ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року Справа № 923/266/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А., при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Індустріальна скляна компанія», в особі керуючого санацією ОСОБА_1, місцезнаходження: 73000, м. Херсон, пр. Янтарний, 2, ідентифікаційний код: 35568570

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Рікада», місцезнаходження: 73036, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: 36130639

про стягнення 880000,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2, представник за довіреністю від 08.06.2017 року

від відповідача ОСОБА_3, керівник, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань

Публічне акціонерне товариство «Індустріальна скляна компанія» в особі керуючого санацією ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулося із позовом про стягнення з ТОВ «Торговий дім «Рікада» 880000,00 грн. в рахунок часткового погашення заборгованості за договором оренди № 34 від 01.06.2011 року.

Позовні вимоги, з посиланням на ст. 193 ГК України, ст. ст. 526, 629 ЦК України, умови договору оренди № 34 від 01.06.2011 року, обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобовязань із внесення орендної плати та оплати комунальних послуг, внаслідок використання орендованого майна.

11.04.2018 року, справа на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена судді Остапенко Т.А.

На підставі ухвали Господарського суду Херсонської області від 13.04.2018 року, позовна заява, у звязку із відсутністю доказів сплати судового збору, була залишена без руху, Позивачу наданий строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 20.04.2018 року, відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювався у порядку загального позовного провадження.

Справу розглянуто в судових засіданнях 21.05.2018 року, 13.06.2018 року, 13.07.2018 року. Підготовче засідання, призначене на 21.05.2018 року, для підготовки Позивачем пояснень на клопотання, надані Відповідачем в судове засідання, та необхідністю уточнення Позивачем позовних вимог, на підставі відповідної ухвали, відкладено на 13.06.2018 року.

25.05.2018 року Позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в яких останнім зазначено, що вимоги про стягнення 880000,00 грн. є компенсацією витрат по сплаті комунальних послуг.

В судовому засіданні, призначеному на 13.06.2018 року, розглянуто та відмовлено у задоволенні клопотання представника Відповідача про призначення почеркознавчої експертизи, за безпідставністю. Ухвалою від 13.06.2018 року справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 13.07.2018 року.

При розгляді справи по суті, представник Позивача, з урахуванням наданих уточнень, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі, стягнувши з Відповідача на їх користь 880000,00 грн. в рахунок компенсації виплат по оплаті комунальних послуг, за користування орендованим майном, переданим Відповідачу, на підставі договору оренди № 34 від 01.06.2011 року, за період з липня 2012 по липень 2014 року. Зазначила, що підставою для стягнення із Відповідача зазначеної суми, є факт користування останнім майном та комунальними послугами, що підтверджується актами передачі майна в оренду, та актами наданих послуг, та факт відсутності оплати з боку Відповідача.

Відповідач проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позову, застосувавши строк позовної давності. Свою позицію виклав у відзиві та запереченнях на позовну заяву. Так, Відповідач зазначив, що умовами договору оренди, передбачено обовязок ТОВ «Торговий дім «Рікада» здійснити усі необхідні платежі за договором оренди, у пятиденний строк, лише після отримання від Позивача відповідного рахунку, а тому, оскільки останнє підписання актів виконаних робіт датоване липнем 2014 року, і протягом строку, встановленого ст. ст. 257, 261 ЦК України, Позивач, який був обізнаний про існування заборгованості, із вимогами про стягнення заборгованості не звернувся, наявні підстави для застосування строків позовної давності.

У відповідь на заяву Відповідача про застосування строків позовної давності Позивачем надано пояснення, в яких останній зазначив, що перебіг строку позовної давності за вимогою щодо компенсації витрат по сплаті комунальних послуг розпочався одночасно із зверненням до суду із цим позовом.

В судовому засіданні, 13.07.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про дату підготовки повного судового рішення, розяснено процедуру оскарження рішення.

З'ясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності надані докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

в с т а н о в и в:

01.06.2011 року між ВАТ «Індустріальна скляна компанія» (в наступному ПАТ "Індустріальна скляна компанія" (орендодавець) та ТОВ «Торговий дім «Рікада» (орендар), укладено договір оренди нерухомого майна № 34 (далі Договір) (а.с. 10-11).

