РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2018Справа № 910/1090/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Комунального закладу Київської обласної Ради "Київська обласна клінічна лікарня"

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про стягнення 183 584, 64 грн.

Представники:

від позивача Соловей С.М.;

від відповідача: Хитрова Л.В.

ВСТАНОВИВ:

Комунальний заклад Київської обласної Ради "Київська обласна клінічна лікарня" (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - відповідач) про стягнення донарахування орендної плати у розмірі 125 166, 07 грн., відшкодування донарахованих платежів за комунальні послуги у сумі 54 949, 53 грн., відшкодування сплати земельного податку у розмірі 669, 04 грн. та відшкодування сплати експертної оцінки орендованого приміщення у сумі 2 800, 00 грн.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням зобов'язань за договором оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 121/09 від 25.12.2009.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2018 (суддя Мельник В.І.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 16.03.2018.

16.03.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідач зазначає, що зобов'язання зі сплати орендної плати починаючи з 2013 року Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" виконані належним чином, а також зазначає, що позивачем не надано доказів, які підтверджують іншу площу приміщення, ніж ту, що була зазначена у договорі оренди під час його укладення. Крім того, відповідач заявляє про застосування строків позовної давності в частині стягнення з відповідача недоотриманої орендної плати в період з 2013 року по 2015 рік у зв'язку із їх пропуском та відсутністю поважних причин про їх відновлення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 20.04.2018.

10.04.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Комунального закладу Київської обласної Ради "Київська обласна клінічна лікарня" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідач замає площу значно більшу, ніж та що визначена договором, планом поверхів та підписує додаткову угоду на збільшення площі, що передбачає і збільшення оплати за оренду приміщення.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 № 05-23/624 у зв'язку з лікарняним судді Мельника В.І., проведено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу № 910/1090/18 передано на розгляд судді Щербакова С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2018 прийнято справу № 910/1090/18 до свого провадження. Підготовче засідання призначено на 07.06.2018.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/1090/18 призначено на 05.07.2018.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 05.07.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.12.2009 між Комунальним закладом Київської обласної Ради "Київська обласна клінічна лікарня" (далі - орендодавець) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (далі - орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 121/09, умовами якого передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: нежитлові приміщення (далі - майно), площею 53, 53 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Багговутівська, 1. Майно розташоване на першому поверсі будівлі, що знаходиться на балансі Комунального закладу Київської обласної Ради "Київська обласна клінічна лікарня", вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, здійснену станом на 20.08.2009 і становить 338 262, 00 грн.без ПДВ.

Майно передається в оренду з метою розміщення Печерської філії Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати (орендна плата може бути встановлена за домовленістю сторін, але не менше розміру визначеному на підставі Методики), затвердженої Київською обласною радою, становить за перший місяць 10 304, 53 грн. без ПДВ з урахуванням індексу інфляції за вересень. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно п. 3.2. договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Пунктом 3.5. договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів, істотної зміни стану об'єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

За умовами п. 5.8. договору, орендар зобов'язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Даний договір укладено строком на 365 днів, що діє з 25.12.2009 року до 24.12.2010 року включно (п. 10.1. договору).

25.12.2009 сторонами складено та підписано акт приймання-передачі індивідуально-визначеного майна згідно договору оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 121/09 від 25.12.2009, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: нежитлове приміщення загальною площею 53,53 кв.м., розташоване на першому поверсі будівлі поліклінічного корпусу, що знаходиться на балансі орендодавця за адресою: м. Київ, вул. Багговутівська, 1.

Крім того, додатковою угодою № 1 від 25.12.2009 до договору № 121/09 від 25.12.2009 сторони погодили перелік комунальних послуг, що підлягають відшкодуванню орендарем, а саме: відшкодування витрат на вивіз сміття, відшкодування витрат з електропостачання, відшкодування витрат з теплопостачання та водопостачання: холодна вода, гаряча вода.

З матеріалів справи вбачається, що додатковими угодами № 1 від 25.12.2010, № 2 від 24.12.2011, № 3 від 18.01.2013, № 4 від 29.05.2014, № 5 від 19.02.2015, № 6 від 30.12.2016 та № 7 від 10.08.2017 до договору оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 121/09 від 25.12.2009 сторони продовжували термін дії договору.

