ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 912/2528/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.

учасники справи:

позивач - фермерське господарство "Черній Михайло Андрійович"

представник позивача - не з'явився

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

представник відповідача - не з'явився

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. ОСОБА_4, 2. ОСОБА_5, 3. ОСОБА_6, 4. ОСОБА_7, 5. ОСОБА_8, 6. ОСОБА_9, 7. ОСОБА_10, 8. ОСОБА_11, 9. ОСОБА_12, 10. ОСОБА_13, 11. ОСОБА_14, 12. ОСОБА_15, 13. ОСОБА_16, 14. ОСОБА_17, 15. ОСОБА_18, 16. ОСОБА_19, 17. ОСОБА_20, 18. ОСОБА_21, 19. ОСОБА_22, 20. ОСОБА_23, 21. ОСОБА_24, 22. ОСОБА_25, 23. ОСОБА_26, 24. ОСОБА_27, 25. ОСОБА_28, 26. ОСОБА_29, 27. ОСОБА_30, 28. ОСОБА_31, 29. ОСОБА_32, 30. ОСОБА_53, 31. ОСОБА_33, 32. ОСОБА_34, 33. ОСОБА_35, 34. ОСОБА_36, 35. ОСОБА_37, 36. ОСОБА_38, 37. ОСОБА_39, 38. ОСОБА_40, 39. ОСОБА_41, 40. ОСОБА_42, 41. ОСОБА_43

представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - не з'явились

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_43

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду у складі Науменка І.М. - головуючого, Євстигнеєва О.С., Кузнецова В.О. від 13 березня 2018 року та рішення Господарського суду Кіровоградської області у складі Макаренко Т.В. - головуючого, Вавренюк Л.С., Поліщук Г.Б. від 08 грудня 2017 року

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. Фермерське господарство "Черній Михайло Андрійович" звернулось до господарського суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання недійсними наказів Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність третіх осіб (згідно переліку, зазначеному у резолютивній частині рішення Господарського суду Кіровоградської області).

2. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що він є законним орендарем земельних ділянок загальною площею 106,65га згідно договору оренди землі від 11.01.2006р., який поновлено відповідно до рішення Господарського суду Кіровоградської області, тоді як відповідач без припинення в установленому законом порядку права оренди позивача на ці земельні ділянки, передав за оскаржуваними наказами такі земельні ділянки у власність третім особам без відома господарства.

Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

3. 11.01.2006р. між Новомиргородською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та ФГ "Черній Михайло Андрійович" (Орендар) укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Новомиргородському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 02.03.2006 за № 3.

4. За умовами вказаного договору в оренду позивача передано земельну ділянку загальною площею 106,65 га, яка розташована на території Оситнязької сільської ради Новомиргородського району. Цільове призначення земельної ділянки -ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору - 10 років.

5. Згідно плану (схеми) земельної ділянки, передана позивачеві в оренду земельна ділянка складається з двох земельних ділянок площею 23,35 га з кадастровим номером :02:000:9100 та площею 83,30 га з кадастровим номером :02:000:9008.

6. Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 25.05.2016р. у справі № 912/1198/16, порушеної за позовом ФГ "Черній Михайло Андрійович" до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, визнано поновленим зазначений вище договір оренди землі від 11.01.2006 на тих самих умовах, і на той самий строк та визнано укладеною додатку угоду про поновлення договору оренди землі. Рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.05.2016р. набрало законної сили 10.10.2016р.

7. У Державному земельному кадастрі (на Публічній кадастровій карті України) містяться відомості що земельної ділянки площею 83,2965 га не існує, а замість неї сформовано 42 окремі ділянки, які в сукупності складають колишню сформовану єдину земельну ділянку (архівну ділянку згідно даних публічної кадастрової карти) площею 83,2965 га, відомості про яку раніше були внесені за кадастровим номером :02:000:9008.

8. Також, у Державному земельному кадастрі (на Публічній кадастровій карті України) містяться відомості, що інформація про земельну ділянку площею 23,3472 га відсутня, а замість неї сформовано 5 окремих земельних ділянок, які в сукупності складають колишню сформовану єдину земельну ділянку (архівну ділянку згідно даних публічної кадастрової карти) площею 23,3472 га, відомості про яку раніше були внесені за кадастровим номером :02:000:9100.

9. Спірними наказами Головного правління Держгеокадастру у Кіровоградській області, новостворені земельні ділянки передані у власність фізичним особам, які є третіми особами у справі (частина яких в подальшому була продана іншим третім особам у даній справі).

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

10. Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 08.12.2017р., залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.03.2018р., позовні вимоги задоволено.

