КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2018 р. Справа№ 910/2231/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання: Андросенко А.С.

за участю представників:

від позивача 1: Чебуріна А.М. договір №1/18 від 19.04.2018;

від позивача 2: не з'явився;

від позивача 3 Острянко Б.І. довіреність від 12.04.2018;

від відповідача: Сущук Т.І. довіреність від 15.01.2018, Висотенко І.М. довіреність від 16.05.2018;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного агентства резерву України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.05.2018

у справі №910/2231/17 (суддя - Якименко М.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЧНИЙ МЛИН", Державного підприємства "Дунаєвський комбінат хлібопродуктів", Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТРАВЕСТ"

до Державного агентства резерву України

про визнання недійсним рішення, визнання договорів купівлі-продажу укладеними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 у справі №910/2231/17 задоволено в повному обсязі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЧНИЙ МЛИН" про забезпечення позову.

Заборонено зберігачу пшениці Державному підприємству "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" (32413, Хмельницька обл., Дунаєвецький район, селище міського типу Дунаївці, ВУЛИЦЯ ЛЕРМОНТОВА, будинок 1; ) відпускати (відвантажувати) та/або переміщувати пшеницю 3 класу, урожаю 2007 року у кількості 12000 (дванадцять тисяч тон), що належить Державному агентству резерву України (01601, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПУШКІНСЬКА, буд 28; ).

Не погодившись з постановленою ухвалою, Державне агентство резерву України звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 у справі №910/2231/17 скасувати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Кропивної Л.В., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2018 апеляційну скаргу Державного агентства резерву України було прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 05.07.2018.

Через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника позивача 1 надійшли письмові заперечення.

Через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення.

Через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника позивача 3 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити ухвалу першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

У судове засідання 07.06.2018 з'явились представники позивача 1,3 та відповідача. Представники позивача 2 у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 у справі №910/2231/17 скасувати

Представник позивача 1 в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити ухвалу першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши доводи апеляційних скарг, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

В заяві про забезпечення позову ТОВ "СТОЛИЧНИЙ МЛИН" просить суд:

Забезпечити позов шляхом винесення ухвали якою, забороните зберігачу пшениці ДП "Дунаєвецькому комбінату хлібопродуктів" (ідентифікаційний код юридичної особи: 00952485) відпускати (відвантажувати) та/або переміщувати пшеницю 3 класу, урожаю 2007 року у кількості 12 000 (дванадцять тисяч тон), що належить Державному агентства резерву України (ідентифікаційний код юридичної особи: 37472392).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ТОВ "СТОЛИЧНИЙ МЛИН" зазначило, що правовідносин, що склалися між учасниками, позивачі в тому числі і товариство з обмеженою відповідальністю "Столичний Млин" набуло права, шляхом перемоги на аукціоні на укладання договору купівлі-продажу та отримання пшениці 3 класу, 2007 року, що знаходиться на зберіганні у ДП "Дунаєвецький КХП".

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЧНИЙ МЛИН" вищевказане майно, як було предметом аукціону (пшениця) перебуває на момент подання відповідної заяви за місцем зберігання. Однак Державним агентством резерву України видане розпорядження №0,64/4 від 22 березня 2018 року на ім'я ДП "Дунаєвецького комбінату хлібопродуктів" про відвантаження ДП "Чортківський комбінат хлібопродуктів" пшениці 3 класу, урожай 2007 року у кількості 12 000 (дванадцять тисяч тон), балансовою вартістю - 13 857 000,00 грн (надалі за текстом також - розпорядження).

Дії Державного агентства резерву України з видання (прийняття) розпорядження №0,64/4 від 22 березня 2018 року, на думку позивача порушують права позивачів та унеможливлюю виконання рішення при задоволенні позовних вимог в майбутньому, оскільки відповідно до складської довідки державного підприємства "Дунаєвецького комбінату хлібопродуктів" вих. № 890/1 від 02.11.2017 року підтверджено, що станом на 02.11.2017 року у них знаходиться на зберіганні пшениця 3 класу 2007 року урожаю в кількості 12 000 тис, тон, що належить Державному агентству резерву України.

Заявник також вказував, що Відповідачем вже вчинялися протиправні дії у вигляді проведення повторного аукціону на лоти, оскільки попередній був ним скасований не дочекавшись рішення по цій справі, останні мали на меті провести аукціон та продати відповідне майно (пшеницю) іншим особам.

Відповідне рішення Держрезерву про призначення такого аукціону визнається наразі протиправним у Окружному адміністративному суду міста Києва справа №826/14612/17 в межах даної справи ухвалою від 20.11.2017р. вжито заходів забезпечення позову та заборонено проводити аукціон.

Заявник звертає увагу суду на те, що видання Державним агентством резерву України розпорядження №0,64/4 від 22 березня 2018 року про відвантаження ДП "Дунаєвецьким комбінатом хлібопродуктів" ДП "Чортківському комбінату хлібопродуктів" пшеницю 3 класу, урожаю 2007 року у кількості 12 (дванадцять тисяч тон), позбавить позивачів поновити порушене право, оскільки буде втрачено предмет договору купівлі-продажу та аукціону, що був проведений Держрезервом та протиправно скасований протоколом засідання аукціонного комітету Держрезерву щодо проведення аукціону з реалізації матеріальних цінностей державного резерву № 173/зерно від 29.12.2016 року, та визнається у даній справі також недійсним.

На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову, яке допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту у національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов'язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

В пункті 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» зазначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При цьому, обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Як вбачається з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем до заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, не доведено, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку що вимоги Державного агентства резерву України є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. 255, 269-271, 273, 275, 280-282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного агентства резерву України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 у справі №910/2231/17 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 у справі №910/2231/17 скасувати.

3. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЧНИЙ МЛИН" про забезпечення позову відмовити повністю.

4. Матеріали справи №910/2231/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Руденко