Зокрема, додатковою угодою № 7 від 10.08.2017 до договору № 121/09 від 25.12.2009, сторони дійшли взаємної згоди продовжити термін дії договору № 121/09 від 25.12.2009 до 24.12.2017 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, Північним офісом Державної аудиторської служби України проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального закладу Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня" за період з 01.01.2013 по 01.02.2017, про що складено акт ревізії № 05-30/426 від 21.04.2017, в якому, зокрема встановлено, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (Печерська філія) фактично займає приміщення загальною площею 59, 16 кв.м., тоді як, відповідно до п.п. 1.1. Розділу І «Предмет договору» та п.п. 21.Розділу ІІ «Об'єкт оренди» договору оренди «Про передачу нерухомого майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області» від 25.12.2009 № 121/09, зазначеному орендарю надано в користування приміщення загальною площею 53, 53 кв.м., що на 5.63 кв.м. менше. Зазначений факт зафіксовано в акті інвентаризації фактично займаних площ орендарями, який підписано членами інвентаризаційної комісії та складено акт відмови від підпису представників Печерської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» від 13.03.2017.

У зв'язку з виявленими розбіжностями між обумовленою договором та фактично зайнятою площею, Північним офісом Державної Аудиторської служби України було донараховано орендної плати на суму 125 166, 07 грн. та суму відшкодування комунальних послуг у розмірі 49 757, 84 грн., а саме: відшкодування вартості спожитого опалення - 7 625, 18 грн., відшкодування вартості спожитої електроенергії - 41 996, 80 грн. та відшкодування вартості послуг з вивезення сміття - 135, 31 грн.

Тож, позивачем на адресу відповідача направлялись листи № 500 від 14.03.2017, № 593 від 23.03.2017, № 2262 від 18.10.2017 з проханням здійснити оплату по донарахованим під час ревізії орендної плати в сумі 125 166, 79 грн., комунальним послугам в сумі 4 494, 49 грн., перерахунку за використання електроенергії в сумі 41 996, 80 грн., нараховані комунальні послуги по утриманню банкомату та терміналів в сумі 2 620, 71 грн.

Відповідач не погодився із вищезазначеними вимогами позивача про здійснення оплати оплату по донарахованим під час ревізії орендної плати та комунальним послугам, про що надіслав на адресу відповідача лист № Е.19.0.0.0/4-45838 від 10.04.2017.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що актом ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального закладу Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня" за період з 01.01.2013 по 01.02.2017 встановлено розбіжності між обумовленою договором та фактично зайнятою відповідачем площею, у зв'язку з чим станом на 22.01.2018 за відповідачем рахується заборгованість по недоплаті орендної плати у розмірі 125 166, 07 грн. та недоплаті комунальних платежів у сумі 54 949, 53 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню сплати земельного податку у сумі 669, 04 грн. та по відшкодуванню сплати експертної оцінки орендованого приміщення у розмірі 2 800, 00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 121/09 від 25.12.2009, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором оренди.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Пунктом 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» закріплено обов'язок орендаря сплачувати орендну плату своєчасно та в повному обсязі (далі -Закон).

Статтею 29 Закону, передбачена відповідальність сторін за невиконання зобов'язань за договором оренди, відповідно до законодавчих актів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено судом вище, на виконання умов договору оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 121/09 від 25.12.2009 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: нежитлове приміщення загальною площею 53,53 кв.м., розташоване на першому поверсі будівлі поліклінічного корпусу, що знаходиться на балансі орендодавця за адресою: м. Київ, вул. Багговутівська, 1, що підтверджується актом приймання-передачі індивідуально-визначеного майна від 25.12.2009.

Додатковими угодами № 1 від 25.12.2010, № 2 від 24.12.2011, № 3 від 18.01.2013, № 4 від 29.05.2014, № 5 від 19.02.2015, № 6 від 30.12.2016 та № 7 від 10.08.2017 до договору оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 121/09 від 25.12.2009 сторони продовжували термін дії договору.

