вимог та санітарних норм під час проектування, розміщення, будівництва та експлуатації об'єктів благоустрою; 4) порушенні правил благоустрою територій населених пунктів; 5) порушенні режиму використання і охорони територій та об'єктів рекреаційного призначення; 6) самовільному зайнятті території (частини території) об'єкта благоустрою населеного пункту; 7) пошкодженні (руйнуванні чи псуванні) вулично-дорожньої мережі, інших об'єктів благоустрою населених пунктів; 8) знищенні або пошкодженні зелених насаджень чи інших об'єктів озеленення населених пунктів, крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону; 9) забрудненні (засміченні) території населеного пункту; 10) неналежному утриманні об'єктів благоустрою, зокрема покриття доріг, тротуарів, освітлення територій населених пунктів тощо.

Притягнення осіб, винних у порушенні законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, до відповідальності, передбаченої законом, не звільняє їх від обов'язку відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення вимог цього законодавства. Шкода, завдана внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення незалежно від сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс, методик, розрахунків щодо обрахування шкоди. Відсутність таких такс, методик, розрахунків не може бути підставою для відмови у відшкодуванні шкоди. У такому разі шкода компенсується за фактичними витратами, затвердженими в установленому порядку рішенням органу місцевого самоврядування, на облаштування одного квадратного метра території міста або базової вартості одного квадратного метра землі на відновлення порушеного стану об'єкта благоустрою або довкілля (ч.ч. 3, 4 ст. 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

За змістом п.п. з), л) ч. 1 ст. 17 Закону України «Про відходи» суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані: не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об'єктах; відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров'ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України.

Як встановлено судом, Державною екологічною інспекцією у м. Києві на підставі наказу № 121 від 10.04.2017 та направлення № 108 від 10.04.2017 було проведено позапланову перевірку стосовно виконання умов зазначеного припису № 04/428п від 21 грудня 2016 року в період з 11.04.2017 по 25.04.2017 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» (вул. Закревського, 15 у Деснянському районі м. Києва).

В ході перевірки, за результатами якої складено акт №04/121А перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, встановлено, що умови виконання припису не виконані, а саме: п. 2 припису - зберігання та видалення відходів здійснюється з порушенням вимог екологічної безпеки, а саме:

під час перевірки припису встановлено, що за адресою: перетин вулиць Милославської та Закревського у Деснянському районі м. Києва комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району» здійснюється з порушенням вимог екологічної безпеки шляхом самовільного розміщення та складування опалого листя (код відходів згідно класифікатору: 2413.2.9.06- відходи, одержані в процесі очищення вулиць, місць загального використання, інші) разом із відходами різного морфологічного складу з прибудинкових територій на землях запасу міста, тобто самовільного влаштування сміттєзвалища, що є порушенням ст. 17, 28, 33 Закону України «Про відходи», ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Порядку ведення реєстру місць видалення відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 № 1216, п. 3.7 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України № 145, внаслідок чого використовуються не за призначенням озеленені та інші земельні ділянки, відведені для їх створення, що призвело до пошкодження зелених насаджень, що є порушенням ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 5 Закону України «Про рослинний світ», а також до засмічення земельної ділянки за вказаною адресою загальною площею 3820 кв. м. (58 х 50м та 40 х 23м), висотою 0,7 м (відповідно до Акту обстеження земельної ділянки від 18.04.2017,), що є порушенням п. «і» ст. 23-2 Закону України «Про відходи», абз. 8, 9 п. «а» ст. 7 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

За результатами зазначеної перевірки Державною екологічною інспекцією у м. Києві було винесено припис від 04 травня 2017 року № 04/78п суб'єкту господарювання - комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району» згідно з пунктами 2, 3 якого підприємство зобов'язано:

-зберігання та видалення відходів КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району» здійснювати відповідно до вимог екологічної безпеки,

-ліквідувати розміщене опале листя з відходами різного морфологічного складу на земельній ділянці на перетині вулиць Милославської та Закревського у Деснянському районі міста Києва.

Так, позивачем заявлено до стягнення з відповідача збитки, завдані внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок використання не за призначенням парків, скверів, гідропарків, інших озеленених та земельних ділянок, відведених для їх створення, а також за самовільний проїзд та заїзд на них транспортних засобів, засмічення водойм на їх територіях, що є додатком 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 8 квітня 1999 р. N 559 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 р. N 1789), а саме за влаштування сміттєзвалищ (за 1 кв. метр площі) у розмірі 75,00 грн. за 1 метр.

В той же час, судом встановлено, що позивачем було видано Деснянській районній в місті Києві державній адміністрації припис №04/88п від 27.04.2017 за результатами проведення з 03.04.2017 по 21.04.2017 Державною екологічною інспекцією у м. Києві перевірки у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Так, згідно з п. 6, 7 вказаного припису, позивач зобов'язав Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію: в термін до 27.08.2017 вжити заходів щодо ліквідації складованого опалого листя на території земельної ділянки на перетині вулиць Милославська та Закревського; в термін до 27.11.2017 вжити заходів щодо ліквідації стихійного сміттєзвалища на території земельної ділянки на перетині вулиць Милославська та Закревського, а також з метою запобігання подальшого влаштування сміттєзвалища невідомими особами на цій території - звернутися до постійно діючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами.