Згідно п. 1.1 Договору, орендодавець зобовязався передати, а орендатор прийняти у тимчасове оплатне користування та володіння нежилі приміщення загальною площею 2000 кв.м., розташовані за адресою: м. Херсон, пров. Янтарний, 2. Відповідно до п. 1.3. Договору приміщення передаються для використання під склади 1760 кв.м. та під офіс 240 кв.м.

Додатковою угодою № 1 до Договору від 01.11.2011 року (а.с. 13) сторонами додатково узгоджено передачу у тимчасове оплатне користування та володіння нежилого приміщення площею 300 кв.м., розташованого за адресою: м. Херсон, пров. Янтарний, 2.

Додатковою угодою № 2 до Договору від 15.11.2011 року (а.с. 15) сторонами додатково узгоджено передачу у тимчасове оплатне користування та володіння нежилого приміщення площею 3510 кв.м., розташованого за адресою: м. Херсон, пров. Янтарний, 2.

Вказане майно належить Позивачу на підставі свідоцтва про право власності САВ 671121 від 24.03.2008 року, виданого Херсонською міською радою, на підставі рішення виконкому № 134 від 18.03.2008 року (а.с. 212-213).

Згідно із п. 2.2. Договору, передача майна здійснюється уповноваженими представниками сторін та оформлюється актом приймання-передачі. Відповідно до п. 2.3. Договору майно вважається переданим в оренду з моменту підписання уповноваженими представниками акту приймання-передачі.

Розмір орендної плати, визначений сторонами у п. 3.1. Договору, та пунктах 1.2. Додаткової угоди № 1 та Додаткової угоди № 2. Згідно п. 3.1. Договору орендна плата перераховується на банківський рахунок орендодавця до 25 числа поточного місяця за наступний місяць оренди. Умовами Договору, та додаткових угод до нього також визначено обовязок Відповідача сплачувати комунальні послуги.

Положеннями п. 3.2. Договору визначено, що витрати, повязані з оплатою комунальних послуг (водопостачання та водовідведення, енергопостачання, газопостачання, вивіз твердих побутових відходів) та послуг електрозвязку, в орендну плату не включаються та оплачуються орендатором на підставі окремих рахунків. Також вказано, що усі рахунки сплачуються орендатором протягом 5 календарних днів після їх оформлення орендодавцем.

Згідно п. 5.1.2 Договору, одним із зобовязань Відповідача за договором є своєчасне, та у встановлених розмірах внесення орендної плати та оплати за комунальні послуги.

Відповідно до п. 9.1., договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2011 року. Якщо жодна із сторін, протягом 1 місяця після закінчення строку дії договору не заявить у письмовій формі про свої наміри припинити договірні правовідносини чи змінити умови договору, цей договір кожного разу вважається продовженим на одних і тих же умовах.

Обумовлене у п. 1.1. Договору та у пунктах 1.1. Додаткової угоди № 1 та Додаткової угоди № 2, майно було передано за підписаними та скріпленими печатками обох сторін, актами приймання-передачі № 01 від 01.06.2011 року (а.с. 12), № 02 від 01.11.2011 року (а.с. 14) та № 03 від 01.12.2011 року (а.с. 16).

Із цього моменту, у Відповідача, виник обовязок зі здійснення оплати за користування обєктом у визначені строки, та оплати комунальних послуг за виставленими Позивачем рахунками.

20.02.2012 року за вих. № 805/1-9 (а.с. 17) та 08.01.2013 року від № 5/1-9 (а.с. 18) Позивачем на адресу Відповідача направлялися листи щодо пролонгації договору оренди.

На момент звернення до суду із цим позовом майно із оренди не повернуто, доказів на підтвердження протилежному Відповідачем не надано.

На виконання умов договору Позивачем, за період з липня 2012 року по липень 2014 року складалися акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) з оренди приміщення та компенсації витрат по оплаті комунальних послуг (а.с. 21-89). Вказані акти підписані та скріплені печатками обох сторін.

