ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

23 липня 2018 року Справа № 915/532/17

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали подання Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (55213, Миколаївська область, м. Первомайськ, пров. Б. Капон, 16) про видачу дубліката наказу в справі

за позовом: Керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області (55213, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. І.Виговського, 18) в інтересах держави

в особі: Управління містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань Первомайської міської ради (55200, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Грушевського, 3; ідентифікаційний код 24063287)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства “Первомайська міжгосподарська пересувна механізована колона” (55000, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Грушевського, 19; ідентифікаційний код 01353373)

про: стягнення заборгованості в розмірі 169737,02 грн. та зобов’язання повернути нежитлове приміщення,

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2017 року Господарським судом Миколаївської області винесено рішення у справі № 915/532/17, яким вирішено:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Публічного акціонерного товариства “Первомайська міжгосподарська пересувна механізована колона” (55000, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Грушевського, 19; ідентифікаційний код 01353373) на користь Управління містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань Первомайської міської ради (55200, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Грушевського, 3; ідентифікаційний код 24063287) заборгованість зі сплати орендної плати за користування нерухомим майном у сумі 169737,02 грн. на розрахунковий рахунок № 0009, МФО 826013, місцевий бюджет Первомай. УК/м. Первомайськ/22080401.

3.          Зобов’язати Публічне акціонерне товариство “Первомайська міжгосподарська пересувна механізована колона” (55000, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Грушевського, 19; ідентифікаційний код 01353373) повернути за актом приймання-передачі Управлінню містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань Первомайської міської ради нежитлове приміщення площею 202,8 кв.м., розташоване за адресою: м. Первомайськ, вул. Грушевського, 19.

4.          Стягнути з Публічного акціонерного товариства “Первомайська міжгосподарська пересувна механізована колона” (55000, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Грушевського, 19; ідентифікаційний код 01353373) на користь Прокуратури Миколаївської області (54030, м. Миколаїв, вул. Спаська, 28; ідентифікаційний код 02910048) судовий збір у розмірі 8250,47 грн. на розрахунковий рахунок № 0340, Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172.

11 липня 2017 року, на виконання вищевказаного рішення суду, було видано відповідні накази.

18 липня 2018 року Первомайський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області звернувся до Господарського суду Миколаївської області з поданням № 27710 від 17.07.2018, в якому просить суд:

- поновити строк для пред’явлення наказу, виданого Господарським судом Миколаївської області 11.07.2017 по справі № 915/532/17 про стягнення з ПАТ “Первомайська міжгосподарська пересувна механізована колона” до виконання;

- видати дублікат наказу, виданого Господарським судом Миколаївської області 11.07.2017 по справі № 915/532/17 про стягнення з ПАТ “Первомайська міжгосподарська пересувна механізована колона” до виконання.

Дослідивши матеріали подання та додані до нього документи, суд дійшов висновку про залишення його без руху, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов’язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об’єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 326, абз. 1 ч. 1 ст. 327 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов’язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

При цьому, виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Янголенко проти України, no. 14077/05, від 10.12.2009).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

У відповідності до пп. 19.4 п. 19 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред’явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред’явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

При цьому, загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення закріплені в статті 170 ГПК України.

Так, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи – підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб’єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Учасник справи має право додати до письмової заяви, клопотання проект ухвали, постановити яку він просить суд.

Крім того, виходячи із системного аналізу норм Господарського процесуального кодексу України та Закону України “Про виконавче провадження”, враховуючи можливість застосування судом аналогії закону (ч. 10 ст. 11 ГПК), заяви про видачу виконавчого документа та заяви про поновлення пропущеного строку для пред’явлення виконавчого документа до виконання слід розглядати за правилами ГПК у межах розглянутої господарським судом справи. При цьому, заява має також відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим частиною 2, пунктами 1, 2, 4, 5, 8 частини 3 статті 162 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пункті 1 частини першої статті 164 ГПК і за необхідності – у частині п’ятій названої статті.

