ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2018р. Справа №914/983/18

місто Львів

Господарський суд Львівської області в складі судді Горецької З.В., за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б., розглянув у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Трускавецькурорт», м. Трускавець

до відповідача Фізичної особи підприємця Боднар Павла Анатолійовича, м. Дрогобич, Львівська область

про стягнення заборгованості в розмірі 6 578,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

Заяв про відвід судді не надходило. Не проводилася технічна фіксація судового засідання.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ:

Розглядається справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Трускавецькурорт», м. Трускавець до Фізичної особи підприємця Боднар Павла Анатолійовича, м. Дрогобич, Львівська область про стягнення заборгованості в розмірі 6 578,00 грн.

Відповідно до клопотання позивача, поданого ним в позовній заяві, дана справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 914/851/18 за правилами спрощеного провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.07.2018.

Представник позивача в судове засідання 23.07.2018 року не з'явився.

Представник відповідача вимоги ухвал суду не виконав, відзив на позов не подав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи, про що свідчить повернутий на адресу суду поштовий конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а явка останнього була визнана судом та визначена в ухвалах суду обов'язковою.

Пунктом 3.9.1. Постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 04.07.2018 року, місцезнаходженням юридичної особи вказано адресу: 82100, АДРЕСА_1. На вказану адресу направлялися ухвали суду, однак, поштовий конверт повернувся до суду з поштовою відміткою. Крім того, судом відправлялися подальші ухвали на адресу, вказану у договорі - 82100, м.Дрогобич, вулиця Самбірська,108/170 та адресу, вказану у ваучерах - 82200, м.Трускавець, вулиця Героїв УПА,3, офіс5, проте станом на момент складення повного тексту рішення будь-яка інформація про вручення ухвал суду відповідачу за цими адресами у суду відсутня.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що неявка належним чином повідомленого відповідача про час, дату та місце судового розгляду не перешкоджає вирішенню спору, оскільки, дослідивши наявні матеріали справи, суд визнав їх достатніми для того, щоб розглянути спір за наявними матеріалами.

Згідно ч.1, 3 та 5 статті 12 ГПК України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження або позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу встановлює імперативну норму, за якою у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частини 2 та 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України визначають іншу категорію справ, які за певних умов можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження. В такому випадку необхідним є клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Такий висновок випливає з частини 7 статті 250 Господарського процесуального кодексу України: частини 2 - 6 цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

АРГУМЕНТИ СТОРІН:

Аргументи позивача.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що між позивачем та відповідачем 23 квітня 2013 р. було укладено договір № 620/ТК про надання санаторно-курортних послуг та (або) готельних послуг.

За цим Договором Виконавець (ПрАТ «Трускавецькурорт») зобов'язувався надавати Споживачам санаторно-курортні та готельні послуги, а Замовник (ФОП Боднар П.А.) в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, зобов'язувався своєчасно оплатити Виконавцю вказані Послуги.

Свої зобов'язання по Договору ПрАТ «Трускавецькурорт» виконав належним чином. На підставі отриманих запитів на бронювання, ПрАТ «Трускавецькурорт» було виставлено Замовнику рахунки-фактури, проте сума зазначена в рахунках, не була сплачена відповідачем.

Таким чином, станом на 15.05.2018 року заборгованість ФОП Боднар П.А. перед ПрАТ «Трускавецькурорт», що є предметом спору, становить 6578,00 грн.

Аргументи відповідача.

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

23 квітня 2013 р. між Закритим акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів «Трускавецькурорт» (згідно рішення Загальних зборів акціонерів (протокол №1 від 04.04.2014р.) Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів «Трускавецькурорт» змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Трускавецькурорт») було укладено договір № 620/ТК про надання санаторно-курортних послуг та (або) готельних послуг.

Згідно п.1.1. вказаного договору Виконавець (ПрАТ «Трускавецькурорт») зобов'язувався надавати Споживачам санаторно-курортні та готельні послуги, а Замовник (ФОП Боднар П.А.) в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, зобов'язувався своєчасно оплатити Виконавцю вказані Послуги.

Підставою для одержання послуг Споживачем є ваучер або інший документ, який надається йому Замовником, що підтверджує оплату Споживачем послуг (п.1.3. Договору).

