ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2018 Справа № 917/418/18

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гадячсир - Україна"

про стягнення 57769,96 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, паспорт МА № 011001 від 06.06.95 р.

від відповідача: не з'явився

Державне підприємство "Дослідне господарство Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гадячсир-Україна" 57769,96 грн. боргу, в тому числі: 53931,96 грн. - сума основного боргу за договором поставки № 1209-5 від 12.09.2016 р., 869 грн. - три проценти річних, 2969 грн. - інфляційні втрати.

03.05.2018 р. ухвалою господарського суду Полтавської області відкрито провадження у справі № 917/418/18 та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 24.05.2018 р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 24.05.2018 р. оголошено перерву в підготовчому засіданні до 03.07.2018 р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.07.2018 р. продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.07.2018 закрито підготовче провадження у справі №917/418/18, призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 17.07.2018 р.

24.05.2018 р. від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позов (вх. №5147), в якому проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивачем не надано відповідачеві (покупцеві) повного пакету документів, визначеного п. 2.3 договору, зокрема ветеринарного свідоцтва форми Ф-2; звернення до суду з позовом вважає передчасним, оскільки строк оплати поставленого товару не настав з вини самого позивача.

08.06.2018 р. від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на позов (вх. № 5631).

В судовому засіданні 17.07.2018 р. позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 17.07.2017 р., відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

12 вересня 2016 року Державне підприємство Дослідне господарство Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України (Постачальник) та ТОВ Торговий дім Гадячсир-Україна (Покупець) уклали Договір №1209-5 на закупівлю сільськогосподарської продукції (молоко коров'яче незбиране ДСТУ 3662-97).

Відповідно до п. 1.1 договору Постачальник зобов'язувався систематично передавати у власність Покупця молоко коров'яче незбиране ДСТУ 3662-97, а Покупець зобов'язувався приймати й оплачувати молоко на умовах та в порядку визначеному цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору кількість молока зазначається у спеціалізованій товарній накладній на перевезення молочної сировини за формою -1 ТН (МС), затвердженою Наказом Міністерства аграрної політики України №457 від 01 грудня 2015 року (далі за текстом - Товарна накладна), ціна - у протоколах погодження цін (Додаток №1), які після погодження (в порядку передбаченому цим договором), належного оформлення та підписання Сторонами, є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2.1 договору поставка молока здійснюється відповідно до направленого Покупцем замовлення, на умовах ЕХW (Інкотермс 2010) - склад постачальника, що знаходиться за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Сад, вул. Паркова, 3.

Відповідно до п. 2.3 договору Постачальник зобов'язаний надати Покупцю наступні супровідні документи: товарно-транспортну накладну Ф1-ТН, спеціалізовану товарну накладну за формою №1-ТН(МС) з заповненням в них усіх реквізитів щодо кількості та якості молока; видаткову накладну, ветеринарне свідоцтво (Ф-2) надається постачальником покупцю, на заплановану кількість молока, що передаватиметься у власність покупцю, на кожний місяць, не пізніше 3 числа поточного місяця.

У випадку, якщо постачальник своєчасно не надасть покупцю документи (всі разом, або будь-які з них окремо), що зазначені в п. 2.3 цього договору, або надасть покупцю документи (всі разом, або будь-які з них окремо) неналежно оформленими, то в цьому випадку покупець має право призупинити оплату молока, згідно з п.5.4 цього договору, до моменту надання постачальником належним чином оформлених документів, зазначених в п. 2.3 цього договору.

Не пізніше 3-го числа місяця наступного за звітним покупцем, на підставі товарних накладних на перевезення молочної сировини, виписується приймальна квитанція за формою №3-ПК (МС), в якій вказуються кількість та вартість молочної сировини (п. 2.5 договору).

Ціна на молоко встановлюється в національній валюті України гривні, та погоджується сторонами шляхом підписання протоколу погодження ціни (додаток № 1), який є невід'ємною частиною цього договору (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 5.4 договору покупець здійснює оплату за об'єм молока протягом 7 (семи) календарних днів у найближчий банківський день у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. на підставі наданого Постачальником рахунку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що ним на виконання умов договору було поставлено відповідачу молоко загальною вартістю 608 931,96 грн.

В підтвердження цього позивач надав приймальну квитанцію на закупівлю молочної сировини № 4 за липень 2017 року, довіреність відповідача №272 від 01.07.2017 р., товарно-транспортні накладні від 07.07.2017 р. на перевезення молока в кількості 2081 кг та 4040 кг.

За твердженням позивача відповідач частково розрахувався за поставлену йому продукцію, сплативши кошти в загальній сумі 55 000,00 грн., станом на час розгляду справи заборгованість становить 53 931,96 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача 53 931,96 грн. основного боргу, 869,00 грн. - три проценти річних, 2969,00 грн. інфляційних втрат.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виникли правовідносини з договору поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата) покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 та п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, договору; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторони у п. 5.4 договору узгодили, що покупець здійснює оплату за об'єм молока протягом 7 (семи) календарних днів у найближчий банківський день у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

З огляду на визначений у договорі порядок розрахунку, зобов'язання по оплаті отриманого молока у відповідача виникло відповідно по закінченню 7 (семи) календарних днів у найближчий банківський день.