11. Рішення судів мотивовані тим, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області під час надання дозволу третім особам у даній справі на розробку проектів землеустрою усвідомлювало, що вказаним рішенням у справі № 912/1198/16 вже задоволено вимоги ФГ "Черній Михайло Андрійович" про поновлення договору оренди від 11.01.2006р. та, що таке рішення у встановлений Господарським процесуальним кодексом України строк набере законної сили, однак не дивлячись на прийняття господарським судом рішення про задоволення позову відповідач надав земельну ділянку у власність іншим особам.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

12. Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_43 (третя особа) звернувся із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані рішення скасувати, прийняти нове рішення, якими у задоволенні позову відмовити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

13.1. позивачем невірно обрано спосіб захисту свого права, так як акти індивідуальної дії втрачають чинність з моменту виконання та не можуть бути визнані недійсними, оскільки вичерпують свою дію шляхом виконання.

13.2. договір оренди не пройшов належної державної реєстрації, є неукладеним і тому у позивача відсутнє право, за захистом якого, він звернувся до суду.

13.3. договір оренди позивача є недійсним, у зв'язку з відсутністю у договорі самого предмету - сформованої земельної ділянки.

14. 10.07.2018р. представниками Фермерського господарства "Черній Михайло Андрійович" було подано клопотання про відкладення розгляду справи. Причиною неможливості прибуття у судове засідання представник ОСОБА_50 зазначає перебування на лікарняному з 09.07.2018р. В свою чергу, представник ОСОБА_51 приймає участь 11.07.2018р. в розгляді Дніпропетровським апеляційним господарським судом справи №912/2/18 в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Кіровоградської області, відповідно до ухвали суду від 13.06.2018р.

15. Враховуючи вищенаведене, представники просять відкласти розгляд справи на іншу дату.

16. Верховний Суд, розглянувши вказане клопотання про відкладення розгляду справи, зазначає наступне.

17. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

18. Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, виходячи зі змісту ст.ст. 202, 216 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням того, що розгляд касаційної скарги обмежений процесуальними строками, зокрема ст. 306, а відкладення справи призведе лише до необґрунтованого затягування розгляду даної справи.

19. За таких обставин справи, Суд визнав можливим розгляд касаційної скарги за відсутності представників позивача, повідомлених належним чином та з урахуванням того, що дана справа вже відкладалася ухвалою суду від 27.06.2017р. з метою вирішення заявленого представником позивача відводу складу колегії суду.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

20. Предметом спору у даній справі є вимога Фермерського господарства "Черній Михайло Андрійович" про визнання недійсними наказів Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, що за своєю правовою природою є правовстановлюючими документами щодо права власності фізичних осіб (третіх осіб по справі) на земельні ділянки.

21. Відповідно до частини першої статті 1 ГПК України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

22. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів (абзац другий частини першої статті 2 ГПК України у згаданій редакції).

23. Підвідомчість господарських справ установлено статтею 12 ГПК України (у вказаній редакції), за змістом пункту 6 частини першої якої господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

24. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ГПК України викладено в новій редакції.

25. ГПК України в редакції, чинній на час розгляду справи Верховним Судом, також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб'єктами господарювання (пункти 6, 10, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу).

26. Натомість відповідно до частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України, у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом), положення якої кореспондуються із частиною першою статті 19 цього Кодексу в редакції, чинній на час розгляду справи Верховним Судом, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

27. Разом з тим згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Аналогічну норму закріплено в частині першій статті 19 цього Кодексу в редакції, чинній на час розгляду справи Верховним Судом.

28. Таким чином, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб'єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

29. При цьому визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

30. Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.

31. Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

32. Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).

33. Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

34. Згідно із частинами другою та третьою статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно із частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною статтею та статтями 118, 122 ЗК України.

35. Рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред'являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті рішення суб'єкта владних повноважень.

36. Таким чином, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, предмет спору в яких безпосередньо стосується прав і обов'язків фізичних осіб, та такий спір не має господарського характеру, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

37. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018р. у справі №911/4144/16.

38. Отже, зважаючи на характер правовідносин у цій справі, Верховний Суд дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкових висновків про необхідність розгляду цієї справи в порядку господарського судочинства.

39. Таким чином, перевіривши застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених ними фактичних обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для їх скасування з огляду на процесуальні порушення.

40. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

41. Згідно із частиною другою статті 313 ГПК України порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20 - 23 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

42. Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що касаційна скарга ОСОБА_43 підлягає частковому задоволенню, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

43. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

44. Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 313, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_43 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 08 грудня 2017 року

та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13 березня 2018 року у справі № 912/2528/17 скасувати.

3. Провадження у справі Господарського суду Кіровоградської області №912/2528/17 закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.