ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"24" липня 2018 р.           м. Київ Справа № 911/1586/18

Суддя Конюх О.В., розглянувши заяву від 18.06.2018 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Багм» заборгованості у розмірі 14 866,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

17.07.2018 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до господарського суду Київської області із заявою від 18.06.2018 про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Багм» заборгованості у розмірі 14 866,60 грн., з яких: 2 579,54 грн. заборгованість за кредитом, 6 795,24 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5 010,90 грн. пеня, 480,92 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.

За змістом ст.ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Заявник зазначає, що 08.08.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Багм» було укладено Договір банківського обслуговування (поточного рахунку) зі встановленням кредитного ліміту на рахунок № 4172, згідно якого ТОВ «Багм» приєдналось до «Умов і правил надання банківських послуг» (надалі – Умови), тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування від 08.08.2011, та взяло на себе зобов’язання виконувати умови договору, а банк взяв на себе зобов'язання за наявності вільних грошових коштів надати клієнту кредитний ліміт на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту.

Свої зобов’язання за договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав у повному обсязі, надавши боржнику кредитний ліміт у розмірі 8 400,00 грн.

При цьому, як стверджує заявник, ТОВ «Багм» свої зобов'язання по поверненню позивачу кредитних коштів та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом згідно Договору банківського обслуговування від 08.08.2011 не виконало, у зв’язку з чим заявник просить стягнути з ТОВ «Багм» заборгованість за Договором від 08.08.2011 у розмірі 14 866,60 грн., з яких: 2 579,54 грн. заборгованість за кредитом, 6 795,24 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5 010,90 грн. пеня, 480,92 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також покласти на боржника витрати зі сплати судового збору.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред’явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У ст. 257 ЦК України зазначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 3.2.1.5.7 Умов терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки – пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Тобто, строки позовної давності були продовжені умовами договору.

З долученого до заяви розрахунку заборгованості та банківської виписки вбачається, що 26.01.2012 банком було віднесено несплачену (спірну) суму кредиту до простроченої заборгованості, тоді як згідно відмітки на поштовому конверті, заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу 17.08.2018, тобто з пропуском позовної давності на основну суму заборгованості (кредиту).

Щодо решти вимог заявника про стягнення процентів, пені та комісії за користування кредитом, суд зазначає, що зазначені вимоги не мають ознаки безспірності в розумінні частини 2 ст. 12 ГПК України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 12, 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Багм» заборгованості у розмірі 14 866,60 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 24.07.2018

Суддя                      О.В. Конюх