Таким чином, як відповідача, так і Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію позивач зобов'язав вжити заходів щодо ліквідації сміттєзвалища на території земельної ділянки на перетині вулиць Милославська та Закревського, що дає підстави для висновку, що позивачем самостійно не визначено особу-порушника, що здійснила розміщення сміттєзвалища, оскільки у приписі №04/88п від 27.04.2017 має місце словосполучення «невідомими особами».

Окрім того, як обґрунтовано зазначає позивач, розпорядженням Деснянської районної у місті Києві адміністрації від 27.09.2010 №748 «Про облаштування майданчика для складування опалого листя та визначення місця для вивезення снігу з проїзних частин вулиць району», зобов'язано Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної в місті Києві ради» облаштувати майданчик для складування опалого листя на пустирі на перетині вулиць Милославської та Закревського; приймати опале листя від підприємств, організацій, установ та закладів тільки після ретельної перевірки автомобілів, які його перевозять, при виявленні сміття серед опалого листя повертати транспортні засоби і повідомляти про такі випадки управління контролю за благоустроєм району для прийняття відповідних заходів адміністративного впливу.

Так, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної в місті Києві ради» не припинено.

Так, відповідач, власне, зазначав, що він не здійснював розміщення на спірній території сміттєзвалища, тоді-як розпорядженням Деснянської районної у місті Києві адміністрації від 27.09.2010 №748 «Про облаштування майданчика для складування опалого листя та визначення місця для вивезення снігу з проїзних частин вулиць району», зобов'язано Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної в місті Києві ради» облаштувати майданчик для складування опалого листя на пустирі на перетині вулиць Милославської та Закревського.

Окрім того, суд зазначає, що у підготовчому засіданні 15.05.2018 представник позивача подав суду клопотання про залучення співвідповідачів, а саме Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у місті Києві ради» та Деснянську районну у місті Києві державну адміністрацію, з метою з'ясування вини вказаних осіб.

Так, у задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено з тих підстав, що позивач, подаючи позов до суду, визначив у ньому предмет та підстави такого позову (предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача шкоди у розмірі 286500,00 грн., підставами - самовільне розміщення та складування саме відповідачем опалого листя з відходами різного морфологічного складу, тобто влаштування сміттєзвалища за адресою: перетин вул. Милославської та вул. Закревського у Деснянському районі м. Києва з посиланням на відповідні докази, що долучені до позову. При цьому, позивачем у клопотанні про залучення співвідповідачів не вказано вимог до вказаних осіб, а також не обґрунтовано підстав для залучення їх до участі у даній справі як співвідповідачів. Крім того, залучення співвідповідачів у даній справі фактично матиме наслідком одночасну зміну предмету та підстав позову, а також доказової бази, що не допускається.

В той же час, суд наголошує на тому, що, подаючи позов про стягнення збитків (матеріальної форми відшкодування шкоди), позивач має доводити, що саме в діях/бездіяльності зазначеного ним відповідача наявний кожен з 4 елементів, існування яких є умовою для відшкодування шкоди.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Приписами ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Законом щодо окремих видів господарських зобов'язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду (ст. 225 Господарського кодексу України).

Стаття 1166 Цивільного кодексу України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Так, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідним є доведення таких фактів:

а) неправомірність поведінки особи: неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди, зокрема, втрату або пошкодження майна потерпілого. При цьому, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі;

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Так, наявні у справі докази, зокрема, припис, виданий відповідачу, та припис, виданий Деснянській районній в місті Києві державній адміністрації, розпорядження Деснянської районної у місті Києві адміністрації від 27.09.2010 №748 «Про облаштування майданчика для складування опалого листя та визначення місця для вивезення снігу з проїзних частин вулиць району», а також клопотання про залучення співвідповідачів з метою з'ясування вини вказаних осіб в сукупності дають суду підстави для висновку, що позивачем при проведенні перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства не було достовірно встановлено, ким саме було здійснено розміщення сміттєзвалища на перетині вулиць Милославська та Закревського та, відповідно, хто повинен нести наслідки у вигляді відшкодування шкоди.

При цьому, судом враховано, що відповідно до роз'яснення Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» N 02-5/744 від 27.06.2001, у випадках, коли контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства на території, підвідомчій відповідній місцевій раді, встановлено факт правопорушення, вчиненого невстановленими особами, господарським судам слід враховувати вимоги статей 12, 21, 42 Закону України "Про відходи" та статей 15, 19, 55, 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" за змістом яких органи місцевого самоврядування можуть бути відповідачами у справах даної категорії в разі порушення ними названих законодавчих актів.

З огляду на наведене, за недоведеності позивачем факту розміщення відповідачем сміттєзвалища (самовільного розміщення та складування опалого листя з відходами різного морфологічного складу) на перетині вулиць Милославська та Закревського, відсутні підстави для задоволення позову Державної екологічної інспекції у м. Києві про відшкодування збитків за такі дії.

При цьому, суд зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наведених обставин, позов Державної екологічної інспекції у м. Києві про відшкодування збитків не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача, які складаються з суми судового збору, покладаються на позивача у зв'язку з відмовою в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 20.07.2018

Суддя Ю.В. Картавцева