ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

25.07.2018м. Дніпро№ 904/3161/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Воронько В.Д., розглянувши заяву Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго", м. Павлоград Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Оспіщева Володимира Ілліча, м. Павлоград Дніпропетровської області

про видачу судового наказу про стягнення 7106,56 грн, -

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 16.07.2018 надійшла заява Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Оспіщева Володимира Ілліча заборгованості у сумі 7106,56 грн.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас, розглянувши заяву та подані Комунальним підприємством "Павлоградтеплоенерго" докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з таких підстав.

Стаття 150 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачає форму і зміст заяви про видачу судового наказу, за змістом ч. 2 якої у заяві повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України).

Приписами частини другої статті 91 ГПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

В обґрунтування поданої заяви Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" посилається на те, що Фізична особа-підприємець Оспіщев Володимир Ілліч, як споживач за договором №559 на відпуск теплової енергії та потреб опалення від 30.06.2011 (далі - договір), у порушення взятих на себе зобов'язань не оплатив йому, як постачальнику, вартість відпущеної теплової енергії, в результаті чого у споживача станом на 14.06.2018 утворилася заборгованість перед постачальником у сумі 7106,56 грн. Якими доказами підтверджується зазначений розмір заборгованості позивачем в заяві не зазначено.

Пунктами 1.1, 1.2 цього договору передбачено, що виконавець зобов'язується відпустити споживачу своєчасно та відповідної якості теплову енергію для потреб опалення, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надану теплову енергію за встановленими тарифами. Суб'єктом споживання теплової енергії для потреб опалення є нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

За умовами п. 3.3 договору виконавець поставляє споживачу теплову енергію (на початку опалювального сезону) за умови 100% попередньої оплати не пізніше, ніж за 7 календарних днів до початку поставки тепла, згідно п. 5.2 даного договору.

Ціна за 1 Гкал становить 750,44 грн з ПДВ, згідно з рішенням міськвиконкому №994 від 02.10.2009. Вводиться в дію з 15.10.2009 (п. 4.1 договору).

Загальна розрахункова вартість за опалювальний період 11087,00 грн з ПДВ, із доданням розрахунку вартості послуг по місяцям. Рахунок на відпуск теплової енергії надається по факту вироблення тепла за кожний місяць в опалювальний період (п. 4.2 договору). Розрахунок вартості послуг по місяцям позивачем не надано.

Відповідно до п. 5.1 договору попередня оплата за теплову енергію здійснюється щомісячно грошовими коштами шляхом перерахування на розрахунковий рахунок постачальника 100% вартості теплової енергії, яка необхідна для споживання (у відповідності до п. 2.1 договору), не пізніше, ніж за 7 календарних днів до початку постачання тепла.

У п. 5.3 договору сторонами узгоджено, що оплата за теплову енергію здійснюється за рахунками-фактурами. Рахунок-фактура та акт виконаних робіт виписуються після поставки товару (теплової енергії) та є накладною, що направляється при поставці товару (теплової енергії).

У підтвердження існування у споживача заборгованості перед постачальником у сумі 7106,56 грн до заяви про видачу судового наказу додано лише не засвідчену копію договору №559 на відпуск теплової енергії для потреб опалення від 30.06.2011 та виписку КП "Павлоградтеплоенерго" по особовому рахунку Оспіщева Володимира Ілліча (АДРЕСА_1) за період з 01.10.2015 по 10.07.2018, складену позивачем в односторонньому порядку

Однак, передбачені умовами договору первинні документи, якими здійснюється документальне оформлення господарських операцій по прийому-передачі теплової енергії (рахунки-фактури, акти виконаних робіт), а також розрахункові документи (виписки з банківського рахунку заявника тощо) за вказаний у виписці період у матеріалах заяви відсутні.

Договором між сторонами не визначено чіткої суми вартості наданих послуг за кожний місяць споживання теплової енергії, а розрахунок вартості послуг по місяцям, як вже було зазначено, позивачем не надано, в наданій виписці з особового рахунку позивачем за кожний місяць вказана різна вартість послуг, але в підтвердження обгрунтованості розрахунку позивач не надав будь - яких документів.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Жодного документа на підтвердження кількості фактично отриманої відповідачем теплової енергії до справи не надано

Без наявності вказаних документів суд не може встановити факту надання споживачу послуг із постачання теплової енергії у період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року, їх відповідності умовам договору щодо кількості, якості та ціни, факту здійснення споживачем розрахунків саме у сумі 13913,47 грн.

Частинами 1, 3 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Проаналізувавши обставини та подані заявником документи, суд дійшов висновку про неможливість встановлення за наявними матеріалами дійсності грошової вимоги, за якою подано заяву про видачу судового наказу, оскільки порушено вимоги ст. 150 ГПК України стосовно надання заявником інших доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

За змістом статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

До того ж, слід зауважити, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись статтями 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству "Павлоградтеплоенерго" у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 7106,56 грн повністю .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 25.07.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням положень підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя В.Д. Воронько