РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.07.2018Справа № 910/10840/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Мазур В.М.

розглянувши справу №910/10840/16

За позовомдержавного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Дельта-лоцман» ДП «Адміністрація морських портів України»
доприватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»
за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні
відповідачаприватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»
простягнення 739 240,04 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Єремейчук Д.О., дов. б/н від 30.11.2017р.;

від відповідача: Кравченко Р.Ю., дов. №1 від 01.01.2018р.;

від третьої особи: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Дельта-лоцман» державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі по тексту - відповідач) про стягнення 739 240,04 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір добровільного страхування водного транспорту від 18.04.2014 №201200333.14 (71-В-ФДЛ-14) (далі по тексту - договір), предметом якого є майнові інтереси, які не суперечать чинному законодавству України, що пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням засобами водного транспорту (морського, внутрішнього та інших видів водного транспорту), обладнанням та іншим устаткуванням, що є їх невід'ємною частиною, а також пов'язані з їх експлуатацією: фрахт та вимоги, що забезпечуються судном, вантажем або фрахтом та непередбачені витрати, які можуть виникнути в процесі експлуатації судна. За умовами договору об'єктом страхування є судно-землесос самовідвізний «Інгульський».

05.04.2015р. при здійсненні перевірки ґрунтового насосу, який встановлений на борту об'єкту страхування, було виявлено пошкодження робочого колеса ґрунтового насосу, що не дають можливості здійснювати днопоглиблювальні роботи.

Позивач звернувся до відповідача з листом, в якому повідомив останнього про подію, яка має ознаки страхової. Відповідач, в свою чергу, надав відповідь позивачу, що вказані пошкодження відбулися внаслідок зносу, що не є страховим випадком, а тому у відповідача не виникає обов'язку сплачувати страхове відшкодування.

20.04.2016р. позивачем отримано звіт компанії ІП «СЖС Україна» (вказана експертна установа погоджена сторонами), відповідно до якого встановлено, що причиною пошкоджень стало потрапляння сторонніх предметів в робочу зону.

Позивач за власні кошти здійснив ремонт ґрунтового насосу на загальну суму 739 240,04 грн., однак відповідач вказані кошти позивачу не відшкодував, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просив стягнути з відповідача вищевказану суму.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Карабань Я.А.) від 13.06.2016р. порушено провадження у справі №910/10840/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2017р. призначено у справі №910/10840/16 судову експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, та на час проведення судової експертизи зупинено провадження у справі.

Згідно з розпорядженням Керівника апарату суду № 05-23/1855 від 15.06.2017р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв'язку з закінченням терміну повноважень у судді Карабань Я.А.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/10840/16 передано на розгляд судді Привалову А.І.

26.03.2018р. на адресу Господарського суду міста Києва від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз супровідним листом за №1660 від 21.03.2018р. надішли матеріали справи №910/10840/16 разом з висновком експерта №1660 судової комплексної комісійної металографічної, трасологічної експертизи по увалі Господарського суду міста Києва по справі №910/10840/16 від 21.03.2017р.

З огляду на викладене вище, суд встановив, що провадження у справі підлягає поновленню, а спір вирішенню по суті заявлених вимог.

15.12.2017р. набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим, враховуючи необхідність дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених у статтях 2 та 4 Господарського процесуального кодексу України та з метою недопущення порушення передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України процесуальних прав учасників справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2018р. поновлено провадження у справі №910/10840/16 та ухвалено здійснювати розгляд справи №910/10840/16 у порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання у справі №910/10840/17 призначено на 04.05.2018р.

27.04.2018р. на адресу Господарського суду міста Києва від позивача, а 04.05.2018р. - від відповідача надійшли письмові пояснення по суті спору з урахуванням висновку експерта №1660 судової комплексної комісійної металографічної, трасологічної експертизи призначеної ухвалою Господарського суду міста Києва по справі №910/10840/16 від 21.03.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2018р. клопотання приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задоволено та залучено до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група». Підготовче засідання у справі №910/10840/16 відкладено на 24.05.2018р.

23.05.2018р. через загальний відділ господарського суду надійшла відповідь на пояснення позивача щодо висновку експерта та докази направлення на адресу третьої особи копії відзиву на позовну заяву з додатками, які обґрунтовують заперечення проти позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2018р. продовжено строк підготовчого провадження у справі №910/10840/16 на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 14.06.2018р.

12.06.2018р. до загального відділу суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо відповіді відповідача на пояснення позивача щодо висновку експерта.

