ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2972/17

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Оборотової О.Ю.

при секретарі судового засідання Горнович Л.О.

За позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна»;

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т»;

про стягнення 97870,79 грн.;

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю від 05.04.2018р.

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю від 05.03.2018р.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» про стягнення заборгованості.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.12.2017р. порушено провадження по справі 916/2972/17.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.12.2017р. справу № 916/2972/17 за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» про стягнення заборгованості, ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.

22.01.2018р. від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» до господарського суду Одеської області надійшло уточнення щодо нарахування пені.

19.02.2018р. від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» надійшла заява про застосування строків позовної давності.

19.02.2018р. до господарського суду Одеської області від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т», надійшло клопотання про призначення судової експертизи, в якому відповідач просив суд призначити по справі економічну експертизу. На розгляд експерта заявник просив поставити наступне питання:

Який розмір заборгованості ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» перед ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» за договором поставки №572/10 від 01.12.2011 станом на 04.12.2017р.

28.02.2018р. від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» до господарського суду Одеської області надійшло клопотання про надання відстрочки виконання рішення до 31.01.2019р.

12.03.2018р. від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» до господарського суду Одеської області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечував з приводу задоволення позовних вимог.

В обґрунтування правової позиції відповідач зазначив, що розрахунок штрафних санкцій зроблено з порушенням вимог ч.6 ст. 232 ГК України, крім цього. відповідач зазначав, що не в змозі встановити точну суму заборгованості.

12.03.2018р. до господарського суду Одеської області від відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т», повторно надійшло клопотання про призначення судової експертизи, в якому відповідач просив суд призначити по справі економічну експертизу. На розгляд експерта заявник просив поставити наступне питання:

Який розмір заборгованості ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» перед ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» за договором поставки №572/10 від 01.12.2011 станом на 04.12.2017р.

13.03.2018р. від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» до господарського суду Одеської області надійшло заперечення з приводу застосування строків позовної давності, в обґрунтування якого позивач зазначив, що позовна заява була подана 15 серпня 2017р. засобами поштового звязку, а тому застосування позовної давності є безпідставним.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» звернулось до господарського суду Одеської області з заявами про забезпечення позову (2-1536/18, 2-1547/18 від 13.03.2018 року), згідно яких просить суд накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» у розмірі ціни позову (97780,79 грн.) та судового збору, які обліковуються на рахунках ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т», а у випадку відсутності грошових коштів та/або їх недостатності, накласти арешт на майно ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т», що належить на праві власності, у розмірі ціни позову 97780,79 грн. та судового збору або у частині для покриття залишку боргу при наявності грошових коштів на рахунках.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.03.2018р. заяви про забезпечення позову від 13 березня 2018 року за вх. №2-1536/18 та 2-1547/18 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» повернути заявнику.

19.03.2018р. від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» надійшло заперечення про надання відстрочки відповідачу.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пункту 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, пункту 4.2.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, в редакції від 22.12.2017р. (протокол №17-13/2017), у звязку з перебуванням судді Гуляк Г.І. на тривалому лікарняному з 05.04.2018р., призначено повторний автоматичний розподіл справі №916/2972/17.

Відповідно до протоколу автоматичний розподіл справи №916/2972/17 визначено склад суду, а саме суддю господарського суду Одеської області Оборотову О.Ю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.04.2018р. суддею Оборотовою позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2972/18 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

04.06.2018р. від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» надійшло доповнення до відзиву, відповідно до якого відповідач заперечує з приводу задоволення позовних вимог та надає копії платіжних доручень, які на думку відповідача підтверджують факт оплати.

15.06.2018р. від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна»до господарського суду Одеської області надійшла заява про уточнення суми основної заборгованості, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 83121,00грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.06.2018р. у задоволенні клотання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т», від 12.03.2018 про призначення судової експертизи відмовлено.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.06.2018р. закрито підготовче провадження у справі № 916/2972/17; призначено справу до судового розгляду по суті.

02.07.2018р. від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» надійшло доповнення до відзиву на позовну заяву відповідно до якого відповідач заперечує з приводу задоволення позовних вимог та надає копії накладних, які на думку відповідача підтверджують факт повернення товару.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив:

01 грудня 2011 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» (Постачальник, позивач) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» (Покупець, відповідач) був укладений Договір поставки з відстрочкою платежу № 572/10.

Відповідно до п. 4.1. Договору поставки, оплату кожної окремої партії Товару (визначеної накладною) по даному Договору відповідач здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії Товару на поточний рахунок Позивача протягом 30 календарних днів з дати поставки Товару відповідачу та підписання відповідних видаткових накладних.

Відповідно до п. 3.14. Договору поставки, Право власності та ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження товарів переходить до відповідача з моменту вигрузки товару на рампу та підписання відповідачем накладної про приймання товару.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору поставки, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» поставило, а ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» прийняло товар, про що свідчать видаткові та товарно-транспортні накладні.

Всього, за розрахунком позивача неоплаченими є накладні на суму 83121,00грн.

