УХВАЛА

12 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 924/49/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу

Фізичної особи - підприємця Бідюк Ілони Олександрівни на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.03.2018 (головуючий суддя Павлюк І.Ю., Демидюк О.О., Савченко Г.І.) та рішення Господарського суду Хмельницької області від 11.01.2018 (головуючий суддя Гладюк Ю.В., Гладій С.В., Виноградова В.В.)

у справі № 924/49/17

за позовом ОСОБА_5 комерційна фірма "Гжесь"

до Фізичної особи - підприємця Бідюк Ілони Олександрівни

про повернення передоплати та стягнення відсотків за користування чужими коштами

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_5 комерційна фірма "Гжесь" (далі - Позивач) звернувся в Господарський суд Хмельницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бідюк Ілони Олександрівни (далі - Відповідач) про стягнення 11500,44 євро (що станом на день звернення з позовом становить 329 050,59 грн, за курсом НБУ - 28,612 грн за 1 євро), з яких 6 788,12 євро суми попередньої оплати, 4 712,32 євро процентів за користування чужими грошовими коштами, посилаючись на ст.ст. 530, 536, 693, 1048 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що станом на день звернення до суду різниця сплачених Позивачем коштів попередньої оплати та коштів, на які Відповідачем частково поставлено товар, становить 6 788,12 євро, у зв'язку з чим, Позивач просить стягнути суму попередньої оплати за недопоставлений товар, а також проценти за користування чужими грошовими коштами у встановленому законом розмірі на підставі ст.ст. 536, 1048 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 09.03.2017 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.04.2017 рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.08.2017 постанову апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 11.01.2018, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.03.2018, позов задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача 6 788,12 євро попередньої оплати, що еквівалентно 194 221,69 грн, в решті позову відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що Позивачем 10.01.2014 здійснено попередню оплату зерна нуту в кількості 21 т на суму 9 650 євро, проте Відповідачем 25.02.2016 здійснено поставку кукурудзи фуражної в кількості 21 т на суму 2 861,88 євро, у зв'язку з чим Позивач в силу вимог ч.2 ст. 693 ЦК України вправі вимагати повернення попередньої оплати в розмірі 6 788,12 євро, що еквівалентно 194 221,69 грн. Судами відмовлено в задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами на підставі ч.3 ст. 693, ст.ст. 536, 1048 ЦК України, оскільки чинним законодавством не передбачено можливості застосування до договору поставки положень закону про позику, водночас ні законом, ні іншим актом цивільного законодавства не передбачено розмір відсотків, які могли б бути застосовані до даних правовідносин.

Також, судами визнано необґрунтованими доводи Відповідача та відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі в силу п. 7.2 Контракту б/н від 21.09.2013, укладеного між Позивачем та Відповідачем, в якому міститься арбітражне застереження.

Відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. В касаційній скарзі Відповідач не погоджується з судовими рішеннями в частині стягнення 6 788,12 євро передоплати та вважає, що в нього відсутній обов'язок з передання Позивачу 21 т зерна нуту, як і відсутній обов'язок з повернення вказаної суми передоплати. Відповідач посилається на те, що на спірні правовідносини поширюється дія Контракту б/н від 21.09.2013 та, відповідно, що спір підлягає передачі на розгляд до міжнародного комерційного арбітражу.

Під час підготовки справи до перегляду в касаційному порядку з'ясовано, що ухвалою Верховного Суду від 15.05.2018 справу №906/493/16 у подібних правовідносинах, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "TENACHEM" (SIA "TENACHEM") (Республіка Латвія) до Приватного підприємства "Проспер" про стягнення 33 269 євро заборгованості за поставку товару та 6 649,04 євро законних процентів, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Підставою для передачі справи №906/493/16 на Велику Палату Верховного Суду став висновок Касаційного господарського суду про необхідність відступити від висновку про застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 16.02.2018 у справі №910/13318/16 та постанові Верховного Суду України від 18.10.2017 у справі №910/8318/16 щодо застосування пункту 1 частини першої статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", частини першої статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) з огляду на наявність арбітражного застереження в укладеному між сторонами у справі контракті.

Окрім того, колегія суддів Касаційного господарського суду вказала на наявність виключної правової проблеми у вирішенні питання чи впливає відсутність у третейському застереженні конкретно визначеного Міжнародного комерційного арбітражного суду, який би міг вирішити між сторонами спір, який виник у справі, на можливість залишення позову без розгляду на підставі пункту 7частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017).

Ухвалою від 30.05.2018 Велика Палата Верховного Суду прийняла до розгляду справу №906/493/16 і призначила її розгляд на 28.08.2018.

Разом з тим, звертаючись з касаційною скаргою в даній справі, Відповідач не погоджується з висновками судів про відсутність підстав для закриття провадження у справі та передачі її на розгляд до міжнародного комерційного арбітражу та вважає, що з огляду на наявність арбітражного застереження в укладеному між сторонами у справі контракті, спір підлягає передачі на розгляд до міжнародного комерційного арбітражу.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Враховуючи викладене, з метою дотримання єдності судової практики, колегія суддів з власної ініціативи дійшла висновку про наявність підстав для зупинення провадження за касаційною скаргою, поданою у справі, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №906/493/16.

Керуючись ст.ст. 228, 229, 234, 235, 302, 303 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі №924/49/17 за касаційною скаргою Фізичної особи - підприємця Бідюк Ілони Олександрівни до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №924/49/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.