РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.07.2018Справа № 910/6207/18

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу №910/6207/18

За позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Терравино»
дотовариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Текнолоджи Груп»
простягнення 270 400,00 грн.

Без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Терравино» (надалі - ТОВ «Агрофірма Терравино») звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Текнолоджи Груп» (надалі - ТОВ «Смарт Текнолоджи Груп») про стягнення 270 400,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № 00110/18 від 22.02.2018р. в частині непоставки оплаченого товару, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 208 000,00 грн. Крім того, за прострочення поставки товару за договором позивачем додатково нарахований штраф у сумі 62400,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2018р. позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі №910/6207/18. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Частиною 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч. 4 ст. 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала від 18.05.2018р. про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03113, м. Київ, пр-т. Перемоги, 62-Б офіс 2.

Станом на дату розгляду справи конверт з ухвалою від 18.05.2018р. про відкриття провадження у справі було повернуто до суду відділенням поштового зв'язку з відміткою «не знаходиться».

За приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «не знаходиться» вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень», для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 18.05.2018р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2018р., не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2018р. між ТОВ «Смарт Текнолоджи Груп» (продавець) та ТОВ «Агрофірма Терравино» (покупець) було укладено Договір поставки №00110/18 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого покупець доручає, а постачальник приймає на себе зобов'язання згідно специфікації (Додаток №1 Договору, що є його невід'ємною частиною) виконати поставку сільськогосподарської техніки і запасних частин до неї (далі за текстом - Товар).

Кількість та вартість товару зазначена в Специфікації (Додаток №1 до чинного Договору, який є його невід'ємною частиною) (п. 1.2 Договору).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що ціна товару визначається сторонами згідно специфікації товару, яка є невід'ємною частиною договору, і складає 346 666,67 грн., крім того ПДВ 20% - 69 333,33 грн., всього - 416 000,00 грн.

Згідно із п. 2.2 Договору, оплата договору здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на підставі рахунків постачальника у наступному порядку:

- перший платіж в розмірі 50% від ціни товару, що складає 208 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 34 666,67 грн., протягом 5 банківських днів від дати підписання даного договору обома сторонами (п.п. 2.2.1 Договору);

- другий платіж в розмірі 50% від ціни товару, що складає 208 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 34 666,67 грн., протягом 5 банківських днів після повідомного листа від постачальника про факт готовності до відвантаження (п.п. 2.2.2 Договору).

Поставка товару здійснюється на умовах DAT Херсонська обл., Бериславський р-н., с. Веселе, вул. Свиридова, 3, відповідно до умов Інкотермс 2010 (п. 3.1 Договору). Перехід права власності на товар відбувається в момент передання видаткової накладної. Постачальник зобов'язаний передати товар покупцю згідно Специфікації (Додаток №1, який є невід'ємною частиною даного Договору) у відповідній кількості і належної якості, та виконати умови даного Договору у повному обсязі не пізніше 10 банківських днів від дати отримання постачальником попередньої оплати відповідно до п. 2.2 цього Договору (п. 3.2 Договору). Передача товару здійснюється за видатковими накладними на підставі довіреності уповноваженого представника покупця (п. 3.3 Договору).

На виконання умов Договору та Специфікації, платіжним дорученням №33 від 27.02.2018р. позивачем сплачено відповідачу передоплату у розмірі 208 000,00 грн.

Проте, відповідачем зобов'язання з поставки погодженого сторонами в Договорі та Специфікації товару виконано не було.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання по поставці товару, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 208 000,00 грн.

Укладений сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Матеріалами справи (платіжне доручення №33 від 27.02.2018р.) підтверджується перерахування позивачем на рахунок відповідача вартості передоплати за товар у розмірі 208 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 3.2 Договору відповідач мав поставити позивачу товар до 09.03.2018р. включно.

Втім, відповідач оплачений позивачем товар у строк погоджений в Договорі не поставив.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Листом №12 від 30.03.2018р. позивач повідомив відповідача про розірвання Договору поставки №00110/18 від 22.02.2018р. та повернення сплачених грошових коштів.

Також, 04.04.2018р. позивачем на адресу відповідача направлено претензію №13 від про повернення сплачених грошових коштів, що підтверджується фіскальним чеком від 04.04.2018р. та описом вкладення у цінний лист №635.

Таким чином, у відповідача виникло грошове зобов'язання по поверненню позивачу передоплати у розмірі 208 000,00 грн., а строк його виконання настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 208 000,00 грн. згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Агрофірма Терравино» про стягнення з ТОВ «Смарт Текнолоджи Груп» заборгованості у розмірі 208 000,00 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 62 400,00 грн. за невиконання умов з поставки товару за Договором.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по поставці товару не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 6.3 Договору у випадку не поставки товару в строк, що перевищує строк вказаний в п. 3.2 цього Договору, більше ніж на 15 календарних днів, постачальник повертає всі сплачені покупцем кошти та сплачує покупцю штраф у розмірі 15% від вартості товару.

Враховуючи, що судом встановлено факт порушення виконання зобов'язання з поставки товару за Договором, а розрахунок позивача є арифметично вірним, то правомірним є стягнення з відповідача штрафу у розмірі 62 400,00 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 208 000,00 грн. та штрафу у розмірі 62 400,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Текнолоджи Груп» (03113, м. Київ, пр-т. Перемоги, 62-Б офіс 2; ідентифікаційний код 40939904) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Терравино» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 3А; ідентифікаційний код 41757920) заборгованість в сумі 208 000,00 грн., штраф у сумі 62 400,00 грн. та судовий збір в сумі 4 056,00 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Повне рішення складено: 23.07.2018.

Суддя А.І. Привалов