ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 рокуСправа № 912/1244/18
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Вавренюк Л.С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу № 912/244/18

за позовом: публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Знам'янський граніт"

про стягнення 32 515,00 грн.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Знамянський граніт" про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі в сумі 32 515,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що стягненню з відповідача підлягають штрафні санкції, нараховані у відповідності до вимог ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Ухвалою господарського суду від 22.05.2018 р. господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №912/1244/18, постановив розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження 22.06.2018 р. без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, встановив сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач, у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, відзив на позов не подав, про поважність причин неподання суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 29.05.2018 р. (а.с. 23).

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов'язок учасників справи подавати всі наявні у них докази, виконувати процесуальні дії в порядку та строки, встановлені законом або судом; не приховувати докази.

Статтею 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Разом з тим, товариство з обмеженою відповідальністю "Знамянський граніт" своїм правом на подання відзиву не скористалось, про поважність причин неподання суд не повідомило, у зв'язку з чим господарський суд вважає за можливе вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

Як визначено ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши докази, господарський суд встановив наступні обставини.

19.11.2017 р. товариством з обмеженою відповідальністю "Знамянський граніт" (далі - ТОВ "Знамянський граніт", вантажовідправник) згідно з накладною №41803263 зі станції Сахарна регіональної філії "Одеська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - ПАТ "Укрзалізниця") на станцію Авдіївка регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" було відправлено групу вагонів з вантажем - щебінь гранітний (а.с. 12).

В процесі перевезення вантажу 26.11.2017 р. на станції Покровськ Донецької залізниці було здійснено контрольне зважування вагону №67850552 виявлено різницю в масі вантажу між фактичною і зазначеною в перевізному документі, внаслідок чого посадовими особами залізниці складено акт загальної форми №1671 та зафіксовано результат в журналі контрольного зважування вантажів від 26.11.2017 р. (а.с. 11, 16).

Відповідно до комерційного акту №482004/402 від 26.11.2017 р. (далі - Акт), складеного працівниками станції Красноармійськ Донецької залізниці у вагоні №67850552 було виявлено нестачу вантажу проти зазначеного в залізничній накладній на 5 500 кг (а.с. 10).

Так, у накладній №41803263 від 19.11.2017 р. у вагоні №67850552 вантажовідправником зазначено масу вантажу 70 000 кг. При переважуванні на 150 т. справних станційних вагах (держповірка згідно технічного паспорту №82 від 24.07.2017 р.) виявлено: брутто - 87 450 кг, нетто - 64 450 кг, тара вагона 23 000 кг, що менше вказаної в накладній маси на 5 550 кг.

На підставі Акту залізницею нараховано штраф за невірно зазначену масу вантажу в залізничній накладній в розмірі п'ятикратної провізної плати в порядку, передбаченому ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 р. (далі - Статут).

Відповідно до залізничної накладної №41803263 від 19.11.2017 р. вартість перевезення вантажу у вагоні №67850552 становить 6 503, 00 (а.с. 13).

Таким чином, сума штрафу, нарахованого позивачем в розмірі п'ятикратної провізної плати становить 32 515, 00 грн. (6 503, 00 грн. х 5).

Вирішуючи даний спір, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України та ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з вимогами ч. 4 ст. 909, ч. 1 ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Статуту передбачено, що обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначається даним Статутом.

Згідно зі ст. 6 Статуту накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р. (далі - Правила), і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до ст. 23 Статуту та п. 1.1 Правил відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно п. 2.1 та п. 24 додатку 3 Правил, у графі "Маса вантажу, визначена відправником" вказується маса вантажу у кілограмах, дана графа заповнюється вантажовідправником.

Статтею 52 Статуту визначено обов'язок залізниці перевіряти на станціях призначення масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача.

У відповідності до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ними у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Аналогічна норма міститься у ст. 129 Статуту, відповідно до якої обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до ст. 122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

А отже, відправник несе відповідальність перед залізницею за наслідки, які виникли. У розгляді справ про стягнення цього штрафу судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями.

Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

У застосуванні ст. ст. 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки .

При цьому, Статут не містить чітких приписів стосовно того, якій саме залізниці (відправлення, призначення чи транзитній ) належить право вимагати стягнення вказаного штрафу, тому такі позови можуть заявляти як залізниці відправлення, так і призначення або транзитні.

Згідно до ст. ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини ,які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Факт невірного зазначення вантажовідправником маси вантажу вагону в залізничній накладній №41803263 від 19.11.2017 р. належним чином доведений та документально підтверджений.

З огляду на викладене, господарський суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 73-80, 129, 232-233, 236-238, 240-242, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Знамянський граніт" (25006, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи (Тимірязєва), буд. 84, к. 411, ідентифікаційний код 32315888) на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 32315888) штраф в розмірі 32 515, 00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити сторонам, а саме:

позивачу за адресами:

1) вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680;

2) вул. Привокзальна, 22, м. Лиман, Донецька область, 84404;

відповідачу за адресою: вул. Тараса Карпи (Тімірязєва), б. 84, к. 411,

м. Кропивницький, 25006.

Суддя Л.С. Вавренюк