Свої зобов'язання по Договору ПрАТ «Трускавецькурорт» виконав, що підтверджується виданими путівками:

№412498 з 11.06.2015 по 25.06.2015, строком на 14 діб в санаторій «Алмаз»;

№412499 з 11.06.2015 по 12.06.2015, строком на 1 добу в санаторій «Алмаз»;

№412733 з 12.06.2015 по 25.06.2015, строком на 13 діб в санаторій «Алмаз»;

Згідно п.2.2.1. Договору Замовник зобов'язаний своєчасно оплатити Виконавцю вартість Послуг відповідно до виставленого Виконавцем Замовнику рахунку та умов цього Договору.

Згідно п. 3.2. Договору, оплата Замовником послуг на користь Виконавця здійснюється шляхом повної попередньої оплати Послуг банківським переказом.

На підставі отриманих запитів на бронювання, ПрАТ «Трускавецькурорт» було виставлено Замовнику рахунки-фактури:

№4617/620/ТК/05 від 02.06.2015 р. на суму 3546,00 грн.

№5081/620/ТК/05 від 12.06.2015 р. на суму 3042,00 грн.

Проте, сума зазначена в рахунках, не була сплачена відповідачем.

Згідно п. 5.1. Договору, у випадку порушення своїх зобов'язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором і законодавством, що діє в Україні. Порушенням зобов'язання вважається його невиконання чи неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договірних зобов'язань.

Згідно п. 7.1. Договору сторони домовились, що всі можливі претензії, які виникнуть у ході виконання даного Договору, будуть розглянуті Сторонами протягом 30 днів з моменту отримання претензії, якщо інше не передбачене Договором.

З метою досудового врегулювання спору позивачем направлено претензію про погашення суми заборгованості (№133 від 28.02.18 р.), однак вимоги претензії не були задоволені.

Згідно п. 7.2. Договору до правовідносин, які виникають між Сторонами у процесі виконання даного Договору, застосовується законодавство України.

ОЦІНКА СУДУ.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як підтверджується матеріалами справи, між сторонами укладено договір про надання санаторно-курортних послуг та (або) готельних послуг, у зв'язку з чим позивач та відповідач набули взаємних прав і обов'язків.

Відповідно до умов даного Договору позивачем надано послуги на суму 6 578,00 грн. Факт надання послуг підтверджується виданими Путівками.

Згідно п.2.2.1. Договору замовник зобов'язаний своєчасно оплатити Виконавцю вартість Послуг відповідно до виставленого Виконавцем Замовнику рахунку та умов цього Договору.

Згідно п. 3.2. Договору, оплата замовником послуг на користь Виконавця здійснюється шляхом повної попередньої оплати Послуг банківським переказом.

На підставі отриманих запитів на бронювання, ПрАТ «Трускавецькурорт» було виставлено Замовнику рахунки-фактури:

№4617/620/ТК/05 від 02.06.2015 р. на суму 3546,00 грн.

№5081/620/ТК/05 від 12.06.2015 р. на суму 3042,00 грн.

Згідно п. 5.1. Договору, у випадку порушення своїх зобов'язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором і законодавством, що діє в Україні. Порушенням зобов'язання вважається його невиконання чи неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договірних зобов'язань.

Згідно п. 7.1. Договору сторони домовились, що всі можливі претензії, які виникнуть у ході виконання даного Договору, будуть розглянуті Сторонами протягом 30 днів з моменту отримання претензії, якщо інше не передбачене Договором.

З метою досудового врегулювання спору позивачем направлено претензію про погашення суми заборгованості (№133 від 28.02.18 р.), однак вимоги претензії не були задоволені.

Отже, суд, враховуючи вищенаведені обставини, дійшов до висновку, що відповідачем порушено умови договору про надання санаторно-курортних послуг та (або) готельних послуг та підлягають до стягнення на користь позивача заборгованість в розмірі 6578,00 грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як доказ сплати судового збору, позивачем долучено до справи платіжне доручення від 22.05.2018 року на суму 1 762,00 грн., що підлягає до стягнення з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи із вищенаведеного, керуючись ст.ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Трускавецькурорт» до Фізичної особи підприємця Боднара Павла Анатолійовича про стягнення заборгованості в розмірі 6 578,00 грн. - задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Боднар Павла Анатолійовича (82100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Трускавецькурорт» (82200, Львівська область, м.Трусакавець, бульвар Юрія Дрогобича,2, ) заборгованість в розмірі 6 578,00 грн. (шість тисяч п»ятсот сімдесят вісім грн.. 00 коп.), а також 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн.. 00 коп.) судового збору.

3. Наказ видати в порядку ст. 327 ГПК України, після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено « 25» липня 2018 р.

Суддя Горецька З. В.