ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2018м. ДніпроСправа № 904/2733/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "СОЮЗЕНЕРГОМАШ", м. Дніпро

до Державного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД", м. Дніпро

про стягнення заборгованості, 3% річних та індексу інфляції у сумі 49 520,25

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, представник, дов. №321 від 20.07.2018

Від відповідача: представник не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "СОЮЗЕНЕРГОМАШ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД" про стягнення заборгованості, 3% річних та індексу інфляції у сумі 49 520,25 за Договором на поставку продукції № 1411-1-ПС від 14.11.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору на поставку продукції № 1411-1-ПС від 14.11.2017 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар у сумі 42 914,40 грн.

У звязку з простроченням виконання грошового зобовязання Позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки у сумі 433,84 грн.

На підставі договору Позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлений товар у розмірі 4 670,01 грн. та суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів 1 502,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 09.07.2018.

09.07.2018 представники сторін в призначене судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2018, розгляд справи відкладено на 23.07.2018.

23.07.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що на 12-30 23.07.2018 призначено судове засідання в Ленінському районному суді м. Дніпропетровська у справі №205/4196/18 за позовом ОСОБА_2 до ДП "ДЕВЗ". Даний факт не дає змоги представнику відповідача бути присутнім у судовому засіданні 23.07.2018 о 12-30 у справі №904/2733/18.

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача та відкладення розгляду справи оскільки відповідач, як юридична особа був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. При цьому господарський суд виходить з того, що відповідач як юридична особа не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Доказів неможливості направлення іншого представника в судове засідання відповідач до суду не надав.

Крім того, суд зазначає, що це вже друге судове засідання, в яке відповідач не з'явився.

Також слід зазначити, що навіть в разі неможливості явки в судове засідання представника відповідача, останній не був позбавлений можливості подати до суду разом із вищеозначеним клопотанням відзив на позовну заяву та інші витребувані судом документи.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні 23.07.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

встановив:

14.11.2017 між Державним підприємством "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (далі покупець відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "СОЮЗЕНЕРГОМАШ" (далі постачальник, позивач) укладено Договір № 1411-1-ПС (далі Договір).

Відповідно до дійсного договору продавець зобовязується поставити покупцеві товар-металеві вироби, а покупець прийняти і оплатити такий товар (п. 1.1. Договору).

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що найменування (номенклатура, асортимент), кількість товару зазначається сторонами в специфікаціях.

Відповідно до п.1.1. Договору загальна сума цього договору складається з суми грошових коштів, вказаних у специфікаціях до цього договору.

У відповідності до п. 2.2. Договору ціна за одиницю продукції вказана в специфікації на умовах ЕХW.

Розрахунки за даним договором здійснюються на підставі предявленого продавцем рахунку за кожну партію товару в національній валюті України згідно умов специфікації (п. 4.1. Договору).

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що строк поставки товару зазначається у специфікаціях до договору. Умови постачання продукції ЕХW (м. Дніпро, вул. Гаванська, 8).

Відповідно до п. 5.2. Договору перехід права власності на товар до покупця відбувається в момент підписання відповідних документів.

Покупець зобовязаний прийняти поставлений товар згідно накладної (п.п. 6.1.2. Договору).

Продавець зобовязаний забезпечити поставку товару у строк встановлений цим договором (п.п. 6.3.1. Договору).

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019, а в частині виконання розпочатих зобовязань - до повного їх виконання (п. 10.1. Договору).

22.11.2017 сторонами підписано Специфікацію № 1 до Договору № 1411-1-ПС від 14.11.2017 (а.с. 16).

Специфікацією №1 від 22.11.2017 встановлено:

- термін виговлення: протягом 60 календарних днів з моменту передоплати та отримання необхідної кількості модельної оснастки;

- умови оплати: 70% передоплата, решта 30% протягом 3-х банківських днів після письмового повідомлення про готовність продукції до відвантаження.

Після підписання Специфікації №1 від 22.11.2017 відповідач не виконав зобовязання щодо перерахування на користь позивача передоплати на замовлену партію товару, що було передбачено умовами зазначеної специфікації.

11.12.2017 відповідач надіслав на адресу позивача гарантійний лист № 10/319 з проханням, в рамках укладеного договору, постави йому товар на суму 42 914,40 грн. без попередньої оплати. З подальшою оплатою в строк до 28.12.2017 (а.с. 18).

Позивач здійснив поставку товару на суму 42 914,40 грн. 13.12.2017, що підтверджується видатковою накладною № СЕ-0000040 від 13.12.2017 (а.с. 19), яка підписана повноваженим представником відповідача без заперечень.

Однак, відповідач в строк до 28.12.2017 за поставлений товар не розрахувався, в наслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 42 914,40 грн.

31.01.2018 позивачем на адресу відповідача направлено лист № К21-18 з прохання оплатити суму боргу (а.с. 21).

Також, 15.03.2018 позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 1 з вимогою оплатити суму боргу (а.с. 22-24), яка отримання останнім 02.04.2018, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 25).

Відповідач відповіді ні на лист, ні на претензію не надав, суму боргу не оплатив, що і стало причиною спору.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного з законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи, що наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем належними та допустимими доказами, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 42 914,40 грн. підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у сумі 4 670,01 грн., 3% річних 433,84 грн. та інфляційні втрати 1 502,00 грн. за період з 29.12.2017 по 30.04.2018.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовами п. 7.2.5 Договору встановлено, що у випадку несвоєчасної оплати товару, покупець сплачує продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Націонанльного банку України від суми неоплаченого товару, за кожен день порушення строку оплати.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України до відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються положення Цивільного кодексу України, насамперед, загальні положення про забезпечення виконання зобовязання, встановлені його статтями 546-548. Проте, норми Цивільного кодексу України не повністю поширюються на господарсько-правові штрафні санкції.

За правилами Цивільного кодексу України пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Перевіривши розрахунки надані позивачем, судом встановлено, що пеня нарахована за період з 29.12.2017 по 30.04.2018 становить 4 670,01 грн. та підлягає до стягнення.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Судом встановлено, що 3% річних за період з 29.12.2017 по 30.04.2018 нараховані вірно та підлягають стягненню у сумі 433,84 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Зазначена позиція суду узгоджена з позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постановах № 905/707/16 від 26.10.2016р., № 905/711/16 від 22.11.2016р. та № 904/6149/16 від 27.12.2016р.

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, за період з січня 2018р. по квітень 2018р. становлять 1 874,66 грн., однак суд не може вийти за межі позовних вимог тому до стягнення підлягає, сума заявлена позивачем 1 502,00 грн.

Згідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 42 914,40 грн., пені 4 670,01 грн., інфляційних втрат 1 502,00 грн., 3% річних 433,84 грн.

У відповідності до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "СОЮЗЕНЕРГОМАШ" до Державного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД" про стягнення заборгованості, 3% річних та індексу інфляції у сумі 49 520,25 - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (49068, м. Дніпро, вул. Орбітальна, б. 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "СОЮЗЕНЕРГОМАШ" (49127, м. Дніпро, вул.. Гаванська, 8 ) суму основного боргу у розмірі 42 914,40 грн., пені - 4 670,01 грн., інфляційні втрати 1 502,00 грн., 3% річних 433,84 грн. та судові витрати у розмірі 1 762,00 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.07.2018

Суддя ОСОБА_3