РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018Справа № 910/5562/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім"

про стягнення 55 397, 40 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" (далі - ТДВ "СК "ВіДі-Страхування", позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (далі - ПрАТ "Київський страховий дім", відповідач) про стягнення страхового відшкодування у сумі 55 397, 40 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" позивачу перейшло право вимоги до відповідача у зв'язку з відшкодуваннням своєму страхувальнику матеріальної шкоди, завданої страхувальником відповідача, визнаного винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 27.08.2017 р. на 49 км. автодороги Н-01 Київ-Знам'янка. Внаслідок вказаної ДТП застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений та позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на загальну суму 55 397,40 грн.

У позові ТДВ "СК "ВіДі-Страхування" просить стягнути з відповідача, який є страхувальником відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, суму страхового відшкодування в розмірі 55 397,40 грн.

Провадження за вказаними вимогами було відкрито ухвалою господарського суду міста Києва від 10.05.2018 р., розгляд справи в суді здійснювався у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), сторонам надано строк для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов'язків.

Відповідач у визначений законом строк надав відзив, у якому проти позову заперечив, зазначив, що ПрАТ "Київський страховий дім" не є особою, відповідальною за збитки, спричинені страхувальнику позивача, а є лише страховиком винної особи. Також вказав, що огляд пошкодженого транспортного засобу проводився без його участі та не всі витрати, понесені позивачем, відносяться до ремонтних робіт. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача подав відповідь на відзив, у якому проти зазначених доводів відповідача заперечив, вважав їх необгрунтованими.

Суд, розглянувши подані сторонами заяви по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Договором добровільного страхування АС № 010832 від 22.05.2017 р., укладеним між ТДВ "СК "ВіДі-Страхування" та ОСОБА_1, були застраховані майнові інтереси останнього (страхувальника), пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме - автомобілем марки "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, що 27.08.2017 р. на 49 км. автодороги Н-01 Київ-Знам'янка трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля марки "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить страхувальнику, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Камаз", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого був пошкоджений застрахований у позивача транспортний засіб.

Згідно з постановою Обухівського районного суду м. Києва від 04.09.2017 р. по справі № 372/2545/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до звіту експертного дослідження № 3736 від 14.11.2017 р., наявного в матеріалах справи, загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, склав 59 552,34 грн., а згідно з рахунком-фактурою СТО № КМдС-0022920 від 07.11.2017 р. - 59 111,28 грн.

У подальшому, платіжним дорученням № 3437 від 28.11.2017 р. на підставі страхового акту № 922 від 22.11.2017 р. позивач відшкодував страхувальнику матеріальний збиток у розмірі 55 397,40 грн., що був заподіяний страхувальником ПрАТ "Київський страховий дім", та просить в даному позові стягнути сплачену суму з відповідача на свою користь.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль "Камаз", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована у ПрАТ "Київський страховий дім" згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5389666.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у ДТП шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ТДВ "СК "ВіДі-Страхування") як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу сплаченої ним суми, суд виходить з наступного.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття встановлює, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

У той же час, виходячи з вимог ч.ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, з положень статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22.03.2017 р. по справі № 910/3650/16.

Як вбачається з акту страхового відшкодування № 922 від 22.11.2017 р., а також зі звіту експертного дослідження № 3736 від 14.11.2017 р., рахунку-фактури СТО № КМдС-0022920 від 07.11.2017 р., коефіцієнт зносу деталей пошкодженого автомобіля марки "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у даному випадку не застосовується.

Водночас, з рахунку-фактури СТО № КМдС-0022920 від 07.11.2017 р. слідує, що до переліку ремонтних робіт автомобіля "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, були включені роботи з мийки та прибирання салону автомобіля на загальну суму 184,50 грн., на що звертав увагу відповідач у своєму відзиві.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до пункту 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика), відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин, тому проведення операцій, що не впливають на поновлення справності та роботоздатності автомобіля та не можуть здійснюватися шляхом відновлення чи заміни частин, таких як мийка, не повинні відшкодовуватись за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Отже, з огляду на те, що роботи з мийки та прибирання салону автомобіля не мають прямого причинного зв'язку між проведеним відновлювальним ремонтом транспортного засобу та завданими пошкодженнями, то вони не відносяться до відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля відповідно до Методики (вказана правова позиція викладена у постанові Вищого Господарського суду України у справі № 910/3420/16 від 27.07.2016). За таких обставин, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті позивачу за вирахуванням мийки та прибирання салону автомобіля становить 55 212,90 грн. (55 397,40 грн. - 184,50 грн.).

Стосовно доводів відповідача про те, що огляд транспортного засобу проводився без його участі, то суд їх відхиляє та зазначає, що відповідно до ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Крім того, заперечуючи проти позову, відповідач також послався на ст.ст. 33, 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якими передбачена досудова процедура врегулювання спору, чого не було дотримано позивачем.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що 08.12.2017 р. ТДВ "СК "ВіДі-Страхування" зверталося до ПрАТ "Київський страховий дім" із вимогою № 15/04/8.04/336-17 про виплату страхового відшкодування. Вказана вимога була отримана відповідачем 11.12.2017 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але залишена відповідачем без відповіді та задоволення. За таких обставин доводи відповідача в цій частині є необгрунтованими.

Крім того, за рішенням Конституційного Суду України у справі № 15-рп/2002 від 09.07.2002 р., право на судовий захист не може бути поставлене законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору. Обрання певного засобу правового захисту, зокрема і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Отже, враховуючи викладене та зважаючи на обгрунтованість позовних вимог, суд вважає, що позов ТДВ "СК "ВіДі-Страхування" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" про стягнення страхового відшкодування у сумі 55 397, 40 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, ідентифікаційний код 25201716) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" (08131, Київська область, село Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 56, ідентифікаційний код 35429675) страхове відшкодування у сумі 55 212 (п'ятдесят п'ять тисяч двісті дванадцять) грн. 90 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 756 (одна тисяча сімсот п'ятдесят шість) грн. 13 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Повне судове рішення складено 11 липня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.