ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.07.18. Справа № 917/2516/15

м. Полтава

За скаргою Обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Миргородводоканал", вул. Шишацька, 82, м. Миргород, Полтавська область, 37600

на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, вул. Героїв Пожежників, 13, м. Полтава, 36014

при виконанні наказу господарського суду, виданого 02.03.2016. по справі № 917/2516/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", в особі Миргородської філії ПАТ "Полтаваобенерго", вул. Котляревського, 59, м. Миргород, Полтавська область, 37600

до Обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Миргородводоканал", вул. Шишацька, 82, м. Миргород, Полтавська область, 37600

про стягнення грошових коштів.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання 16.07.2018. ОСОБА_1

Представники учасників справи:

від стягувача: ОСОБА_2, довіреність № 10-75/1890 від 08.02.18.;

ОСОБА_3, довіреність № 10-75/1876 від 08.02.18.;

від боржника: ОСОБА_4В, довіреність № 2 від 05.06.18.;

від Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області: ОСОБА_5, довіреність № 03-15/13180 від 29.12.17.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвала постановляється після перерви, оголошеної в судовому засіданні 12.07.2018. до 13 год. 30 хв. 16.07.2018.

18.06.2018. до господарського суду Полтавської області надійшла скарга Обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Миргородводоканал" на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області при виконанні наказу господарського суду, виданого 02.03.2016. по справі № 917/2516/15 (вх. № 319).

Враховуючи те, що суддя господарського суду Полтавської області Семчук О.С., яка призначена суддею по справі № 917/2516/15 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2018., в зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Сіроша Д.М., перебувала у відпустці з 23.06.2018. по 10.07.2018., ухвалою від 19.06.2018. розгляд скарги призначено на 12.07.2018.

В судовому засіданні 12.07.2018. була оголошена перерва до 16.07.2018.

Стягувач у відзиві (вх. № 6430) скаргу заперечує, вважає її безпідставною та необгрунтованою.

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у відзиві (вх. № 6278) просить відхилити скаргу в зв'язку з її необгрунтованістю.

В судових засіданнях 12.06.2018. та 16.06.2018. представник скаржника скаргу підтримує у повному обсязі, представники стягувача і Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області проти задоволення скарги заперечують.

Розглянувши матеріали скарги, заслухавши представників учасників справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.03.2016. по справі № 917/2516/15 з Обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Миргородводоканал» (далі - ОКВПВКГ "Миргородводоканал") на користь Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго», в особі Миргородської філії ПАТ «Полтаваобленерго» (далі - ПАТ "Полтаваобленерго") стягнуто пеню в сумі 78099,86 грн., 611345,55 грн. інфляційних та 100758,92 грн. 3% річних.

На виконання зазначеного рішення судом видано наказ від 02.03.2016., який пред'явлено стягувачем для виконання до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - ВДВС).

За наказом господарського суду по справі № 917/2516/15, виданим 02.03.2016., постановою державного виконавця від 12.09.2016. було відкрито виконавче провадження № 52177025.

Постановою ВДВС від 14.09.2016. на все майно ОКВПВКГ «Миргородводоканал» накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, а постановою ВДВС від 21.09.2016. накладено арешт на кошти боржника.

Постановою ВП № 52177025 від 20.02.2017. прийнято до провадження та визначено подальшого виконавця - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області державного виконавця Лукмасло М.М.

07.06.2018. боржник звернувся із заявою до ВДВС з проханням зупинити вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 52177025 в порядку п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" та зняти арешт зі всіх рахунків та майна, на які за виконавчим провадженням № 52177025 накладено арешт.

Скаржник стверджує, що ВДВС дане звернення залишено без належного реагування, вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням не зупинено, арешт зі всіх рахунків та майна боржника не знято, що на думку стягувача свідчить про бездіяльність державного виконавця. Вказана бездіяльність ВДВС спричинила звернення боржника із скаргою до господарського суду Полтавської області.

У скарзі на бездіяльність органів ВДВС боржник просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність органу ВДВС щодо не вчинення дії по зупиненню виконавчих дій щодо виконавчого провадження № 52177025, про виконання наказу господарського суду, виданого 02.03.2016. по справі № 917/2516/15 та заходи його примусового виконання на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов'язати ВДВС винести постанову про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням від 20.02.2017 № 52177025 в порядку п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»;

- зняти арешт з коштів боржника, накладений згідно постанови від 21.09.2016., арешт з майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладені згідно постанови від 14.09.2016.;

- зобов'язати ВДВС внести відомості про припинення (виключення) обтяження відносно нерухомого майна боржника до відповідних записів Державного реєстру прав та реєстрів;

Крім цього, скаржник просив суд заборонити Відділу Примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області вчиняти виконавчі дії до прийняття рішення по скарзі.

Ухвалою від 19.06.2018. суд відмовив у задоволенні клопотання скаржника про заборону Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області вчиняти виконавчі дії до прийняття рішення по скарзі, в зв'язку з тим, що розглядаючи скаргу на дії державного виконавця суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів так би мовити «забезпечення скарги» шляхом заборони державному виконавцю вчиняти виконавчі дії до прийняття рішення по скарзі. Адже за приписами ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у відзиві підтвердив, що у його провадженні перебуває виконавче провадження ВП № 52177025 з виконання наказу № 917/2516/15 господарського суду Полтавської області від 02.03.2016. про стягнення з ОКВПВКГ «Миргородводоканал» 78099,86 грн. пені, 611345,55 грн. інфляційних та 100758,92 грн. 3% річних, а всього 790204,33 грн.

Щодо звернення боржника від 07.06.2018. із заявою про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 52177025 в порядку п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" та зняття арешту зі всіх рахунків та майна, на які за виконавчим провадженням № 52177025 накладено арешт, ВДВС вважає, що підстави для зупинення виконавчих дій та зняття арешту відсутні.

В обґрунтування своєї позиції ВДВС посилається на те, що ч. 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Також ВДВС посилається на рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012. у справі № 1-26/2012 (справа про стягнення заборгованості з підприємств паливно-енергетичного комплексу) яким встановлено, що внесення юридичної особи, незалежно від форми власності, до Реєстру не є підставою для зупинення виконавчого провадження та здійснення заходів примусового виконання судових рішень про стягнення з неї заборгованості, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Крім цього, ВДВС зазначає, що згідно з абзацом 6 п. 3.7 ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу в процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 01.01.2013.

Отже, на думку ВДВС, заходи примусового виконання рішення щодо заборгованості, яка виникла після 01.01.2013., повинні застосовуватися на загальних підставах в порядку, встановленому Законом.

Враховуючи викладене, ВДВС вважає скаргу, що розглядається, необґрунтованою та просить суд відмовити в її задоволенні.

Стягувач у відзиві зазначає, що посадовими особами органу ДВС при винесенні постанови про поновлення вчинення виконавчих дій по справі № 917/2516/15 та не винесенні постанови про зупинення вчинення виконавчих дій не допущено порушень вимог чинного законодавства України.

В обґрунтування заперечень стягувач посилається на Закон України «Про заходи, спрямовані на регулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», згідно ч. 1 ст. 1 якого врегулюванню підлягає, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії. Абзацом 8 ч. 1 ст. 1 даного Закону постачальником природного газу, заборгованість перед яким врегульовується цим Законом, визначено Національну акціонерну компанію «Нафтогаз України» та її дочірню компанію «Газ України».

Також стягувач звертає увагу суду на те, що при винесені рішення справі № 917/2516/15 господарський суд Полтавської області правомірно дійшов висновку, що стягнення заборгованості з боржника на користь ПАТ «Полтаваобленерго» відбулося за невиконання договірних зобов'язань про постачання електричної енергії, а не за спожитий природний газ.

Стягувач вважає, що наявність лише факту включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» не є правовою підставою для винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій.

Також стягувач посилається на ч. 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", якою не передбачено зупинення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, у частині стягнення раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду, заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ).

Враховуючи викладене, стягувач просить суд відмовити в задоволенні скарги у зв'язку з її безпідставністю.

При вирішенні скарги суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Конституційний Суд України у абзаці 3 п. 2 мотивувальної частини свого рішення № 18-рп/2012 від 13 грудня 2012 року зазначив, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна сторона має право на виконання рішення суду протягом розумного строку.

Право на забезпечення примусового виконання судового рішення є невід'ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п.1 ст. 6 Конвенції. На державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

В п. 9.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» вказано, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Позивач вважає, що його права порушено органом ДВС внаслідок невиконання обов'язку по зупиненню вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 52177025 в порядку п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, згідно п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Згідно з ч. 6 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Судом встановлено, що за рішенням господарського суду Полтавської області по справі № 917/2516/15 від 02.03.2016 стягувалися пеня, річні та інфляційні, нараховані на прострочену заборгованість по оплаті електроенергії по договору про постачання електроенергії № 51 від 12.06.2008., яка виникла у 2015 році.