Зокрема, додатковою угодою № 7 від 10.08.2017 до договору № 121/09 від 25.12.2009, сторони дійшли взаємної згоди продовжити термін дії договору № 121/09 від 25.12.2009 до 24.12.2017 року включно.

З матеріалів справи вбачається, що Північним офісом Державної аудиторської служби України проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального закладу Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня" за період з 01.01.2013 по 01.02.2017, про що складено акт ревізії № 05-30/426 від 21.04.2017, в якому, зокрема встановлено, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (Печерська філія) фактично займає приміщення загальною площею 59, 16 кв.м., тоді як, відповідно до п.п. 1.1. Розділу І «Предмет договору» та п.п. 21.Розділу ІІ «Об'єкт оренди» договору оренди «Про передачу нерухомого майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області» від 25.12.2009 № 121/09, зазначеному орендарю надано в користування приміщення загальною площею 53, 53 кв.м., що на 5.63 кв.м. менше. Зазначений факт зафіксовано в акті інвентаризації фактично займаних площ орендарями, який підписано членами інвентаризаційної комісії та складено акт відмови від підпису представників Печерської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» від 13.03.2017.

Положеннями ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Суд відзначає, що підписавши договір оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 121/09 від 25.12.2009, сторони погодили всі істотні умови договорів та взаємні зобов'язання.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Так, Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" визначає правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні.

Пунктами 12, 13 частини 1 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" визначено, що органу державного фінансового контролю надається право проводити на підприємствах, в установах та організаціях зустрічні звірки з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, установи та організації, що контролюється. При виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Органу державного фінансового контролю надається право порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях (п. 15 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні").

За змістом ст. 11 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", проведення планових виїзних ревізій здійснюється органами державного фінансового контролю одночасно з іншими органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів. Порядок координації проведення планових виїзних перевірок органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів, визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, враховуючи положення Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", суд дійшов висновку, що акт ревізії Північного офісу Державної аудиторської служби України може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

Таким чином, акт ревізії № 05-30/426 від 21.04.2017 фінансово-господарської діяльності Комунального закладу Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня" за період з 01.01.2013 по 01.02.2017 не є підставою виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача з відшкодування витрат та не підтверджує порушення відповідачем умов укладеного договору оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 121/09 від 25.12.2009 в частині сплати орендної плати та спожитих комунальних послуг.

Крім того, суд зазначає, що акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами. Сам лише акт перевірки не визначений законодавством як безумовний доказ господарського чи цивільно-правового правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що посилання позивача на результати проведеної Північним офісом Державної аудиторської служби України перевірки, як на підставу заявлених позовних вимог, є необґрунтованими з огляду на те, що виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами вищезазначених правочинів та не можуть ніяким чином їх змінювати, а є лише підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 04.03.2015 року у справі №904/5477/14, від 10.02.2015 року у справі №906/1193/14 та від 17.06.2014 року у справі №910/20699/13.

Разом з цим, суд також звертає увагу, що за умови існування між позивачем та відповідачем договірних правовідносин, стороною яких не є Північний офіс Державної аудиторської служби України, посилання на акт ревізії № 05-30/426 від 21.04.2017 фінансово-господарської діяльності Комунального закладу Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня" за період з 01.01.2013 по 01.02.2017, як на підставу заявлених позовних вимог, є неправомірними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

При цьому, суд відзначає, що у матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань договором оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 121/09 від 25.12.2009 щодо своєчасного внесення орендних платежів, сплати спожитих комунальних послуг та сплати земельного податку.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач займає більшу площу приміщення ніж площу, що виділена за умовами договору, зокрема доказів проведення технічної інвентаризації переданого в оренду майна: нежитлового приміщення, розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Багговутівська, 1.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Комунального закладу Київської обласної Ради "Київська обласна клінічна лікарня" до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення 183 584, 64 грн. не підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування сплати експертної оцінки орендованого приміщення у розмірі 2 800, 00 грн., проте суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази понесенням позивачем зазначених витрат, як підставу стягнення їх з відповідача.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 16.07.2018

Суддя Щербаков С.О.