13.06.2018р. представником третьої особи через загальний відділ суду подано письмові пояснення щодо позову, в яких проти позовних вимог заперечує, вказуючи на те, що заявлений позивачем випадок має тільки ознаки страхового, але таким не є та є виключенням із страхування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2018р. враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, а також відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, закрито підготовче провадження у справі №910/10840/16 та призначено справу до розгляду по суті на 12.07.2018р.

В судовому засіданні 12.07.2018р. представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволенні, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та наданих суду поясненнях.

Представник третьої особи, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання 12.07.2018р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 12.07.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2014 між приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (страховик) та державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування водного транспорту №201200333.14 (71-В-ФДЛ-14) (далі - Договір), відповідно до п. 4 якого предметом договору є майнові інтереси, які не суперечать чинному законодавству України, що пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням засобами водного транспорту (морського, внутрішнього та інших видів водного транспорту), обладнанням та іншим устаткуванням, що є їх невід'ємною частиною, а також пов'язані з їх експлуатацією: фрахт та вимоги, що забезпечуються судном, вантажем або фрахтом, та непередбачені витрати, які можуть виникнути в процесі експлуатації судна.

За умовами п. 5 Договору, застраховане судно - землесос самовідвізний «Інгульський» 2012 року побудови.

Пунктом 12 Договору визначено, що даний договір укладається на умовах пункту 4.3.1 Правил «З відповідальністю за повну загибель та пошкодження». При цьому відшкодуванню підлягають:

- збитки внаслідок повної загибелі судна (фактичної чи конструктивної) чи витрати по усуненню пошкоджень корпусу, механізмів, машин та обладнання;

- збитки внаслідок зникнення судна безвісті;

- збитки, витрати та внески по загальній аварії по долі судна;

- необхідні та доцільні витрати по рятуванню судна;

- необхідні та доцільні витрати по запобіганню настання, зменшення збитків чи встановленню їх розміру, якщо такі збитки викликані страховим випадком, передбаченим цим договором;

- будь-які інші збитки, витрати або майнова шкода, якщо вони не є виключеннями із страхових випадків, передбаченими цим договором.

По даному Договору не відшкодовуються збитки та витрати, понесені внаслідок:

- умислу страхувальника, вигодо набувача чи їх представників, однак, капітан та члени команди застрахованого судна не вважаються такими;

- немореходності судна, якщо про це було чи повинно було бути відомо страхувальнику, вигодо набувачу чи їх представникам до виходу судна в плавання (рейс);

- зносу, корозії корпусу судна, його частин, машин, обладнання чи іншого устаткування;

- експлуатації судна в умовах, не передбачених його класом, експлуатації судна з порушенням вимог класифікаційного товариства, а також експлуатації судна, що не має діючих класифікаційних документів, а також, що не пройшло технічний огляд (якщо такий є обов'язковим по правилам класифікаційного товариства судна);

- прямої чи побічної дії радіації чи радіактивного забруднення, викликаного будь-якими причинами;

- утримання судна та екіпажу, крім обставин, викладених в пункті 15.2 цього Договору;

- видалення залишків застрахованого судна, завдання шкоди оточуючому середовищу, життю та здоров'ю та/чи майну третіх осіб, а також непрямі (побічні) збитки страхувальника;

- усунення будь-яких дефектів, якщо дефект не викликав загибель чи пошкодження судна (його корпусу, машин, механізмів чи обладнання);

- виникнення обов'язку страхувальника відшкодувати третім особам збитки, що були завдані страхувальником;

- втрати фрахту;

- військових дій чи військових заходів, громадянських війн, народних заворушень, трудових конфліктів;

- дій урядових органів по відношенню до застрахованого судна, за виключенням збитків від загибелі чи пошкодження застрахованого судна внаслідок заходів, прийнятих для попередження чи зменшення загрози забруднення з судна, що отримало пошкодження, за які страховик несе відповідальність по договору страхування (п. 13 Договору).