Відповідно до п. 5.2. Договору поставки, за несвоєчасну оплату продукції Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення, та за весь час такого прострочення, що за розрахунком позивача становить 14159,79грн.

Дані обставини зумовили звернення позивача до господарського суду із відповідним позовом, з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» належним чином виконало умови договору, що підтверджується видатковими накладними (т.1, а.с.44-91). Дані накладні скріплені підписами та печатками представників сторін, а тому суд вважає видаткові накладні належними та допустимими доказами поставки товару.

Загальна вартість поставленої продукції складає 83121,00грн.

Доказів оплати відповідачем не надано, суд критично оцінює надані відповідачем платіжні доручення (т.2. а.с.6-13), оскільки, в призначенні платежу вказаний договір б/н від 17.07.2006р., а предметом розгляду справи №916/2972/17 є заборгованість за договором №572/10 від 01.12.2011р.

Надані платіжні доручення взагалі не відносяться до предмету спору, а тому не можуть бути належними та допустими доказами оплати товару по договору №572/10 від 01.12.2011р.

Також суд не приймає в якості належних та допустимих доказів повернення товару накладні на повернення (т.2. а.с.48-84), оскільки в них зазначені інші накладні за яким ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» отримувало товар.

Крім цього, суд звертає увагу, що з накладних на повернення товару взагалі не можливо встановити чи було здійснено повернення, оскільки на них відсутня печатка ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна».

Отже, суд прийшов до висновку, загальна вартість поставленої та неоплаченої продукції складає 83121,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд звертає увагу, що сторони п. 5.2. Договору поставки, передбачили, що за несвоєчасну оплату продукції Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення, та за весь час такого прострочення, а тому суд не приймає до уваги правову позицію відповідача яка ґрунтується на тому, що позивачем всупереч ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нараховано пеню за період який перевищує шість місяців.

Згідно з п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» (з наступними змінами і доповненнями) огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені суд встановив, що розрахунок здійснено з допущенням арифметичних помилок, а тому судом здійснено власний розрахунок пені.

За розрахунком господарського суду Одеської області за весь період підлягає стягненню 120378,67грн. пені.

Вирішуючи питання про можливість задоволення позовних ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» в частині стягнення пені, господарський суд враховує заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» про застосування інституту позовної давності до позовних вимог у названій частині.

Як зазначив Конституційний Суд України, строки звернення до суду як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників правовідносин (абзац пятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012).

Виходячи з положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.ст. 260, 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. господарський суд зазначає, що вказані приписи ст. 267 ЦК України знайшли своє відображення у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.11.2012р. у справі № 6-101 цс 12.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Що стосується моменту звернення до господарського суду слід зазначити, що суд не приймає правову позицію позивача, з приводу того, що позовна заява була подана 15 серпня 2017р. оскільки перший раз позовна заява була подана 06.11.2017р., однак була повернута позивачу без розгляду, позовну заяву вдруге було подано 01.12.2017р. Повернення позовної заяви не перериває перебігу позовної давності, а тому суд констатує факт того, що позовна заява надійшла до господарського суду Одеської області через канцелярію саме 01.12.2017р.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи звернення ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» до суду 01.12.2017р. із позовними вимогами про стягнення із ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» пені, приймаючи до уваги заяву відповідача про застосування інституту позовної давності, господарський суд дійшов висновку про необхідність відмови позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення пені по накладним, право прострочення по яких настало до 01.12.2017р. з підстав пропуску строку позовної давності.

За розрахунком господарського суду, з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності до стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» підлягає сума пені у розмірі 7699,41грн.

Щодо клопотання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» про надання відстрочки виконання рішення до 31.01.2019р.суд зазначає наступне.

П. 7.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» передбачено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд звертає увагу, що відповідачем не було визнано позовні вимоги, крім того відповідач свідомо надавав докази оплати та повернення товару які не відносяться до предмету розгляду по справі.

Крім цього, заявник у своїй заяві не наводить жодних доказів, про те, що виконати рішення неможливо або з певних причин складно, а обґрунтовує свою заяву лише відкритим виконавчим провадженням, що саме по собі не свідчить про скрутне становище боржника та не підтверджують наявності обставин, які б ускладнювали виконання рішення у визначений строк.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання. У своїй заяві про розстрочку виконання рішення від заявником взагалі не враховано яким чином вплине розстрочення рішення на матеріальне становище стягувача.

Таким чином, суд приходить до висновку що заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» про надання відстрочки виконання рішення до 31.01.2019р. є необґрунтованою та безпідставною, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви відповідно до приписів ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» задовольнити частково

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» (реквізити) на користь Приватного акціонерного товариства ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» основну заборгованість у розмірі 83121,00грн., пеню у розмірі 7699,41грн. та витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1493,74 грн.

В решті позовних вимог Приватного акціонерного товариства ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХіПП Україна» до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 26 липня 2018р.

Суддя О.Ю. Оборотова