Разом з тим, Відповідач, взяті на себе за договором оренди зобовязання належним чином не виконав, у звязку із чим за ним рахується заборгованість за Договором оренди за період з липня 2012 року по липень 2014 року у розмірі 2030205,98 грн., з яких: 1144767,50 грн. заборгованість з орендної плати, 885438,48 грн. заборгованість за комунальні послуги, відповідно до розрахунку (а.с. 19-20).

Невиконання Відповідачем зобовязань за договором оренди № 34 від 01.06.2011 року стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Предметом даного позову є вимога Позивача про стягнення із Відповідача на їх користь, в рахунок часткового погашення заборгованості за договором оренди компенсації витрат по сплаті комунальних послуг в сумі 880000,00 грн.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом положень статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення містяться й у статтях 525, 526 ЦК.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою, укладений між Позивачем та Відповідачем договір є договором оренди глави 58 ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 5 Глави 30 ГК України.

Згідно ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець (позивач у справі) передає або зобов'язується передати наймачеві (відповідач у справі) майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч. 1 ст. 760 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 286 ГК України орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно та в повному обсязі, незалежно від результатів господарської діяльності.

Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК).

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідженими матеріалами справи встановлено, що Позивач свій обовязок за договором оренди № 34 від 01.06.2011 року, з урахування Додаткових угоди № 1 від 01.11.2011 року та № 2 від 15.11.2011 року, виконав у повному обсязі. Натомість, Відповідач взяті на себе за договором зобов'язання не виконав, доказів протилежному суду не надав, наявність заборгованості у встановленому законом порядку ним не спростована, у звязку із чим суд вважає обґрунтованими вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 880000,00 грн. компенсації витрат по сплаті комунальних послуг, в рахунок часткового погашення заборгованості за договором оренди № 34 від 01.06.2011 року.

Водночас, суд враховує подану Відповідачем заяву про застосування строків позовної давності, у звязку із чим зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі права чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. (п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 року).

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу необхідно досліджувати та встановлювати, насамперед, обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Під час судового розгляду, судом встановлено порушення майнових прав позивача Відповідачем, внаслідок не виконання зобовязань за договором оренди № 34 від 01.06.2011 року з компенсації комунальних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається із змісту п. 3.2. Договору, сторони повязали настання обовязку Відповідача із компенсації комунальних послуг, у пятиденний строк з моменту оформлення Позивачем акту. Так, останній акт на компенсацію комунальних послуг, підписаний сторонами 28.07.2014 року. Відтак, право вимоги за вказаним платежем виникло з 03.08.2014 року. Про наявність вказаної заборгованості Позивачу було відомо на момент її виникнення. Разом з тим, із даним позовом Позивач звернувся до суду 11.04.2018 року, тобто після спливу трирічного загального строку позовної давності для захисту свого порушеного права.

Посилання Позивача, що перебіг строку позовної давності за вимогою із компенсації витрат по сплаті комунальних послуг розпочався одночасно із зверненням до суду із цим позовом, є безпідставними та не відповідає приписам ст. 261, ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Слід також зазначити, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але, як вбачається із змісту ч. 5 ст. 267 ЦК України, позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Відповідно до п.2.2 Постанови №10 від 29.05.2013 року Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними. Як правило, це здійснюється за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів. Відповідна ініціатива може виходити й від інших учасників судового процесу, зокрема, прокурора, який не є стороною у справі.

Проте, у даному випадку Позивач своїм правом, що передбачене ч. 5 ст. 267 ЦК України не скористався, клопотання про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними в процесі судового розгляду справи, не подав.

Враховуючи наведене, суд за заявою Відповідача застосовує позовну давність, у зв'язку з чим на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, у звязку із відмовою у задоволенні позову, покладаються на Позивача.

Керуючись ст. 267 ЦК України ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Індустріальна скляна компанія» в особі керуючого санацією ОСОБА_1 (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, пр. Янтарний, 2, ідентифікаційний код: 35568570) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Рікада» (місцезнаходження: 73036, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: 36130639) про стягнення 880000,00 грн.

2. Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 23.07.2018 року

Суддя Т.А. Остапенко