Відповідно до повідомленням про включення до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Реєстр), станом на 26.03.2018. ОКВПВКГ "Миргородводоканал внесено до Реєстру та бере участь в процедурі врегулювання заборгованості згідно з Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Також судом встановлено, що листом № 460/01-3 від 07.06.2018. скаржник повідомив ВДВС про включення ОКВПВКГ "Миргородводоканал" до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та, з посиланням на положення п. 10 ч. 1 ст. 34, ч. 6 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження", просив зупинити вчинення виконавчих дій відносно виконавчого провадження № НОМЕР_1, де він є боржником, а також просив зняти арешт, накладений на рахунки та майно боржника.

Вказаний лист разом з листом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 8/10-484-18 від 26.03.2018 та повідомленням про включення боржника до Реєстру були отримані ВДВС 08.06.2018., що підтверджується вхідним штампом ВДВС на заяві боржника від 07.06.2018., у якій вказані документи зазначені як додатки.

За змістом ч. 6 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (ч. 4 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження").

На момент звернення боржником зі скаргою на дії ДВС і станом на даний час державним виконавцем не зупинено вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженні № НОМЕР_1 і не знято арешт з коштів та майна боржника.

Отже, враховуючи наведене, а також те, що орган ДВС був обізнаний про обставини включення відповідача (скаржника) до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії субєктів господарювання, що є безумовною підставою для зупинення виконавчих дій в силу приписів ЗУ «Про виконавче провадження», господарський суд дійшов висновку про те, що бездіяльність ВДВС щодо невинесення постанови про зупинення виконавчого провадження, а також не зняття арешту з коштів та майна боржника є протиправними.

За таких обставин, скарга Обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Миргородводоканал" на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області при виконанні наказу господарського суду, виданого 02.03.2016. по справі № 917/2516/15 задовольняється господарським судом.

Щодо прохання скаржника зняти арешт з коштів боржника, накладений згідно постанови від 21.09.2016., арешт з майна боржника накладений згідно постанови від 14.09.2016., суд зазначає, що відповідно до п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

В зв'язку з цим, враховуючи порушення ВДВС охоронюваних законом прав скаржника, суд вважає за необхідне зобов'язати ВДВС зняти арешти з коштів та майна боржника, накладені постановами державного виконавця від 21.09.2016. та від 14.09.2016. у виконавчому провадженні № 52177025.

Посилання ВДВС та стягувача на відсутність підстав для зупинення вчинення виконавчих дій з огляду на приписи ч. 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду, господарський суд до уваги не приймає. Такі твердження є помилковими, оскільки, рішенням господарського суду Полтавської області від 16.02.2016. по справі № 905/2391/16 стягнута заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем (скаржником) договору про постачання електричної енергії № 51 від 12.06.2008., а не стягнення заборгованості за спожитий природний газ, що є відмінним.

Крім цього, суд зазначає, що посилання ВДВС на рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012. у справі № 1-26/2012 при вирішенні даної скарги до уваги не бралося, оскільки воно винесене щодо офіційного тлумачення положень пункту 15 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, який втратив чинність на момент звернення скаржником до ВДВС із заявою про зупинення виконавчих дій.

Так само не бралося до уваги судом посилання ВДВС та стягувача на Закон України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", оскільки боржника включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а не до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу". І саме включення боржника до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є підставою для зупинення виконавчих дій в силу приписів Закону України «Про виконавче провадження».

При розгляді скарги, судом врахована правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.18. по справі № 905/2391/16.

Керуючись статтями 234, 342 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Миргородводоканал" на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області при виконанні наказу господарського суду Полтавської області, виданого 02.03.2016. по справі № 917/2516/15 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо не вчинення дії по зупиненню виконавчих дії щодо виконавчого провадження № 52177025 по виконанню наказу господарського суду Полтавської області, виданого 02.03.2016. по справі № 917/2516/15.

3. Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області винести постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 52177025 по виконанню наказу господарського суду Полтавської області, виданого 02.03.2016. по справі № 917/2516/15, в порядку пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження''.

4. Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зняти арешт з коштів Обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Миргородводоканал", накладений згідно постанови державного виконавця від 21.09.2016. у виконавчому провадженні № 52177025, а також арешт з майна Обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Миргородводоканал", накладений згідно постанови державного виконавця від 14.09.2016. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 52177025.

5. Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України внести відомості про припинення (виключення) обтяження відносно нерухомого майна Обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Миргородводоканал" до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта.

6. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Повний текст ухвали складено 17.07.2018.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту оголошення (підписання) (ч. 5 ст. 231, ст.ст. 235,255 ГПК України). Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С. Семчук