ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.07.2018

Справа № 910/5012/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРЛАЙТ ДІДЖИТАЛ»

до           товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України»

про                               стягнення 53 191,99 грн.

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «СТАРЛАЙТ ДІДЖИТАЛ» до товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» про стягнення 53 191,99 грн., з яких: 45 500,00 грн. боргу, 5 499,85 грн. пені, 2 192,14 грн. інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконував умови договору субліцензійного договору № Р143-2107 від 29.12.2016.

Суд своєю ухвалою від 02.05.2018, на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, залишив позовну заяву без руху.

Позивач у строк, встановлений судом, усунув недоліки позовної заяви.

Суд своєю ухвалою від 18.05.2018 відкрив провадження у справі № 910/5012/18 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач відзив на позов не подав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

29.12.2016 товариство з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» (субліцензіат) та товариство з обмеженою відповідальністю «СТАРЛАЙТ ДІДЖИТАЛ» (ліцензіат) уклали субліцензійний договір № Р143-2107 (далі - Договір).

Відповідно до п. 2.1. Договору, ліцензіат на умовах, визначених у договорі, надає субліцензіату субліцензію, а субліцензіат зобов’язується використовувати надану йому субліцензію відповідно до умов договору та додатків до нього і здійснювати оплату винагороди (роялті) за надання субліцензії в порядку та на умовах визначених у договорі та додатках до нього.

Відповідно до п. 5.3. договору, виплата винагороди (роялті) за звітний період здійснюється субліцензіатом на підставі та відповідно до договору і додатку (додатків) до договору шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок ліцензіата, зазначений у цьому договорі, не пізніше 10 числа місяця, який слідує за звітнім періодом.

Згідно з до п. 7 додатку № 1 до Договору, за надання права на використання Програм шляхом Ретрансляції у Телемережі 1 у межах Території 1 субліцензіат сплачує ліцензіату винагороду (роялті) у розмірі 66 000 (шістдесят шість тисяч) грн. 00 коп. за один рік.

Відповідно до п. 8 Додатку № 1 до договору, виплата винагороди (роялті) за надання права на використання Програм шляхом Ретрансляції у Телемережі 1 у межах Території 1 здійснюється субліцензіатом щомісяця (звітний період) у розмірі 1/12 винагороди (роялті) за один календарний рік, шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок ліцензіата, зазначений у цьому Договорі, не пізніше 10 числа місяця, який йде за звітнім періодом.

Тобто, субліцензіат зобов’язувався здійснити оплату за надану субліцензію ТОВ «Старлайт діджитал», в розмірі 5 500,00 грн. в строк не пізніше 10 числа місяця, який йде за звітнім періодом.

На виконання своїх зобов’язань, що виникли з договору, позивач надав відповідачу субліцезію на період з 01.01.2017 по 31.12.2017. Виконання зобов’язання позивача підтверджується актом прийому-передачі права на Ретрансляцію від 01.01.2017, актами надання послуг № СД614 від 31.03.2017, № СД1415 від 30.06.2017, № СД2551 від 30.09.2017, № СД3063 від 30.11.2017, № СД3699 від 31.12.2017.

У свою чергу відповідач свої зобов’язання щодо виплати винагороди (роялті) за надання права на використання Програм в повному обсязі не виконав. Оплату за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 здійснив частково, лише в сумі 20 500,00 грн., внаслідок чого у відповідача виник борг на суму 45 500,00 грн.

Після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідач 45 500,00 грн. не сплатив.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у сумі 45 500,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 6.4. Договору, у випадку несвоєчасної виплати ліцензіату винагороди, або її частини, відповідно до цього договору та додатків до нього, ліцензіат має право нарахувати, а субліцензіат зобов’язується на вимогу ліцензіата сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від розміру несвоєчасно виплаченої ліцензіату винагороди (роялті) за кожен день прострочення.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 5 499,85 грн. пені за період з 23.09.2017 до 22.03.2018.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов’язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 2 192,14 грн. інфляційних за період з 23.09.2017 до 22.03.2018.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов’язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» (вул. Червоногвардійська, 27-А, м. Київ, 02094, код 34726705) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРЛАЙТ ДІДЖИТАЛ» (вул. Шевцова, 1, м. Київ, 03113, код 36123396) 45 500,00 грн. боргу, 5 499,85 грн. пені, 2 192,14 грн. інфляційних втрат, 1 762,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя                                                                                                     С. А. Ковтун