ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"25" липня 2018 р. Справа № 903/514/18

Суддя господарського суду Волинської області Дем'як В.М., розглянувши заяву Фізичної особи підприємця Нагорного Павла Петровича

про забезпечення позову

за позовом Фізичної особи підприємця Нагорного Павла Петровича, м. Луцьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУДЛЕНД Україна», м. Луцьк

про стягнення 32 406,44 грн.

Представники сторін не викликались.

Встановив: Позивач - Фізична особа підприємець Нагорний Павло Петрович звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУДЛЕНД Україна», в якій просить стягнути 32 406,44 грн., з них: 16203,22 грн. основного боргу та 16203, 22 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору перевезення вантажів автомобільним транспортом №П30/03.

Ухвалою суду від 02.07.2018р. у задоволенні заяви про забезпечення позову Фізичній особі підприємцю Нагорному П. П. відмовлено.

Ухвалою суду від 02.07.2018р. було залишено позовну заяву без руху; встановлено позивачу не пізніше 10-ти календарних днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме: доплатити судовий збір в сумі 1057,00грн.

Ухвалою господарського суду від 11.07.2018р. позовну заяву Фізичної особи підприємця Нагорного П.П. до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУДЛЕНД Україна» про стягнення 32 406,44 грн. заборгованості на 24 арк., повернуто заявнику.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.07.2018р. справу №903/514/18 розприділено судді Дем'як В.М.

Разом із позовною заявою ФОП Нагорний П.П. подав знову заяву про забезпечення позову від 23.07.2018р. за вх. № 01-68/36/18, в якій позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на кошти відповідача у розмірі ціни позову 32 406,44 грн. та судового збору 1762 грн. за розгляд справи та 881 грн. за розгляд заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те що невжиття заходів, щодо накладення арешту на майно та грошові суми, шо належить ТзОВ «ВУДЛЕНД Україна», може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, а тому просить суд прийняти дану заяву до розгляду та задоволити її.

В підтвердження правових підстав подав копію квитанції про сплату судового збору.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ФОП Нагорного П.П. з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості (п. 3 постанови Пленуму).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб . Окрім того, згідно п. 10 ч. 1 даної статті позов також може забезпечуватися іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на кошти відповідача у розмірі ціни позову 32 406,44 грн. та судового збору 1762 грн. за розгляд справи та 881 грн. за розгляд заяви про забезпечення позову

Разом з тим, з такими ж вимогами звернувся до господарського суду з позовною заявою, по якій відкрито провадження у справі.

В даному випадку заявник просить вжити заходи забезпечення позову у спосіб, що становить предмет спору в господарській справі у якій останній звернувся про вжиття заходів.

Дана обставина унеможливлює за таких обставин застосовувати заходи забезпечення позову у спосіб визначений заявником.

За змістом ст. 137 ГПУ України суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог відповідно до вимог.

Разом з тим, ФОП Нагорний П.П. в підтвердження обставин викладених у заяві про забезпечення позову не подав жодного доказу крім, квитанції про сплату судового збору за подання вищезазначеної заяви.

Враховуючи характер спору та не подані позивачем на підтвердження заяви докази, суд вважає, що спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти ТзОВ «ВУДЛЕНД України» у розмірі ціни позову 32 406,44 грн. та судового збору не відповідає приписам ст. 137 ГПК України.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову Фізичній особі підприємцю Нагорному П. П. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання 25.07.2018р.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В. М. Дем`як