ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/20228/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Вронська Г.О., Ткач І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу дочірнього підприємства фірми "Екотехніка-М"

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Лиськов М.О.)

від 06.12.2017

та постанову Київського апеляційного господарського суду

(головуючий - Дикунська С.Я., судді- Жук Г.А., Мальченко А.О.)

від 03.04.2018

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Ресурс"

до дочірнього підприємства фірми "Екотехніка-М"

про стягнення 126 844,36 грн

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "АПК Ресурс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ДПФ "Екотехніка-М" про стягнення 126 844,36 грн, з яких 120 000, 00 грн основного боргу, 4 619,46 грн пені, 536,97 грн 3% річних та 1 687, 93 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки № 101116/5 від 10.11.2016 щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 позов задоволено. Стягнуто з ДПФ "Екотехніка-М" на користь ТОВ "АПК Ресурс" 120 000,00 грн основного боргу, 4 619,46 грн пені, 536,97 грн 3% річних, 1 687,93 грн інфляційних втрат та 1 902,68 грн судового збору.

Приймаючи рішення, господарський суд дійшов висновків, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором поставки № 101116/5 від 10.11.2016 в сумі 120 000,00 грн належним чином доведений, документально підтверджений, строк оплати товару настав, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 залишено без змін.

ДПФ "Екотехніка-М" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставами для скасування судових рішень відповідач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанції. Вважає, що господарськими судами прийнято рішення без з'ясування всіх обставин справи. Судом безпідставно не витребувано процесуальних документів кримінальної справи № 0000611 від 03.03.2017. Стверджує, що рішення місцевого суду прийнято за його відсутності та без врахування клопотання про відкладення розгляду справи. На думку скаржника договір поставки № 101116/5 від 10.11.2016 суперечить інтересам держави та суспільства.

У відзиві на касаційну скаргу позивач вважає постанову апеляційного суду та рішення місцевого суду законними та обґрунтованими, просить залишити їх без змін. Вважає підозри позивача, що договір поставки № 101116/5 від 10.11.2016 суперечить інтересам держави та суспільства безпідставними та такими, що ґрунтуються на припущеннях.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї і перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 662, 692 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Наведеній нормі кореспондують положення статті 712 ЦК України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено господарськими судами, 10.11.2016 між ТОВ "АПК Ресурс" як постачальником та ДПФ "Екотехніка-М" як покупцем укладено договір поставки № 101116/5, за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупця продукцію за найменуванням, кількістю та ціною, визначених специфікаціями та видатковими накладними, які є невід'ємною частиною договору, а покупець - зобов'язався прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах Договору.

Документом, в якому вказується асортимент, номенклатура та вартість товару згідно п. 3.1 договору є видаткова накладна, яка відображає об'єм партії що поставляється та яка засвідчує факт приймання товару покупцем.

Відповідно до п. 4.1 договору поставка товару здійснюється постачальником на умовах DAP склад покупця за адресою: м. Рівне, вул. Хмільна, 30 (згідно правил Інкотермс-2010). У випадку, якщо в заявці покупця сторонами узгоджується інша адреса, постачання товару здійснюється за адресою, вказаною в заявці покупця.

За умовами пунктів 6.1, 6.2 договору вартість поставленого товару становить грошова сума, вказана в видатковій накладній на певну партію товару.

Згідно п. 6.3 договору покупець зобов'язується здійснити оплату товару: у безготівковій формі - шляхом перерахування вартості товару на банківський рахунок постачальника; у готівковій формі - шляхом сплати вартості товару в касу постачальника.

Положеннями п. 6.4 договору сторони погодили оплату товару по факту його отримання покупцем, якщо інший порядок не обумовлений у виставленому рахунку-фактурі. Оплата вартості продукції проводиться покупцем по кожній окремій партії поставленої продукції.

20.09.2017 між сторонами було підписано специфікацію № 32 до договору, якою погоджено кількість, вартість та ціну товару, адресу поставки та умови оплати (протягом 7 календарних днів з моменту отримання товару).

Як встановлено господарськими судами, на виконання умов договору, відповідно до видаткової накладної №1113 від 20.09.2017 та товарно-транспортної накладної 1113 від 20.09.2017, позивач поставив відповідачеві товар на загальну суму 140 660,04 грн. ДПФ "Екотехніка-М" частково оплатив придбаний товар на суму 20 660,04 грн.

Відповідач не здійснив остаточних розрахунків за поставлений товар, у зв'язку з чим у нього виник борг перед позивачем в сумі 120 000,00 грн.

Наявність заборгованості в сумі 120 000,00 грн перед позивачем відповідач підтвердив, підписавши акт звіряння взаємних розрахунків за жовтень 2017 року за договором поставки № 101116/5 від 10.11.2016.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати суму боргу за спірним договором поставки в сумі 120000,00 грн, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про визнання вимоги позивача про стягнення з відповідача 120 000,00 грн заборгованості по договору поставки належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами п. 7.2 договору у випадку прострочення оплати поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від розміру простроченого платежу, за кожний день прострочення.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, Верховний Суд погоджується з правомірністю застосування господарськими судами норм матеріального права в частині нарахування на суму боргу та стягнення з ДПФ "Екотехніка-М" 4 619,46 грн пені, 536,97 грн 3% річних та 1 687, 93 грн інфляційних втрат. При цьому судами були вчинені необхідні дії з перевірки розрахунку суми позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, твердження скаржника, що господарськими судами прийнято рішення без з'ясування всіх обставин справи не знайшло свого підтвердження в ході касаційного перегляду справи.

Довід скаржника, що договір поставки № 101116/5 від 10.11.2016 суперечить інтересам держави та суспільства відхиляється Верховним Судом, оскільки до судів попередніх інстанцій не надано жодного доказу на підтвердження цього.

Аргументи скаржника, що рішення місцевого суду прийнято за його відсутності та без врахування клопотання про відкладення розгляду справи не можуть бути підставою скасування рішення суду, оскільки відповідач був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується, зокрема рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а. с. 4, 5). Відповідач не був позбавлений можливості завчасно надати суду всі необхідні докази на підтримання своїх заперечень на позов, а також направити в судове засідання свого представника.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду його позову, не є підставою для скасування судового рішення прийнятого за відсутності представника сторони спору.

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд вважає, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає. Аргументи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом касаційної інстанції.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу дочірнього підприємства фірми "Екотехніка-М" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2018 у справі за № 910/20228/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді Г. Вронська

І. Ткач