ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" липня 2018 р.           м. Київ            Справа № 911/1587/18

Суддя Бабкіна В.М., розглянувши заяву Акціонерного товариства комерційного банку “ПРИВАТБАНК” (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю « 7-й МЕРИДІАН» (08714, Київська обл., Обухівський р-н, с. Старі Безрадичі, вул. Набережна, буд. 2-А) 13040,28 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 07.12.2012 р., у тому числі – 1088,19 грн. заборгованості за кредитом, 2837,28 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 5552,57 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором, 3562,24 грн. заборгованості з комісії за користування кредитом,

встановив:

До господарського суду Київської області звернулося Акціонерне товариство комерційний банк “ПРИВАТБАНК” із заявою б/н від 22.06.2018 р. (вх. № 1633/18 від 19.07.2018 р.) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю « 7-й МЕРИДІАН» 13040,28 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 07.12.2012 р., у тому числі – 1088,19 грн. заборгованості за кредитом, 2837,28 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 5552,57 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором, 3562,24 грн. заборгованості з комісії за користування кредитом.

Відповідно ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Згідно зі ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

В обґрунтування заяви про видачу судового наказу за вимогами про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю « 7-й МЕРИДІАН» як позичальника заборгованості, заявник вказує на те, що 07.12.2012 р. між Публічним акціонерним товариством КБ «ПРИВАТБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю « 7-й МЕРИДІАН» було укладено договір банківського обслуговування (поточного рахунку) б/н зі встановленням кредитного ліміту на рахунок № 2714 шляхом підписання заяви б/н від 07.12.2012 р. про відкриття поточного рахунку, згідно якої Товариство з обмеженою відповідальністю « 7-й МЕРИДІАН» приєдналося до «Умов і правил надання банківських послуг» (надалі – Умови), тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування б/н від 07.12.2012 р., та взяло на себе зобов’язання виконувати умови договору, а банк взяв на себе зобов'язання за наявності вільних грошових коштів надати клієнту кредитний ліміт на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту.

Як зазначає АТ КБ “ПРИВАТБАНК”, свої зобов’язання за договором останнє виконало у повному обсязі, надавши боржнику кредитний ліміт у розмірі 10000,00 грн.

При цьому, як стверджує заявник, ТОВ « 7-й МЕРИДІАН» не виконало свого обов’язку щодо своєчасного повернення кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом згідно договору б/н банківського обслуговування від 07.12.2012 р., у зв’язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором б/н від 07.12.2012 р. в сумі 13040,28 грн., яка складається з 1088,19 грн. заборгованості за кредитом, 2837,28 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 5552,57 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором, 3562,24 грн. заборгованості з комісії за користування кредитом, а також покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред’явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У ст. 257 ЦК України зазначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 3.2.1.5.7 Умов терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки – пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Тобто, строки позовної давності були продовжені умовами договору.

З долучених банком до заяви про видачу судового наказу розрахунку заборгованості та банківської виписки вбачається, що ще 26 червня 2013 року банком було віднесено несплачену (спірну) суму кредиту до простроченої заборгованості, тоді як згідно інформації, яка міститься на наліпці поштового пакету відправлення № 541363 «Міст Експрес», в якому заява про видачу наказу була відправлена до суду, банк звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу 17 липня 2018 року, тобто з пропуском позовної давності на основну суму заборгованості (кредиту).

Щодо решти вимог заявника про стягнення процентів, пені та комісії за користування кредитом, які є додатковими вимогами до основного боргу, то за змістом ст. 266 ЦК України у разі спливу позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, а отже позовна давність щодо вимог про стягнення процентів, пені та комісії у даному випадку також пропущена.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6, частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153 ГПК України).

Керуючись ст. 148, п. 5 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Акціонерному товариству комерційному банку “ПРИВАТБАНК” у задоволенні заяви б/н від 22.06.2018 р. (вх. № 1633/18 від 19.07.2018 р.) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю « 7-й МЕРИДІАН» 13040,28 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 07.12.2012 р., у тому числі – 1088,19 грн. заборгованості за кредитом, 2837,28 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 5552,57 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором, 3562,24 грн. заборгованості з комісії за користування кредитом.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України з моменту її підписання суддею.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 24.07.2018 р.

Суддя                                 В.М. Бабкіна