Відповідно до п. 14 Договору, страховик має право відмовити у сплаті страхового відшкодування, якщо:

- страхувальник або вигодонабувач вчинив навмисні дії спрямовані на настання страхового випадку. Окрім дій, пов'язаних з виконанням страхувальником, вигодо набувачем або їх службовими чи посадовими особами громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника, вигодо набувача або їх службових чи посадових осіб встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

- страхувальником було повідомлено недостовірні або неточні відомості про предмет цього договору страхування в заяві на страхування або про факт настання страхового випадку;

- страхувальник не повідомив страховика в письмовій формі (в тому числі засобами факсимільного зв'язку або електронної пошти з подальшим пересиланням оригіналів) протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних днів про значні зміни в обставинах, зазначених в пункті 7.6 Правил, що можуть суттєво вплинути на збільшення страхового ризику;

- представником страхувальника або вигодонабувача вчинено навмисний злочин, що призвів до страхового випадку;

- у разі одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, винних у їх заподіянні;

- у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

- якщо страхувальник або вигодо набувач відмовився від свого права вимоги до особи, що відповідальна за спричинені збитки, які відшкодовуються страховиком згідно з умовами договору страхування;

- у разі наявності інших підстав, встановлених чинним законодавством.

Згідно із п. 15.1 Договору, вартістю відшкодування ремонту вважається сума витрат, необхідних для приведення судна в той стан, в якому воно знаходилось в момент укладення договору страхування, при цьому вартість усунення ушкоджень окремих частин судна відшкодовується без урахування їх амортизаційного зносу.

Пунктом 15.7 Договору визначено, що витрати, пов'язані з ремонтом судна після настання страхового випадку відшкодовуються страховиком до, під час або після проведення ремонту судна, але не раніше дати складання страховиком страхового акту, на підставі документів, що підтверджують обсяг та вартість ремонту судна (рахунків, виконавчих ремонтних відомостей, тощо судноремонтного підприємства, яке за згодою сторін, буде уповноважене здійснювати ремонт судна).

Для отримання страхового відшкодування страхувальник зобов'язаний документально довести, що мав місце страховий випадок, а також надати документи, необхідні страховику для розгляду претензії, а саме:

- лист від страхувальника з описанням події та вказаною приблизною сумою збитків, витрат та майнової шкоди, що висуваються до відшкодування (в довільній формі);

- заяву на виплату страхового відшкодування;

- позачерговий огляд судна класифікаційним товариством до ремонту та після ремонту (якщо такі огляди необхідно проводити відповідно до правил класифікаційного товариства);

- попередню ремонтну відомість;

- всі рахунки (в тому числі на запчастини та витрати на транспортування судна до місця проведення ремонту), що відносяться до страхового випадку (п. 15.9 Договору).

Відповідно до п. 15.10 Договору, у випадку, якщо вказані в пункті 15.9 цього Договору документи не дозволять з повною достовірністю встановити розмір збитків, причини та обставини страхового випадку, то за письмовою вимогою страховика страхувальник зобов'язаний надати додаткові документи чи, у випадку їх відсутності та неможливості їх отримання надати письмове пояснення з описом відповідних причин. Додаткові документи, що можуть бути затребувані у страхувальника, визначаються окремо у кожному конкретному випадку.

Згідно із п. 15.16 Договору, страховик протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з моменту отримання всіх необхідних документів, вказаних в п. 15.9 цього Договору, приймає рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування та складає страховий акт.

Якщо документів, отриманих від страхувальника (вигодонабувача) згідно пункту 15.9 цього Договору, недостатньо для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування (оформлення страхового акту), страховик може додатково подовжити строк прийняття такого рішення, зокрема, на строк до 30 (тридцяти) робочих днів - при необхідності додаткового з'ясування страховиком обставин і причин випадку та розміру заподіяного збитку з метою отримання відповідних довідок, постанов, актів компетентних органів (органів внутрішніх справ, пожежної охорони, аварійно-технічної, аварійно-рятувальної, гідрометеорологічної служб, комісії з надзвичайних ситуацій при місцевій адміністрації тощо), висновків (актів) незалежної експертизи (вибір експертної установи обов'язково погоджується із страховиком).

Організація та проведення незалежної експертизи може бути здійснена також у випадку виникнення спору між страховиком, страхувальником, вигодо набувачем щодо причин або розміру збитків за власні кошти зацікавленої сторони; при цьому у будь-якому випадку вибір експертної установи обов'язково погоджується страховиком.

В будь-якому разі термін відстрочки у виплаті страхового відшкодування згідно з п. 15.17 цього Договору не може перевищувати 120 (сто двадцять) календарних днів з дати подачі останнього документу згідно пунктів 15.9 та 15.10 цього Договору, необхідного для здійснення виплати страхового відшкодування, страхувальником (вигодонабквачем) страховикові (п.п. 15.17, 15.17.1, 15.17.2 Договору).

Пунктами 17.1, 17.1.1 Договору визначено право страхувальника на отримання страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. При цьому, згідно з п.п. 17.2, 17.2.6, 17.2.7 Договору страхувальник зобов'язаний самим швидким з можливих способів повідомити страховика про страховий випадок та на протязі 3 (трьох) робочих днів підтвердити повідомлення письмово (в тому числі засобами факсимільного зв'язку або електронної пошти з подальшим пересиланням оригіналів), для того, щоб представник останнього мав можливість визначити обставини страхового випадку та прийняти участь в рятуванні та збереженні застрахованого судна та для отримання страхового відшкодування надати страховику документи, зазначені в пункті 15.9 цього Договору.

Відповідно до п.п. 17.3.3, 17.3.4, 17.3.6, 17.3.7 Договору, страховик має право здійснювати огляд пошкоджень та визначати розмір спричинених страховим випадком збитків, здійснювати огляд судна на предмет його технічного стану, визначати розмір страхового відшкодування. У випадку необхідності, для визначення причин та розміру збитків може бути залучена експертиза за рахунок сторони, що вимагає такої експертизи, за наявності законних підстав, що витікають з договору страхування та діючого законодавства України, відмовити у виплаті страхового відшкодування.

Умовами п.п. 17.4.2, 17.4.3 Договору визначено обов'язок страховика протягом 2 (двох) робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку (події(й), які мають ознаки страхового випадку), вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування страхувальнику/вигодонабувачу; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений Правилами та цим Договором страхування строк.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язань страховика. Строк дії страхового покриття розпочинається з 00:00 годин дня, який йде з днем сплати страхової премії, але в будь-якому випадку не раніше 00:00 годин за київським часом 08.06.2014, та діє протягом 365 днів.

Як зазначає позивач, 05.04.2015р. при здійсненні ревізії ґрунтового насосу, який встановлено на борту землесосу «Інгульський», було виявлено пошкодження робочого колеса (крилатка) ґрунтового насосу, а саме: частина робочої лопатки №1 відламана, частина робочої лопатки №2 відламана, робоча лопатка №2 має поперечну тріщину на ? лопатки, а також інші пошкодження.

Листом №1619 від 06.04.2015р. філією «Дельта-лоцман» ДП «Адміністрація морських портів України» повідомлено відповідача про подію з землесосом «Інгульський», яка має ознаки страхової: пошкодження робочого колеса (крилатки) ґрунтового насосу, а саме: частина робочої лопатки №1 відламана, частина робочої лопатки №2 відламана, робоча лопатка №2 має поперечну тріщину.

В подальшому, позивач звернувся до відповідача з листом №2607 від 27.05.2015р., в якому просив надати інформацію щодо стану оформлення документів за вказаною подією та визнання події страховою.

У відповідь на лист позивача №1619 від 06.04.2015р. про настання події, яка має ознаки страхової, ПрАТ «АСК «Інго Україна» направило філії «Дельта-лоцман» ДП «Адміністрація морських портів України» лист №2561 від 12.06.2015р. про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки пошкодження робочого колеса (крилатки) ґрунтового насосу є наслідком природного зносу та відповідно до п. 13.3 Договору страхування відноситься до виключень із страхових випадків.

У відповідь на лист №2561 від 12.06.2015р. позивачем на адресу відповідача було надіслано лист №4947 від 23.09.2015р., в якому філія «Дельта-лоцман» ДП «Адміністрація морських портів України» наполягало на перегляді прийнятого ПрАТ «АСК «Інго Україна» рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки строк корисного використання (експлуатації) ґрунтового насосу з/с «Інгульський» на момент події (пошкодження) та пошкодження робочого колеса (крилатки) ґрунтового насосу не закінчився, а тому не може розглядатися, як пошкодження внаслідок зносу, та не має ознаки передбачуваного характеру.

Листом №3967 від 02.10.2015р. відповідачем відмовлено позивачу у перегляді рішення про не визнання події - пошкодження робочого колеса (крилатки) ґрунтового насосу страховим випадком з підстав зазначених також у листі №2561 від 12.06.2015р.

04.02.2016р. позивачем направлено ПрАТ «АСК «Інго Україна» заяву на виплату страхового відшкодування №529 від 04.02.2016р.

В листі №647 від 25.02.2016р. відповідачем зазначено, що ним на виконання ст. 25 Закону України «Про страхування» та з метою з'ясування причин пошкодження робочого колеса (крилатки) ґрунтового насосу було залучено аварійного комісара Голего М.В. та оцінювача Проценко Ю.Н., якими було проведено перевірку стану пошкодження днопоглиблювального обладнання (ґрунтового насосу) землесосу «Інгульський» та складено звіт, яким встановлено, що пошкодження головного грунтозаборного насосу обумовлено гідроабразивним зносом в поєднанні з кавітаційним, що стало підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. При цьому, відповідач зазначив, що у відповідності до п. 15.17.1 Договору страхування позивач у випадку незгоди з рішенням ПрАТ «АСК «Інго Україна» має право за власний рахунок та з погодженням із страховиком залучити іншу експертну установу.

28.03.2016р. позивач, на підставі п. 15.17.1 Договору страхування, звернувся до відповідача з листом №1371 від 28.03.2016р., в якому просив погодити компанію ІП «СЖС Україна», як незалежного експерта для проведення експертизи. ПрАТ «АСК «Інго Україна» проти проведення незалежного експертного дослідження компанією ІП «СЖС Україна» не заперечило, про що зазначено в листі №1237 від 08.04.2016р.

23.05.2016р. в своєму листі №2440 позивач повідомив ПрАТ «АСК «Інго Україна» про те, що філією «Дельта-лоцман» ДП «Адміністрація морських портів України» отримано звіт компанії ІП «СЖС Україна» від 20.04.2016р. в якому встановлено, що причиною поломки робочого колеса грунтонасосу з/с «Інгульський» стало потрапляння сторонніх предметів в робочу зону на підставі чого вимагав розглянути надані раніше документи, звіт компанії ІП «СЖС Україна» від 20.04.2016р. та перерахувати на рахунок філії «Дельта-лоцман» ДП «Адміністрація морських портів України» суму страхового відшкодування.

Проте, відповідач жодної відповіді на вказаний лист не надав, суми страхового відшкодування не перерахував.

Спір у справі виник, у зв'язку із неправомірною, на думку позивача, відмовою відповідача у виплаті страхового відшкодування.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 627 Цивільного кодекс України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу України встановлено, що угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), зобов'язання повинні виконуватися належним чином.

Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Аналогічне положення містить ст. 20 Закону України «Про страхування», відповідно до якої страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачені договором строки.

У відповідності до ст. 25 Закону України «Про страхування» та ст. 990 Цивільного кодексу України здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільним страхуванням є страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно п. 17.2.10 Договору, страхувальник зобов'язаний виконувати всі умови договору та правил.

У Розділі 15 Договору визначено перелік документів, які підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків.

Зокрема у підпункті 15.9 Договору визначено, що Для отримання страхового відшкодування страхувальник зобов'язаний документально довести, що мав місце страховий випадок, а також надати документи, необхідні страховику для розгляду претензії, а саме:

- лист від страхувальника з описанням події та вказаною приблизною сумою збитків, витрат та майнової шкоди, що висуваються до відшкодування (в довільній формі);

- заяву на виплату страхового відшкодування;

- позачерговий огляд судна класифікаційним товариством до ремонту та після ремонту (якщо такі огляди необхідно проводити відповідно до правил класифікаційного товариства);

- попередню ремонтну відомість;

- всі рахунки (в тому числі на запчастини та витрати на транспортування судна до місця проведення ремонту), що відносяться до страхового випадку.

За приписами ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Так, пунктами 13.3, 13.8 Договору визначено, що по даному Договору не відшкодовуються збитки та витрати, понесені внаслідок зносу, корозії корпусу судна, його частин, машин, обладнання чи іншого устаткування, усунення будь-яких дефектів, якщо дефект не викликав загибель чи пошкодження судна (його корпусу, машин, механізмів чи обладнання).

Отже, саме на тій підставі, що пошкодження робочого колеса ґрунтового насосу мало місце в результаті зносу, та є виключенням із страхових випадків, страховик відповідно до умов Договору, а саме п.п. 13.3, 13.8 відмовив страхувальнику у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017р.), для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» зазначено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Враховуючи наявність суперечностей щодо причин пошкодження робочого колеса ґрунтового насосу, судом з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи та винесення обґрунтованого й справедливого рішення, ухвалою суду від 01.03.2017р. у справі №910/10840/16 було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових, на вирішення експертів поставлено наступні питання: що є причиною пошкодження обладнання (ґрунтового насосу) BP4035LD Dredge Pump, встановленого на борту судна-землесосу самовідвізного «Інгульський» ІМО9646912, а саме: 1) чи виявлені пошкодження є результатом зносу деталей та мають передбачуваний системний характер? 2) чи виявлені пошкодження мають непередбачуваний несподіваний характер і є фактичною раптовою поламкою?

26.03.2018р. до Господарського суду міста Києва від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов висновок експертів №1660 від 12.03.2018р. за результатами проведення судової комплексної металографічної, трасологічної експертизи (надалі - «Висновок»).

Відповідно до Висновку було встановлено, що: причиною пошкодження наданого на дослідження колеса ґрунтового насосу BP4035LD Dredge Pump, виготовленого із сплаву, що за твердістю та хімічним складом близький до хімічного складу сплаву Nihard-4, є абразивне зношення поверхні лопатей та руйнування фронтальних частин всіх трьох лопатей. Причиною абразивного зношення (зменшення товщини) лопатей є наслідок гідро абразивного та кавітаційного зношення і має експлуатаційний передбачуваний характер. Причиною пошкодження колеса внаслідок руйнування фронтальних частин лопатей є наявність втомних тріщин, які могли виникати внаслідок дії ударного навантаження до фронтальної частини лопатей колеса в процесі його експлуатації і має несподіваний, раптовий характер.

При цьому, в експертизі зазначено заміри геометричних параметрів колеса у порівнянні із вказаними у кресленні «Робочого двигуна рефулерного насосу»: зовнішній діаметр колеса 940 мм, діаметр вхідного отвору - 350 мм, що відповідає розмірам на кресленні; товщина стінок колеса 12-14 мм не відповідає кресленню (товщина стінки за кресленням має бути 28 мм); на зломі перетинок товщина стінок має розмір пересічно від 18 мм до 27 мм. що також свідчить про невідповідність розміру товщини лопаті кресленню.

Згідно із змістом Висновку, колесо має два види пошкодження - абразивне зношення поверхні лопатей та руйнування фронтальних частин всіх трьох лопатей. Причиною абразивного зношення (зменшення товщини) лопатей є наслідок гідро абразивного та кавітаційного зношення, і вже це є причиною руйнування фронтальних частин всіх трьох лопатей.

Судовий експерт у своєму Висновку зазначив, що всі три перетинки мають руйнування: відсутні фрагменти частин перетинок. Також за площинами руйнування є ознаки проведення ремонтних робіт по «заліковуванню» розплавом металу тріщин, які розповсюдились по лопаті в напрямку від фронтальної частини до центру колеса, та тріщин, береги яких підготовлені до технологічної операції «заліковування» розплавом металу.

Досліджуючи стан лопатей в зонах руйнування встановлено: на площинах злому лопатей колеса є ознаки тривалої експлуатації із відсутніми фрагментами - абразивне зношення металу власне на площинах злому: на лопатях є ознаки того, що після утворення тріщин проводились також ремонтні роботи у фронтальних частинах крила лопаті із спробою «розшивання» берегів тріщин з обох боків та «заліковування» виявлених магістральних тріщин розплавом металу: тріщини розповсюдилися за дільниці ремонтного «розшивання» берегів, а залиті тріщини розплавом металу мають поперечні тріщини та абразивне зношення наплавленого металу.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

У відповідності до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Із матеріалів Висновку вбачається, що він обґрунтований, містить докладний опис проведених досліджень, чіткі висновки з поставлених перед експертами питань, містить підпис судового експерта про їх попередження щодо кримінальної відповідальності за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову від надання висновку за ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, а будь-яких обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність Висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи учасниками справи не наведено, судом не встановлено.

Відтак, наданий Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України Висновок є належним та допустимим, в розумінні ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказом у справі.

З огляду на викладене вбачається, що причиною пошкодження колеса ґрунтового насосу BP4035LD Dredge Pump є абразивне зношення поверхні лопатей та руйнування фронтальних частин всіх трьох лопатей.

У відповідності до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, наявними в матеріалах справи документами належним чином підтверджується відсутність у відповідача підстав для сплати страхового відшкодування, оскільки причиною пошкодження колеса ґрунтового насосу є абразивне зношення поверхні лопатей внаслідок гідроабразивного та кавітаційного зношення, що має експлуатаційний передбачуваний характер. Тобто пошкодження робочого колеса ґрунтового насосу мало місце в результаті зносу, та є виключенням із страхових випадків, а відтак відповідач, відповідно до умов Договору, правомірно відмовив страхувальнику у виплаті страхового відшкодування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з покладенням на позивача судових витрат у порядку п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.07.2018р.

Суддя А.І. Привалов