Частиною 2, пунктами 1, 2, 4, 5, 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено такі вимоги до позовної заяви: позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, та повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім’я (прізвище, ім’я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи підприємця (для фізичних осіб-підприємців); відомі номери засобів зв’язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів. До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Первомайським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в поданні № 27710 від 17.07.2018 не вказано: номеру справи, прізвища та ініціалів судді, ідентифікаційних кодів юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України та відомі номери засобів зв’язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти учасників справи; правових підстав подання, тобто норм закону, які заявник просить суд застосувати в частині прохання щодо поновлення строку для пред’явлення наказу до виконання.

Окрім цього, до подання № 27710 від 17.07.2018 не додано документів, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії заяви і доданих до неї документів.

Водночас, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 329 ГПК України, якою передбачено, що заява про поновлення пропущеного строку розглядається в десятиденний строк в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, зазначена норма передбачає обізнаність учасників справи стосовно заявлених вимог.

Враховуючи принцип універсальності волі законодавця, у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді справи, до відповідних процесуальних заяв, клопотань тощо мають застосовуватися положення ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання інших розділів ГПК України, суд вважає за необхідне при вирішенні питання стосовно подальшого руху подання державного виконавця у справі № 915/532/17, застосувати приписи п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України та ст. 174 ГПК України.

До того ж, державним виконавцем не виконано вимоги пп. 19.4 п. 19 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, оскільки до подання № 27710 від 17.07.2018 фактично не додано доказів сплати судового збору за видачу дубліката виконавчого документа.

Так, до вищевказаного подання додано копії двох квитанцій від 17.07.2018 на суму 52,90 грн. кожна.

Водночас, приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом ст. 1 Закону України “Про судовий збір” судовий збір – збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

У відповідності до ст. 2 вказаного закону платники судового збору – громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 3 Закону України “Про судовий збір” за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Статтею 4 Закону України “Про судовий збір” встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, – у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 19.4 пункту 19 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України встановлено, що за видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року – 1762 гривні, з 1 липня – 1841 гривня, з 1 грудня – 1921 гривня.

Отже, судовий збір повинен становити 52,86 грн. = (1762,00 грн. х 0,03).

В пунктах 2.20, 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу" (із змінами) зазначено, що чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Отже, належного доказу сплати судового збору державним виконавцем суду не надано.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу державного виконавця на те, що ним до подання не додано доказів на підтвердження викладених в поданні обставин, зокрема, щодо надходження 08.08.2017 на виконання до Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області заяви про відкриття виконавчого провадження.

Щодо вимог державного виконавця, викладених у поданні № 27710 від 17.07.2018, суд зазначає, що вони нечіткі, неоднозначні, а тому – незрозумілі, оскільки не містять вказівки на те, який саме наказ Господарського суду Миколаївської області від 11.07.2017 й справі № 915/532/17 про стягнення з ПАТ “Первомайська міжгосподарська пересувна механізована колона” мається на увазі, з урахуванням того, що 11 липня 2017 року господарським судом було видано два накази про стягнення грошових коштів з ПАТ “Первомайська міжгосподарська пересувна механізована колона”.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявником не виконано вимоги ст. ст. 162, 164, 170, пп. 19.4 п. 19 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення подання без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Таким чином, керуючись ст. ст. 174, 234, 235, пп. 19.4 п. 19 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.          Подання Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області № 27710 від 17.07.2018 у справі № 915/532/17 залишити без руху.

2.          Первомайському міськрайонноиу відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області усунути встановлені при поданні подання недоліки у 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення подання без руху шляхом подання до господарського суду письмової заяви про усунення недоліків з дотриманням вимог, передбачених ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

3.          Роз’яснити Первомайському міськрайонноиу відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, що при невиконанні вимог даної ухвали, подання у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України вважається неподаним та повертається заявнику.

4.          Надіслати заявнику акт Відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області від 18.07.2018.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Додатки (лише на адресу заявника): акт Відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області від 18.07.2018.

Суддя                                                                      О.Г. Смородінова