РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2018Справа № 910/4819/18

За позовом Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" м. Києва в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" м. Києва

до Фізичної особи-підприємця Марковіної Олени Сергіївни м. Києва

про стягнення компенсації за порушення авторського права, ціна позову 224000 грн.

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Хахуда О.В.

Представники:

від позивача: Луценко О.В.,

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

у квітні 2018 року Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" звернулася в суд з позовом в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна".

Позивач зазначав, що відповідачем були порушені майнові авторські права Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" шляхом використання у приміщені ресторану "Козак" по вул. Стратегічне шосе, 14 у м. Києві, господарську діяльність в якому здійснює відповідач, музичних творів "ІНФОРМАЦІЯ_1", виконавець - ОСОБА_1, "ІНФОРМАЦІЯ_2", виконавець - ОСОБА_2, "ІНФОРМАЦІЯ_3", виконавець - ОСОБА_3, "ІНФОРМАЦІЯ_4", виконавець - ОСОБА_4, майнові авторські права на які належать позивачу, шляхом їх публічного виконання без належного дозволу та без сплати авторської винагороди.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача компенсацію за порушення авторського права у розмірі 224000 грн., а також понесені ним по справі судові витрати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог у зв'язку з недоведеністю належності позивачу авторського права на вищевказані музичні твори. Також зазначав, що акт фіксації № Че 04/10/17 від 23 жовтня 2017 р. та відеозапис не є достатніми та допустимими доказами порушення ним майнових авторських прав позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений в установленому порядку, у попередніх судових засіданнях проти позову заперечив із викладених у відзиві підстав.

Позивач у відповіді на відзив вказував, що доводи відповідача про належність йому авторського права на музичні твори "ІНФОРМАЦІЯ_1", виконавець - ОСОБА_1, "ІНФОРМАЦІЯ_2", виконавець - ОСОБА_2, "ІНФОРМАЦІЯ_3", виконавець - ОСОБА_3, "ІНФОРМАЦІЯ_4", виконавець - ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки договір на підставі якого йому надані права по відношенню спірних музичних творів в установленому порядку визнаний недійсним не був. Також вказував, що відповідно до вимог чинного законодавства здійснення відео фіксації фактів використання об'єктів авторського права не потребує отримання дозволів чи погодження видавника.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 202 ГПК України у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 Закону України "Про авторське право та суміжні права" (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами ч. 1 ст. 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у ст. 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Згідно ст. 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Судом встановлено, що Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління № 18/2011 від 24 січня 2011 р.

24 січня 2014 р. між Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (організацією) та позивачем (видавником) було укладено договір про управління майновими авторськими правами № АВ-24012014/01, за умовами якого позивач надає організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, які належать або протягом дії договору будуть належати позивачу, а саме дозволяти або забороняти від імені останнього використання об'єктів авторського права третіми особами.

Відповідно до умов п. 9.2 договору у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, остання має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав видавника та реалізації своїх повноважень з управління цими правами.

Строк дії договору відповідно до умов п. 12.1 договору встановлений з моменту його підписання сторонами і діє безстроково.

1 листопада 2014 р. між позивачем (субвидавник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер/Чаппелл" (видавник) було укладено ліцензійний договір № ВЧ-01112014/02-д, за умовами якого видавник надає позивачу право на використання протягом строку на території способами, вказаними в цьому договорі, всіх творів, які входять в Каталог видавника, за виключенням Продакшн Музики.

Відповідно до умов додатку № 1 до ліцензійного договору (роздруківка №№ 19, 23, 24, 25 із каталогу музичних творів) станом на 1 лютого 2017 р. надані права по відношенню музичних творів згідно переліку в таблиці № 1, зокрема: музичний твір -"ІНФОРМАЦІЯ_1", виконавець - ОСОБА_1, "ІНФОРМАЦІЯ_2", виконавець - ОСОБА_2, "ІНФОРМАЦІЯ_3", виконавець - ОСОБА_3, "ІНФОРМАЦІЯ_4", виконавець - ОСОБА_4.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представника позивача, наявними у матеріалах справи копіями вказаних договорів.

Доказів визнання указаного ліцензійного договору в установленому порядку недійсним не надано, тому заперечення відповідача щодо набуття позивачем прав, про захист яких заявлено позов, є необгрунтованими.

Також встановлено, що 23 жовтня 2017 р. в приміщені ресторану "Козак" по вул. Стратегічне шосе, 14 у м. Києві, господарську діяльність в якому здійснює відповідач, використовувались музичні твори "ІНФОРМАЦІЯ_1", виконавець - ОСОБА_1, "ІНФОРМАЦІЯ_2", виконавець - ОСОБА_2, "ІНФОРМАЦІЯ_3", виконавець - ОСОБА_3, "ІНФОРМАЦІЯ_4", виконавець - ОСОБА_4 за допомогою наявних в закладі працюючих приладів (обладнання) для подання звукової хвилі в діапазоні і з частотою, які сприймаються людським слухом.

Це підтверджується поясненнями позивача, наявними у матеріалах справи актом фіксації № Че 04/10/17, відеозаписом та фіскальним чеком № ІД:68 від 23 жовтня 2017 р.

Заперечення відповідача щодо належності та допустимості указаних доказів використання музичних творів у господарській діяльності відповідача суперечать вимогам ст.ст. 76, 77 ГПК України, тому є безпідставними.

За змістом ст.ст. 435, 440, 441, 443 ЦК України, ст.ст. 7, 15, 31-33 Закону право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам), використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 15 Закону виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Доказів надання відповідачу дозволу на використання музичних творів "ІНФОРМАЦІЯ_1", виконавець - ОСОБА_1, "ІНФОРМАЦІЯ_2", виконавець - ОСОБА_2, "ІНФОРМАЦІЯ_3", виконавець - ОСОБА_3, "ІНФОРМАЦІЯ_4", виконавець - ОСОБА_4 суду не надано.

Використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим пунктом "а" ст. 50 Закону, за яке відповідно до пункту "г" ч. 2 ст. 52 Закону передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат.

Законом України "Про державний бюджет України на 2017 рік" мінімальну заробітну плату на 2017 рік встановлено у місячному розмірі з 1 січня 2017 р. - 3200 грн.

При цьому, відповідно до п. 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" 1774-VIIІ від 6 грудня 2016 р. мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Враховуючи, що відповідач порушив майнові права позивача на спірний музичний твір, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, встановлених обставин, що порушення допущене відповідачем уперше суд вважає за необхідне притягнути відповідача до відповідальності у вигляді сплати компенсації у розмірі 10 мінімальних заробітних плат за використання одного об'єкту (музичного твору).

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 445 ЦК України підлягає стягненню 64000 грн. (1600 грн. х 10 х 4) компенсації за порушення авторського права.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" м. Києва задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Марковіної Олени Сергіївни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 23, офіс 916, код 37396151) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (01024, м. Київ, вул. Лютеранська, 15-А, нежиле приміщення 18, код 39019265) 64000 грн. компенсації за порушення авторського права, 1762 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 25 липня 2018 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар