ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/651/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В.

при секретарі судового засідання Аганіна В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Федорова В.О. - по довіреності

від відповідача: не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства "КИРОЛ" (вул.Дальницька,45,Одеса,Одеська область,65005) до Сумісного товариства з обмеженою відповідальністю "БелСолета" (вул. Тімірязєва, 9, корп.8, прим. ізольоване, 1, кім.203, Мінськ, Республіка Білорусь,220004) про стягнення 1358,44 Євро, що еквівалентно 43412,44 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "КИРОЛ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Сумісного товариства з обмеженою відповідальністю "БелСолета", в якому просить господарський суд: стягнення 16464,25 Євро, що еквівалентно 526156,27 грн. ( станом на 06.04.2018 року)

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов контракту № 06/04-2016 від 06.04.2016р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.04.2018 року було відкрито позовне провадження у справі № 916/651/18 та призначено підготовче засідання на 07.05.2018 року.

13.04.2018року позивач збільшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 16503,06 Євро, що еквівалентно 527397,76 грн. ( станом на 06.04.2018 року)

18.04.2018року позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог та просить стягнути з відповідача 6503,06 Євро, що еквівалентно 209167,56грн..

27.04.2018року позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог та просить стягнути з відповідача 1574,91 Євро, що еквівалентно 50265,86грн. (станом на 27.04.2018року).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.05.2018 року відкладено підготовче засідання на 30.05.2018року.

30.05.2018року відповідач надав відзив на позов в якому позовні вимоги визнав частково в сумі 1300,24 Євро так як позивач невірно визначив період нарахування.

Крім того, відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій посилаючись на ч. 1 ст. 233 ГК України обругтовуючи, що відповідачем станом на 04.04.2018року повністю погасив суму основного боргу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.05.2018 року відкладено підготовче засідання на 06.06.2018року.

04.06.2018року позивач остаточно визначив позовні вимоги та звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача суму пені та штрафних санкцій у розмірі 1358,44 Євро, що еквівалентно 43412,44грн.

Ухвалою суду від 06.06.2018року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті в засіданні суду на 04.07.2018року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 04.06.2018року підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 04.07.2018р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

« 06» квітня 2016 року між Приватним підприємством «КИРОЛ» («Позивач»), яке є суб'єктом господарської діяльності відповідно до законодавства України та Сумісним товариством з обмеженою відповідальністю «БелСолета» («Відповідач»), яке є суб'єктом господарської діяльності відповідно до законодавства Республіки Білорусь, був укладений контракт № 06/04-2016 від « 06» квітня року (далі «Контракт»).

Відповідно до п. 1.1. Контракту Продавець (ПП "КИРОЛ") зобов'язується виготовити і поставити комплектуючі для виробництва взуття, фурнітуру та інші матеріали, які іменуються в подальшому «Товар» в порядку і на умовах, визначених контрактом, а Покупець (СТОВ «БЕЛСОЛЕТА») зобов'язується прийняти і оплатити такий Товар в порядку і на умовах, визначених Контрактом.

Якість, кількість, умови та строки поставки Товару визначаються в заявках та специфікаціях, що є невід'ємною частиною контракту ( п.п. 1.2. та 4.5. Контракту).

Згідно з п. 2.2. Контракту поставка Товару здійснюється партіями.

Після отримання погодженої з Покупцем специфікації, Продавець складає і направляє Покупцю рахунок на оплату окрмої партії Товару (п. 4.8. Контракту)

Датою поставки Товару вважається дата передачі Товара Перевізнику, вказаному Покупцем, що підтверджується у CMR накладній. Вказана дата являється ^ датою, коли право власності на кожну партію Товару переходить від Продавця до Покупця (п.4.10. Контракту).

Покупцеві надається право відстрочки платежу у 60 днів з моменту поставки Товару. Оплата відбувається поетапно двома платежами: протягом перших 30 днів з дати відгрузки оплачується 50% суми поставленого товару і протягом наступних 30 днів остаточні 50% відсотків (п.6.1. Контракту).

Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок Продавця (п. 6.3. Контракту)

Контракт діє з моменту його підписання до 31.12.2020 року (п.11.1.).

12.12.2017 року ПП "КИРОЛ" отримав від СТОВ «БЕЛСОЛЕТА» узгоджену Специфікацію № 12 на поставку товару на суму 14 928,15 евро із умовами поставки - FCA - Одеса, термін поставки - до 30.12.2017 року та, відповідно до п. 4.7. Контракту, направив на ім'я СТОВ «БЕЛСОЛЕТА» рахунок-факіуру № 200 від 12.12.2017 р. на суму 14 928,15 евро.

ПП "КИРОЛ" здійснив поставку товару на ім'я СТОВ «БЕЛСОЛЕТА».

Згідно з відміткою митних органів України, товар перетнув кордон України 13 грудня 2017 року, що підтверджується CMR № 0200 від 13.12.2017 р.

Так, згідно пункту 6.1. Контракту, « 11» січня 2018 року від Покупця повинна була надійти перша оплата у сумі 7 464, 075 євро, а « 10» лютого 2018 року друга у розмірі - 7 464,075 євро.

На момент подання позову основна сума боргу сплачена не була тому Приватне підприємство "КИРОЛ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Сумісного товариства з обмеженою відповідальністю "БелСолета", в якому просить господарський суд: стягнення 16464,25 Євро, що еквівалентно 526156,27 грн. ( станом на 06.04.2018 року), з яких 14928,15Євро - сума основного боргу та 1536,10Євро - штрафні санкції.

