РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.07.2018Справа № 910/5870/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., при секретарі судового засідання Астаповій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС", третя особа ОСОБА_1 про стягнення 6 192,03 грн., за участю представників позивача - не з'явися , відповідача -не з'явися , третьої особи - не з'явися,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року до господарського суду міста Києва звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення з відповідача 6 192,03 грн. страхового відшкодування, на підставі ст. ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ України "Про страхування".

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.07.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Geely», д.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, (застрахований позивачем транспортний засіб) та «SMART», д.н. НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_2.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 6 192, 03 грн.

Цивільну відповідальність винної особи у ДТП -ОСОБА_2 було застраховано в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "ЮНІВЕС".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.05.2018 року справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду на 06.06.2018 року.

12.06.2018 року представником відповідача через канцелярію суду надано клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_1.

12.06.2018 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі, оскільки страхове відшкодування відповідачем сплачено в повному обсязі, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та неправомірними.

18.06.2018 року від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання, у якому він просив суд позовні вимоги задовольнити та винести рішення без участі його представника.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.06.2018 року залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1.

11.07.2018 року представники сторін в судове засідання не з'явилися.

Сторони у справі були належним чином повідомлені про розгляд даної справи судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій довідки № 327304 про дорожньо-транспортну пригоду та постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2017 року по справі 761/25696/17, 12.07.2017 року, о 08 год. 50 хв., ОСОБА_3, у м. Києві, по вул. Володимирській, 2. керуючи автомобілем НОМЕР_3, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем НОМЕР_4 внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження.

Зазначеною постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2017 року по справі 761/25696/17 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього штраф.

Пошкоджений автомобіль був застрахований у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Український страховий стандарт" на підставі договору № 0111-0104-0125 добровільного страхування транспортного засобу від 23.07.2014 року.

Згідно рахунку-фактури №J від 17.07.2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи, вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля НОМЕР_4 склала 11 802,80 грн.

Як вбачається з страхового акту №8234 від 23.10.2017 року, позивачем виплачено страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 6 192,03 грн. за вирахуванням суми франшизи.

Зазначені кошти в розмірі 6 192,03 грн. позивачем було виплачено страхувальнику, що підтверджується платіжними дорученнями № 7082 від 24.10.2017 року.

Разом з тим, як вбачається з наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_1, останній 05.12.2017 року також звернувся і до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування та відповідачем було здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 9 574,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №24434 від 03.03.2018 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_5, який спричинив ДТП та заподіяв збитки автомобілю НОМЕР_4, керувала ОСОБА_3

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем НОМЕР_5, ОСОБА_3 встановлена в судовому порядку.

Тому, ОСОБА_3 є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю НОМЕР_4, у результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що між відповідачем та страхувальником було укладено договір (поліс) ОСЦПВВНТЗ № АК 2598905 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «Smart», д.н. НОМЕР_2, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди. Вказаним договором передбачено ліміт відповідальності за шкоду завдану майну у розмірі 100 000,00 та франшизу у розмірі 00,00 грн.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, відповідачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 9 574,00 грн. особі, що потерпіла наслідок ДТП - ОСОБА_1, водночас останнім понесено витрати на здійснення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у розмірі 11 802,80 грн., а отже - невиплаченою відповідачем є частина страхового відшкодування у розмірі 2 228,40 грн. (11 802,80 грн. розмір заподіяної шкоди - 9 574,00 грн. розмір виплаченого страхового відшкодування потерпілому).

Судом також було надано належну оцінку відзиву відповідача на позовну заяву, водночас посилання на те, що позивачем визначено вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу, не приймаються судом, оскільки, відповідно до звіту про проведення автотоварознавчого дослідження від 01.08.2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля НОМЕР_4 визначена з урахування коефіцієнту фізичного зносу та становить 12 669,13 грн.

За таких обставин, оскільки відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю НОМЕР_4, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди в повному розмірі на користь власника зазначеного автомобіля, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому, беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку, в межах ліміту відповідальності (100 000,00 грн.) передбаченого договором (полісом) № АК/2598905 та франшизи у розмірі 0,00 грн. з урахуванням часткової сплати відповідачем потерпілому страхового відшкодування у розмірі 9 574,00 грн., позов підлягає задоволенню частково - у розмірі 2 228,40 грн. страхового відшкодування. В іншій частині позову слід відмовити.

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" (04073, м. Київ, пров. Балтійський, 20; ) 2 228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) грн. 40 коп. страхового відшкодування та 634 (шістсот тридцять чотири) грн. 32 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 16.07.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна