КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2018 р. Справа№ 5011-9/336-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Руденко М.А.

Зеленіна В.О.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представники сторін:

від прокуратури - Винник О.О. - посв. № 036704,

від позивача - Панасюк Ю.О. - дов. № 225-КМГ-1767 від 11.05.2018,

від відповідача - Войнаровський О.В. - дов. б/н від 17.01.2018,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Гаражно-будівельного кооперативу «Весна»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 21.02.2012

у справі № 5011-9/336-2012 (Бондаренко Г.П.)

за позовом Заступника прокурора Оболонського району міста Києва

в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Гаражно-будівельного кооперативу «Весна»

про стягнення 275 236,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Оболонського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі - позивач) звернувся з позовом до Гаражно-будівельного кооперативу «Весна» (далі - відповідач, ГБК «Весна») про стягнення 275 236,91 грн. шкоди заподіяної в наслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 12 980,34 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Озерна, 5 (кадастровий номер 78:035:006).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2012 у справі № 5011-9/336-2012 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Гаражно-будівельного кооперативу «Весна» на користь Київської міської ради 275 236,91 грн. збитків. Стягнуто з Гаражно-будівельного кооперативу «Весна» на користь Державного бюджету України 5 504,72 грн. судового збору.

Обґрунтування рішення суду зводиться до того, що відповідач самовільно займає земельну ділянку, що встановлено у постанові Вищого господарського суду України від 18.01.2011 у справі № 35/472-11/184 та підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.04.2011 № 239/6, складеного Головним управлінням Держкомзему у місті Києві.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Господарського суду міста Києва, Гаражно-будівельний кооператив «Весна» звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2012 у справі № 5011-9/336-2012 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги ГБК «Весна» посилається, зокрема, на правомірне користування земельною ділянкою, з підтверджуючими документами на її користування, які відповідають законодавству на момент їх видачі. Наразі відбувається переоформлення документів у відповідності до чинного законодавства. У постанові Вищого господарського суду України від 18.01.2011 у справі № 35/472-11/184 встановлено факт відсутності належних документів на право користування земельною ділянкою, тоді як юридичної оцінки правомірності землекористування суд не надавав. Крім того, за весь час користування відповідачем сплачувався земельний податок. Також відповідач ставить розрахунок шкоди під сумнів, зокрема, через необґрунтованість взятих у ньому показників.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2012 прийнято апеляційну скаргу Гаражно-будівельного кооперативу «Весна» до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2012 призначено судову експертизу з метою встановлення розміру шкоди та її підтвердження, а також зупинено провадження у справі.

Під час направленням запиту до експертної установи, було встановлено, що при пересиланні справи № 5011-9/336-2012 з експертної установи до суду її було втрачено.

12.06.2017 Київський апеляційний господарський суд направив лист до Господарського суду міста Києва для вчинення відповідних процесуальних дій з відновлення втрачених матеріалів справи № 5011-9/336-2012.

14.11.2017 з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали відновленої справи №5011-9/336-2012 для подальшого розгляду справи в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 було поновлено провадження у справі № 5011-9/336-2012 та призначено ї до розгляду.

Під час розгляду справи склад суду неодноразово змінювався, а розгляд справи відкладався.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2018, для розгляду апеляційної скарги Гаражно-будівельного кооперативу «Весна» сформовано остаточний склад колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 справу № 5011-9/336-2012 за апеляційною скаргою Гаражно-будівельного кооперативу «Весна» прийнято у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Руденко М.А. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.06.2018.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для повного, всебічного та правильного вирішення справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Гаражно-будівельного кооперативу «Весна» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та поданих поясненнях, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2012 у справі № 5011-9/336-2012 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Представник прокуратури у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Представник Київської міської ради у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Прокуратура Оболонського району міста Києва стверджує, що ГБК «Весна» самовільно займається земельна ділянка площею 12 980,34 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Озерна, 5 (кадастровий номер 78:035:006) під розміщення гаражів.

Як на встановлений факт самовільного зайняття земельної ділянки прокуратура посилається на постанову Вищого господарського суду України від 18.01.2011 у справі № 35/472-11/184, якою відповідача зобов'язано повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 12 980,34 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 5, Київській міській раді.

19.04.2011 актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 239/6, складеним Головним управлінням Держкомзему у місті Києві підтверджено, що станом на 19.04.2011 земельна ділянка продовжує використовуватись відповідачем.

Прокуратура та позивач зазначають, що рішення про передачу у власність чи користування земельної ділянки площею 12 980,34 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Озерна,5 (кадастровий номер 78:035:006) ГБК «Весна» не приймалося, а самовільним зайняттям вищевказаної земельної ділянки заподіяно шкоду Київській міській раді, яка від імені українського народу здійснює право власності на землю. Прокуратура звертає увагу, що наведені обставини також встановлювались при розгляді справи № 35/472-11/184.

З огляду на вказане, Державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель у місті Києві здійснено розрахунок розміру шкоди на підставі «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963, який складав 275 236,91 грн.

Враховуючи самовільне зайняття земельної ділянки, прокуратура звернулась з даним позовом та просить суд стягнути з ГБК «Весна» на користь Київської міської ради 275 236,19 грн. шкоди.

Згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.01.2011 у справі № 35/472-11/184 за позовом першого заступника прокурора Оболонського району м. Києва в інтересах Київської міської ради до Автокооперативу «Весна» про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, відповідача зобов'язано повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 12 980,34 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 5, Київській міській раді.

Таким чином у вказаному судовому рішенні встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України (в редакції станом на дату винесення оскаржуваного рішення) передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішені інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (в редакції з 15.12.2017) обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Учасниками у даній справі та справі № 35/472-11/184 є ті ж самі особи, а отже висновки зроблені у постанові Вищого господарського суду України від 18.01.2011 у справі № 35/472-11/184 не потребують повторного доказування та є обов'язковими для сторін.

Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.04.2011 № 239/6, складеним Головним управлінням Держкомзему у м. Києві підтверджується, що станом на дату його складення ГБК «Весна» продовжує самовільно займати земельну ділянку площею 12 980,34 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Озерна, 5 (кадастровий номер 78:035:006).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту самовільного зайняття земельної ділянки ГБК «Весна», з огляду на встановлені постановою Вищого господарського суду України від 18.01.2011 у справі № 35/472-11/184 обставини.

Стосовно стягнення шкоди слід відмітити наступне.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 221 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за, зокрема, самовільне зайняття земельних ділянок.

Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначені правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, та передбачено, що цей Закон спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Самовільним зайняттям земельної ділянки, відповідно до Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Як встановлено вище, постановою Вищого господарського суду України від 18.01.2011 у справі № 35/472-11/184 ГБК «Весна» зобов'язано повернути самовільно зайняту земельну ділянку, а актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.04.2011 № 239/6 встановлено, що ГБК «Весна» продовжує самовільно займати земельну ділянку площею 12 980,34 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Озерна, 5 (кадастровий номер 78:035:006).

З огляду на встановлення факту продовження самовільного зайняття земельної ділянки, Державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель у місті Києві було здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, обчислений на підставі «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963, яка склала 275 236,91 грн.

Контррозрахунку розміру збитків відповідачем не надано.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача шкоди у розмірі 275 236,91 грн.

Під час апеляційного перегляду справи, за клопотанням ГБК «Весна» було призначено судову експертизу з метою визначення розміру шкоди самовільним зайняттям земельної ділянки, за результатами якою встановлено відповідність розрахунку вимогам, які ставляться Методикою.

Посилання апелянта на те, що позивачу не було завдано шкоду, судовою колегією відхиляється, оскільки відповідальність у вигляді шкоди розрахована з огляду саме на самовільне зайняття земельної ділянки та не звільнення її у добровільному порядку. Цивільно-правова відповідальність, у даному випадку, настає за умови, якщо дія чи бездіяльність, якими заподіяно шкоду, є протиправними чи заборонені законом. Протиправною поведінкою визнається така поведінка, яка порушує приписи правової норми, незалежно від того, знав чи не знав правопорушник про неправомірність своєї поведінки (зокрема протиправна дія або бездіяльність особи). Крім акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, матеріали справи також містять припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства), протокол про адміністративне правопорушення. Також у матеріалах справи відсутні докази належного оформлення права користування чи власності земельної ділянки.

Щодо посилання на правомірне користування земельною ділянкою на підставі рішень виконавчого комітету Мінської районної ради народних депутатів № 153 від 10.04.1987 та № 265 від 08.06.1987 та акту передачі будівель та споруд від 07.07.1993, то слід відмітити наступне.

Рішеннями виконавчого комітету Мінської районної ради народних депутатів № 153 від 10.04.1987 та № 265 від 08.06.1987 Автокооперативу «Чайка» передано по вул. Озерній у м. Києві у користування земельну ділянку площею 1,5 га. для влаштування автостоянки. Зобов'язано Автокооператив «Чайка» забезпечити своєчасну розробку необхідної проектної документації.

Актом передачі будівель та споруд від 07.07.1993, у зв'язку з реорганізацією кооперативу «Чайка» та створення на його основі кооперативу «Весна», останнього визначено як користувача земельної ділянки, яка надавалась кооперативу «Чайка» рішенням виконавчого комітету Мінської районної ради народних депутатів № 265 від 08.06.1987. А також зобов'язано кооператив «Весна» переоформити на себе необхідну земельну документацію.

На підставі акту передачі будівель та споруд від 07.07.1993, відповідач намагався переглянути за нововиявленими обставинами постанову Вищого господарського суду України від 18.01.2011 у справі № 35/472-11/184, якою встановлено самовільне зайняття земельної ділянки. Проте, ухвалою Вищого господарського суду України від 23.08.2011 у справі № 35/472-11/184 заяву відповідача було залишено без задоволення, оскільки даний акт не посвідчує ані право власності, ані право користування земельною ділянкою відповідно до положень ст. 126 Земельного кодексу України.

Доказів того, що відповідач належним чином оформив право власності чи користування земельною ділянкою станом на момент винесення оскаржуваного рішення матеріали справи не містять.

Посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи оригіналу акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.04.2011 № 239/6 та неможливість його надання прокуратурою та позивачем, суд визнає такими, що не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки справа розглядається після відновлення втраченого провадження, а матеріали справи містять копію такого акту. Більш того, до відновлення втраченого провадження апелянт не ставив під сумнів даний акт, який був також підписаний і Головою правління відповідача ОСОБА_6

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, у розмірі 275 236,91 грн.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі апелянтом не наведено.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені Гаражно-будівельним кооперативом «Весна» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2012 у справі № 5011-9/336-2012 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Гаражно-будівельного кооперативу «Весна» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Гаражно-будівельний кооператив «Весна» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269-270, 275-276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Гаражно-будівельного кооперативу «Весна» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2012 у справі № 5011-9/336-2012 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 5011-9/336-2012 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді М.А. Руденко

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 17.07.2018