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні інтереси Приватного підприємства "КИРОЛ", позивач звернувся до суду з позовною заявою з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 04.06.2018року, згідно якої просить суд стягнути з відповідача суму пені та штрафних санкцій у розмірі 1358,44 Євро, що еквівалентно 43412,44грн. та судові витрати у розмірі 650,97грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до норм Господарського кодексу України та Цивільного кодексу Республіки Білорусь позивач - ПП «КИРОЛ» і відповідач - СТОВ «БЕЛСОЛЕТА» є юридичними особами, учасниками господарських відносин та суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності відповідно до Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність». При цьому їх взаємні зобов'язання і господарські інтереси, як суб'єктів зовнішньекономічної діяльності, не зачіпають інтересів держав Україна і Республіка Білорусь.

Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (№ 959-ХІІ, 16.04.1991), передбачено, (Ст. 38) що спори, які виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, з іноземними суб'єктами господарської діяльності та у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України.

Нормою ст. 39 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» передбачено, що будь - які спори, щодо застосування положень цього Закону та законів, прийнятих на виконання цього Закону, можуть бути предметом розгляду в господарських судах, якщо сторонами у справі виступають юридичні особи.

Відповідно до п.1. ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Згідно з п. 9.4 Контракту, вирішення спорів, що виникли між сторонами буде застосовуватися право України, а сам спір буде вирішуватися в Господарському суді Одеської області, та відповідних судах апеляційної та касаційної інстанції. Отже це положення Контракту є письмовим підтвердженням домовленості сторін про підсудність судам України спорів між ними.

Позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суму пені та штрафних санкцій у розмірі 1358,44 Євро, що еквівалентно 43412,44грн..

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Суд погоджується з розрахунком позивача викладений в заяві про зменшення позовних вимог (вх. 2-2787/18 від 04.06.2018року).

Так, кількість днів заборгованості двох етапів оплати згідно пункту 6.1. Контракту:

з 13.12.2017 року (дата поставки товару) по 11.01.2018 року - перших 30 днів для оплати 50 % вартості товару у розмірі 7 464, 075 євро. Таким чином 12.01.2018 року - перший день нарахування пені в звя'зку із простроченням оплати.

з 12.01.2018 року по 10.02.2018 року - наступних 30 днів для оплати остаточних 50% вартості товару у розмірі 7 464,075 євро. 11.02.2018 року - початок другого періоду прострочення оплати.

Таким чином з 12.01.2018 р. по 06.04.2018 р. складає 85 днів; з 11.02.2018 р. по 06.04.2018 р. складає 55 днів.

Отже, розрахунок пені згідно п. 10.7. Контракту, згідно якого у разі прострочення платежу поставленого Товару Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі 0,1 % від вартості поставленого, але не оплаченого Товару за кожен день прострочення становить:

(7 464,075 євро * 0,1%) * 85 днів = 634, 44 євро;

(7 464,075 євро * 0,1%) * 55 дні = 410, 52 євро;

Згідно пункту 10.8. Контракту, у разі прострочення платежу поставленого Товару на строк більш ніж 90 днів з дати відвантаження Товару, Покупець додатково сплачує Продавцю окрім пені (п. 10.7. Контракту) і штрафні санкції у розмірі 0,03% від суми заборгованості за кожну добу прострочення.

Таким чином, з 13.12.2017 року (дата відвантаження товару) і до 06.04.2018 року (дата подачі позовної заяви), кількість днів заборгованості з оплати товару згідно пункту 10.8. Контракту становить 115 днів, що перевищує 90 днів з дати відвантаження продукції. Отже, розрахунок штрафних санкцій складає:

(7 464,075 євро * 0,03%) * 85 днів = 190,33 євро;

(7 464,075 євро * 0,03%) * 55 дні = 123,15 євро;

Загальна сума пені, штрафних санкцій та ціна позову складає 634, 44 + 410, 52 + 190,33 +123,15 = 1 358,44 євро, що згідно офіційного курсу валют за даними Національного банку України станом на 06.04.2018 р. 100 євро становить 3195.7574 гривень.

Отже. сума пені з штрафними санкціями та ціна позову у еквіваленті до гривні становить: (1 358,44 євро / 100) * 3195.7574 гривень= 43 412 (Сорок три тисячі чотириста дванадцять) гривень 44 копійки.

Інші заперечення відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем у справі доказів щодо сплати боргу, 3%річних, індексу інфляції, пені та штрафу до суду не надано.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суму пені та штрафних санкцій у розмірі 1358,44 Євро, що еквівалентно 43412,44грн., підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 650,97грн. покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного підприємства "КИРОЛ" до Сумісного товариства з обмеженою відповідальністю "БелСолета" про стягнення 1358,44 Євро, що еквівалентно 43412,44 грн. - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Сумісного товариства з обмеженою відповідальністю "БелСолета" (вул. Тімірязєва, 9, корп.8, прим. ізольоване, 1, кім.203, Мінськ, Республіка Білорусь,220004, УНП 101540994, ОКПО 37525850, банківські реквізити: р/р : 019, спец в USD/EUR: 035 в ВАТ «БАНК-МОСКВА- МІНСЬК», м. Мінськ, вул. Комуністична, 49, код 272, SWIFT MMBNBY22) на користь Приватного підприємства "КИРОЛ" (вул.Дальницька,45,Одеса,Одеська область,65005, ) суму пені та штрафних санкцій у розмірі 1 358, 44 Євро, що становить 43 412 (Сорок три тисячі чотириста дванадцять) гривень 44 копійки та суму сплаченого судового збору в розмірі 650 (Шістсот п'ятдесят) гривень 97 копійок.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 16 липня 2018 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов