ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.05.2018р. Справа №905/445/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ,

до відповідача: Державного вищого навчального закладу «Донецький технікум промислової автоматики», м.Донецьк,

про стягнення 69658,99 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Державного вищого навчального закладу «Донецький технікум промислової автоматики», м.Донецьк про стягнення:

- боргу за активну електричну енергію, спожиту за період з липня 2014 року по грудень 2015 року, у розмірі 33334,69 грн;

- боргу за реактивну електричну енергію, спожиту за період з липня 2014 року по грудень 2015 року, у розмірі 2005,50 грн;

- суми 3% річних, нарахованих за період з 19.07.2014р. по 31.12.2017р., за невиконання грошових зобов'язань по сплаті електроенергії, спожитої за період з липня 2014 року по грудень 2015 року, у розмірі 3334,12 грн;

- суми інфляційних, нарахованих за період з 01.08.2014р. по 31.12.2017р., за невиконання грошових зобов'язань по сплаті електроенергії, спожитої за період з липня 2014 року по грудень 2015 року, у розмірі 30568,95 грн;

- суми пені нарахованої за період з 01.01.2016р. по 17.06.2016р., за невиконання грошових зобов'язань по сплаті електроенергії, спожитої за період з липня по грудень 2015 року, у розмірі 415,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії №81 від 31.01.2012р. в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати товару, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних.

Відповідач відзиву у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив. Одночасно, за висновками суду, Державний вищий навчальний заклад «Донецький технікум промислової автоматики» був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі №905/445/18 та її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, з огляду на наступне:

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно зі статутом (дата реєстрації 25.05.2005р.) та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 02.11.2011р., відомості яких в частині адреси є актуальними на теперішній час, Державний вищий навчальний заклад «Донецький технікум промислової автоматики» зареєстрований за адресою: 83055, м.Донецьк, вул.Горького, буд.163.

З огляду на те, що відповідач знаходиться на території, на яку не здійснюється пересилання поштової кореспонденції, 23.03.2018р. на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (dn.arbitr.gov.ua), у розділі «Новини та події суду» було розміщено оголошення щодо відкриття провадження у справі.

Окрім того, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала від 12.03.2018р. була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем знаходження точки розрахункового обліку електроенергії відповідача (додаток №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» до договору №81 від 31.01.2012р., державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №9061105, датований 23.12.2010р.), а саме: 87443, Донецька область, с.Білосарайська Коса, вул.Безуха, 47.

29.03.2018р. ухвалу суду повернуто громадянином ОСОБА_1 з письмовими поясненнями відносно того, що власником будинку за вказаною адресою є він, а Державний вищий навчальний заклад «Донецький технікум промислової автоматики» за відповідною адресою не знаходиться.

У даному випадку судом також враховано, що згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду від 12.03.2018р., не подав до суду відзиву на позов, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Як свідчать матеріали справи, 31.01.2012р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було підписано договір №81 про постачання електричної енергії, відповідно до розділу 1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача із загальною (за всіма обєктами) приєднаною потужністю 250 кВа, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Перелік точок розрахункового обліку споживача наведено у додатку №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» до договору №81 від 31.01.2012р. (з урахуванням редакції, що набула чинності з підписанням додаткової угоди від 30.04.2013р.).

За приписами п.9.5 договору №81 від 31.01.2012р. останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2012р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази припинення дії спірного правочину, враховуючи пояснення позивача, які викладені у позовній заяві, суд дійшов висновку, що зобовязання сторін за вказаною угодою автоматично продовжувались кожний наступний рік та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

За правилами п.п.2.2.2, 2.3.4 договору №81 від 31.01.2012р. постачальник зобовязався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, а споживач зобовязався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» та №5 «Порядок розрахунків» до цього договору.

Як свідчать матеріали справи, у липні-вересні, листопаді-грудні 2014 року, січні-серпні, жовтні-грудні 2015 року електропостачальною організацією поставлено споживачу активну електроенергію на загальну суму 33334,69 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи актами прийому-передачі товарної продукції (електроенергії), а саме:

- за липень 2014 року на суму 1631,12 грн (1146 кВт/год),

- за серпень 2014 року на суму 11516,09 грн (8091 кВт/год),

- за вересень 2014 року на суму 10602,67 грн (7163 кВт/год),

- за листопад 2014 року на суму 2075,24 грн (1402 кВт/год),

- за грудень 2014 року на суму 437,86 грн (290 кВт/год),

- за січень 2015 року на суму 459,74 грн (290 кВт/год),

- за лютий 2015 року на суму 415,36 грн (262 кВт/год),

- за березень 2015 року на суму 482,75 грн (290 кВт/год),

- за квітень 2015 року на суму 472,45 грн (281 кВт/год),

- за травень 2015 року на суму 481,98 грн (290 кВт/год),

- за червень 2015 року на суму 482,36 грн (281 кВт/год),

- за липень 2015 року на суму 1045,39 грн (580 кВт/год),

- за серпень 2015 року на суму 1045,39 грн (580 кВт/год),

- за жовтень 2015 року на суму 1058,47 грн (580 кВт/год),

- за листопад 2015 року на суму 1025,63 грн (562 кВт/год),

- за грудень 2015 року на суму 102,19 грн (56 кВт/год).

Крім того, електропостачальною організацією було надано Державному вищому навчальному закладу «Донецький технікум промислової автоматики» послуги з перетоку реактивної електроенергії у липні-вересні, листопаді-грудні 2014 року на загальну суму 2005,50 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі товарної продукції (електроенергії), а саме:

- за липень 2014 року на суму 665,23 грн (3707 кВАр/год),

- за серпень 2014 року на суму 431,03 грн (6795 кВАр/год),

- за вересень 2014 року на суму 383,83 грн (5972 кВАр/год),

- за листопад 2014 року на суму 278,82 грн (4592 кВАр/год),

- за грудень 2014 року на суму 246,59 грн (4278 кВАр/год).

Наведені акти підписані та скріплені печатками сторін.

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором обовязок по оплаті електричної енергії та послуг з компенсації її перетоку у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» заявлено вимоги, зокрема, про стягнення боргу за активну електроенергію в сумі 33334,69 грн та перетоки реактивної електроенергії в розмірі 2005,50 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу норм ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За правилами п.3.1.1 договору №81 від 31.01.2012р. постачальник має право отримувати від споживача своєчасну плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами.

Відповідно до п.3 додатку №5 «Порядок розрахунків» до договору №81 від 31.01.2012р. за підсумками розрахункового періоду постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок для остаточного розрахунку. Період між датами початку та закінчення розрахункового періоду прирівнюється до періоду дії тарифу (календарного місяця) та сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію, що діяли на кінець розрахункового та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних оформленого між постачальником та споживачем «Акта прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії)» (додаток №10 до договору) та/або інших умов договору. Обсяги спожитої електричної енергії визначаються за фактичними показами засобів обліку згідно порядку, обумовленого у додатку №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» до договору та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених договором і ПКЕЕ.

За приписами п.9 вказаного додатку остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, а також за інші платежі, передбачені цим договором та ПКЕЕ здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка грошовими коштами на рахунки постачальника електричної енергії, які вказані в розділі 10 договору, у терміни, що не перевищують 5 операційних днів від дня отримання рахунку.

За змістом п.17 додатку №6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» кошти оплати за перетікання реактивної електроенергії перераховуються споживачем на поточний рахунок ЕО протягом 5 днів від дня отримання розрахункових документів.

Як свідчать матеріали справи, постачальник надав, а споживач прийняв рахунки №12/81 на оплату активної електроенергії, спожитої у липні-вересні, листопаді-грудні 2014 року, січні-серпні, жовтні-грудні 2015 року на суму 33334,69 грн та її перетоків у липні-вересні, листопаді-грудні 2014 року в загальному розмірі 2005,50 грн.

Відтак, з урахуванням змісту п.п.2.2.2, 2.3.4, 3.1.1 договору №81 від 31.01.2012р., п.9 додатку №5 «Порядок розрахунків», п.17 додатку №6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до вказаного правочину, господарським судом встановлено, що строк виконання зобовязань відповідача з оплати активної електроенергії на суму 33334,69 грн, послуг з перетоку реактивної електроенергії на суму 2005,50 грн настав.

Проте, за твердженнями позивача, всупереч умовам укладеного договору і положенням ст.ст.526, 692 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, Державний вищий навчальний заклад «Донецький технікум промислової автоматики» за одержану електричну енергію та послуги з перетоку реактивної електричної енергії не розрахувався. Заборгованість відповідача за спожиту активну електричну енергію становить 33334,69 грн та послуги з перетоку реактивної електричної енергії 2005,50 грн.

В той же час, належних та допустимих доказів в розумінні норм ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували факт наявності заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго», відповідачем під час розгляду справи не представлено.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивач зобовязання за договором №81 від 31.01.2012р. виконав належним чином, зауважень щодо кількості та якості спожитої електричної енергії від відповідача не надходило, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за спірним договором обовязки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, з огляду на всі представлені позивачем докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Державного вищого навчального закладу «Донецький технікум промислової автоматики» на користь позивача суми боргу за активну електроенергію у розмірі 33334,69 грн, послуги з перетоку реактивної електричної енергії в сумі 2005,50 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.2.1 договору №81 від 31.01.2012р. визначено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.4 2.3.5 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком №5 «Порядок розрахунків» до цього договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі обумовленому додатком №5 «Порядок розрахунків» до цього договору за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобовязання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Відповідно до п.9 додатку №5 «Порядок розрахунків» за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.4 2.3.5 цього договору, з порушенням термінів, визначених даним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 415,73 грн пені за загальний період з 01.01.2016р. по 17.06.2016р. (поставки липня-серпня, жовтня-грудня 2015 року).

За розрахунком суду сума пені становить 415,72 грн.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 3334,12 грн за загальний період з 19.07.2014р. по 31.12.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої у липні-вересні, листопаді-грудні 2014 року, січні-серпні, жовтні-грудні 2015 року, послуг з перетоку реактивної електроенергії, що надавались у липні-вересні, листопаді-грудні 2014 року.

За розрахунком суду, розмір процентів річних становить 3258,44 грн.

Крім того, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» просить стягнути інфляційну складову боргу у розмірі 30568,95 грн, за період з 01.08.2014р. по 31.12.2017р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої у липні-вересні, листопаді-грудні 2014 року, січні-серпні, жовтні-грудні 2015 року, послуг з перетоку реактивної електроенергії, що надавались у липні-вересні, листопаді-грудні 2014 року.

За розрахунком суду, інфляційна складова боргу становить 30568,80 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення пені, процентів річних та інфляційних підлягають частковому задоволенню, а саме на суми 415,72 грн, 3258,44 грн та 30568,80 грн відповідно.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1762 грн підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Донецький технікум промислової автоматики» (83001, Донецька обл., м.Донецьк, вул.Горького, буд.163, ) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Островського, буд.8, ) борг за активну електроенергію 33334,69 грн, борг за реактивну електроенергію 2005,50 грн, пеню 415,72 грн, 3% річних 3258,44 грн, суму інфляційних 30568,80 грн, а також судовий збір у розмірі 1760,08 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 10.05.2018р.

Повний текст рішення складено та підписано 15.05.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця