ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/685/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. при секретарі судового засідання Заболотній Я.О., розглянувши справу № 916/685/18

за позовом: Селянського (Фермерського) господарства "Радуга" (код - 315844226, 66300, с. Станіславка, Подільського району, Одеської області)

до відповідача 1: Куяльницької сільської ради (код - 04379835, 66300, с. Куяльник, Подільського району, Одеської області, вул. Куяльницький-26-а)

та відповідача 2: Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба народів" (код - 38443027, 66300, с. Нестоіта, Подільського району, Одесской обл.)

про: визнання недійсними угод про передачу в оренду земельних ділянок

з підстав порушення вимог земельного законодавства

за участю представників сторін:

від позивача: Бубнов В.І. - за ордером

від відповідача 1: М`ясківська М.Г. - довіреність

від відповідача 2: Смоков Д.С. - довіреність

СУТЬ СПОРУ: 11.04.2018 року Селянське (Фермерське) господарство "Радуга"" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Куяльницької сільської ради (далі - відповідач 1) та Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба народів" (далі - відповідач 2) про визнання недійсними та скасування угод про передачу в оренду земельних ділянок, пославшись на норми ст. 93, 141, 152 ЗК України: скасувати угоди про відшкодування коштів за фактичне використання земельних ділянок:

- № 6 від 19.01.2018 року площею 69,89 га;

- № 24 від 21.01.2018 року площею 164,6036 га;

- № 155 від 16.02.2018 року площею 12 га

12.04.2018 року суд залишив позов без руху надавши Позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

27.04.2018 року після усунення недоліків позовної заяви, суд відкрив провадження по справі № 916/685/18.

18.05.2018 року суд отримав відзив на позовну заяву "СПК "Дружба народів", яким Відповідач 2 заперечує проти позовних вимог.

30.05.2018 року судом отримано відзив на позовну заяву Куяльницької сільської ради в якому Відповідач 1 просить суд у задоволені позову відмовити повністю.

04.06.2018 року Позивач надав суду відповідь на відзив Відповідач 1.

12.06.2018 року суд закрив підготовче провадження по справі № 916/685/18 та призначив справу до судового розгляду по суті.

В С Т А Н О В И В :

19 січня 2018 року відповідачі уклали між Куяльницькою сільською радою та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Дружба народів" було укладено Угоду № 6 про відшкодування грошей за фактичне користування земельною ділянкою загальною площею 69,89 га.

Пунктом 1 вказаної угоди було передбачено, що Відповідач 2 - СПК „Дружба народів" (Землекористувач) фактично користується земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 69,89 га зобов'язується оплатити на розрахунковий рахунок Відповідача 1 (Землевласник) - Куяльницька сільська рада за фактичне використання земельної ділянки в період з 01.01 2018р. до 31.12.2018р. гроші у сумі 139081,10 грн.

В подальшому, 24.01.2018 року та 16.02.2018 року між відповідачами укладено аналогічні угоди № 24 та 155 про відшкодування коштів за фактичне користування земельною ділянкою, загальною площею 164,6036 га та 12 га відповідно.

Позивач ґрунтує свої вимоги про визнання вищевказаних угод недійсними та просить їх скасувати, посилаючись на наступне.

З 2005 року в користуванні Позивача на підставі договорів оренди знаходилась спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення, загальною площею 140,55 га, розташована за межами села Станіславка, Подільського району Одеської області, для вирощування сільськогосподарської продукції.

До 2016 року, Позивачем укладалися договори із Станіславським сільською радою, а починаючи з січня 2016 року з Подільською (Котовської) районною державною адміністрацією.

Останній такий договір № 137 був укладений 25 січня 2017 року.

Як вказує позивач, у грудні 2017 року представник Подільської (Котовської) районної державної адміністрації в усній формі повідомив позивачеві про те, що продовжувати договір № 137 даної земельної ділянки не має права, тому що це право перейшло до першого відповідача, новоствореному в жовтні 2017 року Куяльницькій сільській раді, а в 2018 році відповідач відмовився укладати договір на право користування спірною земельною ділянкою сільськогосподарського призначення.

Далі, як вказує Позивач, перший відповідач свідомо володіючи достовірною інфор мацією, грубо навмисне порушуючи права позивача вступив в змову з другим відповідачем і без всяких правових підстав, порушуючи норми матеріального закону, оформили недійсні угоди.

Відповідачі, не визнавши позов, послались у відповідних відзивах на безпідставність заявлених вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд вирішив, що в задоволені позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору, відповідно ст. 3 ЦК України.

Згідно п. 1, ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ч. 1 ст. 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В той же час, ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України.

Аналогічні положення містить і ГК України.

Так, відповідно ч. 2 ст. 67 ГК України підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до п. 1,2,7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання; належним чином відповідно до закону, інших правових актів та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Позивач просить суд визнати недійсними та скасувати угоди, укладені між Відповідачами про відшкодування коштів за фактичне використання земельних ділянок:

- № 6 від 19.01.2018 року площею 69,89 га;

- № 24 від 21.01.2018 року площею 164,6036 га;

- № 155 від 16.02.2018 року площею 12 га

Відповідно ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Доказами в розумінні ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов'язок доказування відповідно до ст. 74 ГПК України покладається на кожну сторону, яка повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Отже, при звернені до суду із цим позовом, позивач повинен був довести, що укладанням спірних угод Відповідачами було порушено його право на користування земельними ділянками, відшкодування коштів за фактичне користування якими передбачено вказаними спірними угодами.

Так, позивач вказує, що 25.01.2017р. між Подільською районною державною адміністрацією та СФГ „Радуга" було укладено договір про відшкодування втрат бюджету Станіславської сільської ради від недотримання коштів за фактичне землекористування, але після закінчення терміну дії цього договору Куяльницька сільська рада відмовилась розглядати заяву позивача про продовження дії договору на новий строк на тих же умовах.

При цьому, позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що укладені між відповідачами спірні угоди № 6 від 19.01.2018 року площею 69,89 га, № 24 від 21.01.2018 року площею 164,6036 га та № 155 від 16.02.2018 року площею 12 га - не відповідають вимогам Земельного кодексу України та Закону України „Про оренду землі".

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що:

1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Перш за все, суд зазначає про відсутність порушеного права позивача на користування, передбаченими цими правочинами (угодами), земельними ділянками, оскільки аналогічний правочин (Договір № 137 від 25.01.2017р. між Подільською РДА та позивачем) передбачав відшкодування втрат бюджету за фактичне землекористування Сільськогосподарським (фермерським) господарством „Радуга" земельною ділянкою рілля площею 140,55га на території Станіславської сільської ради без правовстановлюючих документів за період від 01.01.2017р. до 31.12.2017р.

Визначення у пункті 3 вказаного договору того, що він дії з дати укладення до дати виставлення зазначеної вище земельної ділянки окремим лотом на земельні торги, лише встановлює можливість припинення дії цього договору в період фактичного землекористування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів (з 01.01.2017р. по 31.12.2017р., та не продовжує термінів, як фактичного користування земельною ділянкою без належно оформленого права користування, так і термінів відшкодування втрат бюджету за таке користування.

Тобто, з 01.01.2018р. у позивача не виникло будь-яких зобов'язань щодо відшкодування втрат бюджету за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. Також у позивача не виникло і належним чином оформленого права користування (оренди) цією ділянкою.

Оскільки спірні договори між відповідачами по справі були укладені 19.01.2018р., 21.01.2018 р. та 16.02.2018 р., то право позивача порушено не було, приймаючи також до уваги, що у СФГ „Радуга" не виникло і не могло виникнути переважного права на укладення такого договору.

Крім того, як зазначалось вище, спірними угодами передбачено відшкодування втрат бюджету за користування земельними ділянками без правовстановлюючих документів, що мали площі: 69,89 га за угодою № 6 від 19.01.2018 року, 164,6036 га за угодою № 24 від 21.01.2018 року та 12 га за угодою № 155 від 16.02.2018 року.

Як вбачається з договору № 137 від 25.01.2017р., позивач був зобов'язаний відшкодовувати витрати бюджету за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, площею 140,55га. Тобто, якою із спірних угод (як це вважає позивач) було порушено право СФГ „Радуга" на користування земельною ділянкою, позивачем не вказано.

Суд повторно зазначає, що права користування земельною ділянкою у позивача ніколи не виникало, що додатково підтверджує факт відсутності його порушеного права.

Щодо проведених сільського сільськогосподарських робіт, виконаних СФГ „Радуга" на земельних ділянках, відшкодування втрат за користування якими без правовстановлюючих документів передбачено спірними угодами, суд відмічає, що ці роботи виконувались позивачем на власний ризик з розумінням того, що на період збирання врожаю у 2018році у нього (позивача) не виникне права користування земельною ділянкою, на якій цей врожай буде вирощено.

На твердження представника позивача в судовому засіданні про те, що фактично врожай було зібрано Сільськогосподарським виробничим кооперативом „Дружба народів" (відповідачем 2) суд зазначає, що питання щодо відшкодування шкоди, завданої діями вказаної особи або витребування у неї незаконно набутого майна, не є предметом спору по цій справі і може бути вирішено в окремому позовному провадженню.

Також, суд звертає увагу, що спірні угоди були укладені на виконання Рішення Куяльницької сільської ради від 15.01.2018р. № 91-VII „Про затвердження порядку відшкодування коштів за фактичне користування земельною ділянкою на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, яке на момент вирішення спору є чинним та у встановленому порядку не скасовано.

На підставі викладеного, у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240 ГПК України суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в порядку ст.ст.256-259 ГПК України .

Повне рішення складено 16 липня 2018 р.

Суддя О.А. Демешин