Судом встановлено, що факт поставки позивачем молока за договором на загальну суму 608 931,96 грн. підтверджується належним чином оформленими приймальною квитанцією закупки сільськогосподарської продукції Відповідача №4 за липень 2017 року, на суму 167432,25 грн., довіреністю відповідача №272 від 1 липня 2017 року, товарно-транспортними накладними від 7 липня 2017 року на перевезення молока в кількості 2081 кг та 4040 кг.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково розрахувався за отриманий товар в сумі 555 000,00 грн., на момент розгляду справи заборгованість складає 53 931,96 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

У відповідності з пунктом 2.1 Порядку застосування форм первинної документації з обліку закупівель сільськогосподарських продуктів та сировини, затвердженого постановою Укоопспілки від 29.05.2000 року від 29 травня 2000р. № 118 за погодженням з Держкомстатом України (далі Порядок №118), приймальні квитанції та закупівельні відомості, якими оформлюється закупівля сільськогосподарських продуктів, продуктів їх переробки та сировини, є первинними документами для ведення обліку і використовуються для складання фінансової і статистичної звітності, для аналізу обсягів обороту з закупівлі окремих видів сільськогосподарської продукції та сировини, загального обсягу заготівельного обороту тощо.

Також, згідно з пунктом 2 Інструкції щодо заповнення прийомної квитанції на закупівлю молочної сировини, яка затверджена наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 01.12.2015 р. № 457 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України17.12.2015 р. за № 1582/28027, прийомна квитанція - документ, у якому приймальник на підставі Спеціалізованої товарної накладної на перевезення молочної сировини (форма № 1-ТН (МС) вказує кількість і вартість молочної сировини та розрахунки з продавцем за минулий місяць.

Таким чином, зі змісту вказаних норм випливає, що приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини за своєю природою є первинними документами, і їх належна виписка є неможливою без попереднього складання товарних накладних на перевезення молочної сировини за спеціалізованою формою № 1-ТН (МС), на підставі яких такі приймальні квитанції складаються.

При цьому товарна накладна за своєю природою - це первинний бухгалтерський документ, призначений для оформлення операцій по відпустці і прийому товарно-матеріальних цінностей.

Отже, факт виписки відповідачем приймальної квитанції свідчить про інший факт - виписку накладних на перевезення молока за спеціалізованою формою N 1-ТН (МС) і вказаний різновид первинних документів підтверджує факт здійснення операції з передачі позивачем у власність відповідача обумовленого договором товару (аналогічної позиції притримується і Вищий господарський суд України при розгляді подібних справ, постанова від 17 жовтня 2016 року у справі № 917/2636/15 ).

Заперечення відповідача судом відхиляються, виходячи з наступного.

Відсутність претензій відповідача стосовно поставленого молока свідчить про те, що молоко було поставлено у відповідності до умов договору. Відповідач не надав суду доказів витребування ветеринарного свідоцтва у позивача і відмови позивача в його наданні та не повернув поставлену партію молока, посилаючись на відсутність ветеринарного свідоцтва.

Докази того, що відповідач здійснив оплату поставленої позивачем продукції за договором поставки у повному обсязі в матеріалах справи відсутні.

Відповідач при розгляді справи не повідомляв про неправильність здійснених позивачем зарахувань чи неврахування проплат.

За даних обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 53 931,96 грн. грн. основного боргу є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути 2 969,00 грн. інфляційних втрат та 869,00 грн три проценти річних за період з 01.09.2017 р. по 15.03.2018 р.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач контрозрахунку заявлених до стягнення інфляційних не надав, при цьому наголошував на помилковості їх обрахунку.

Проте доводи відповідачем не підтверджені і спростовуються наведеним позивачем розрахунком.

З огляду на вказане вище, нарахування позивачем трьох процентів річних та інфляційних втрат у розмірі, що визначений до стягнення, відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та умовам договору, а тому вимоги про їх стягнення є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню (судом здійснено перевірку розрахунку за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 13

Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи приписи ст.ст. 123, 129 ГПК України, судовий збір покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гадячсир-Україна" (37300, Полтавська область, м.Гадяч, вул. Героїв майнаджу,82, офіс 2146, ідентифікаційний код 35692080) на користь Державного підприємства "Дослідне господарство Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" (42345, Сумська область, Сумський район, с. Сад, вул. Паркова. 3, ідентифікаційний код 32367570) 53 931,96 грн. основного боргу, 869,00 грн. - три проценти річних, 2969,00 грн. інфляційних, 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.08.2018 р.

Суддя Киричук О.А.