РІШЕННЯ

Іменем України

24 липня 2018 року м.ЧернігівСправа№ 927/345/18

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Цимбал-Нарожної М.П.,

здійснив за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження розгляд справи №927/345/18

за позовом: Комунального лікувально-профілактичного закладу «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М.Галицького»

вул. Московська,21,м. Ніжин, 16600

до відповідача: Лікувально-профілактичного закладу «Обласний центр екстреної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради

вул. Шевченка,160, м. Чернігів, 14020

про стягнення 2833,50 грн

без виклику сторін

Позивач Комунальний лікувально-профілактичний заклад «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М.Галицького» звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Лікувально-профілактичного закладу «Обласний центр екстреної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради про стягнення 2833,50 грн заборгованості по орендній платі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди майна міської комунальної власності № 26 від 18.02.2013, внаслідок чого утворилась заборгованість по орендній платі в період з грудня 2013 року по листопад 2014 року.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження (без виклику сторін) відповідно до ст.120, 176 ГПК України.

У відзиві на позов № б/н від 06.06.2018 відповідач проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити в позові у звязку зі спливом строку позовної давності.

Так, відповідач зазначає, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачем ґрунтуються на договорі № 26 оренди майна міської комунальної власності від 18.02.2013, строк дії якого припинився 30.11.2015. Пунктом 3.6. договору встановлено, що нарахування орендної плати починається з дати підписання цього договору, але не пізніше 10-денного терміну з дати прийняття рішення, а перерахування за поточний місяць щомісячно у 5-денний термін після офіційного повідомлення про індекс інфляції за попередній місяць. Відповідно до абзацу третього пункту 11 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 індекс споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення обчислюється Державною службою статистики України і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Оскільки останнім місяцем заборгованості по сплаті орендної плати є листопад 2014 року, а останнім днем оприлюднення Держстатом індексу інфляції за попередній місяць, тобто за листопад є 10 грудня 2014 року, то орендна плата повинна бути перерахована протягом 5 днів з цієї дати, отже, останнім днем є 15 грудня 2014 року.

Таким чином, перебіг строку позовної давності почався 16 грудня 2014 року, а відтак у позивача виникло право на подання позову протягом трьох років і відлік почався від вищезазначеної дати. Отже, трирічний строк позовної давності сплив у грудні 2017 року, а позовну заяву до Господарського суду Чернігівської області подано 08.05.2018, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Крім того, відповідач зазначив, що починаючи з 2015 року фінансування останнього проходить відповідно до медичної субвенції, що надходить з державного бюджету місцевим бюджетам Чернігівської області, оплата по укладеному договору № 26 від 18.02.2013 повинна була пройти у 2014 році. Субвенція спрямовується на оплату поточних видатків та не допускає оплату, не повязану з поточними видатками (п.3 ст.103.4, п.24 ст.116 та ст.119 Бюджетного кодексу України, а також п.3,7,9 Порядку умов надання медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, затвердженого постановою КМ України № 11 від 23.01.2015).

У відповіді на відзив № 01-08/721 від 12.06.2018 позивач зазначив, що відповідно до Додаткової угоди № 1 від 13.03.2013 сторони погодили, що умови договору застосовуються до відносин, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2013 та діють до 30.11.2015. Таким чином, умови договору та зобовязання за договором діяли по 30.11.2015. Відповідно до п. 10.2. договору умови договору зберігають свою силу протягом всього строку дії договору.

Відповідно до п. 3.1. договору орендна плата сплачується за весь термін користування майном. Отже, відповідач повинен був виконати зобовязання зі сплати орендної плати протягом дії договору за весь час користування майном. Таким чином, позивач наполягає на тому, що трирічний строк позовної давності сплине лише 30.11.2018. Відтак, строк позовної давності на час розгляду справи не сплив.

У запереченні на відповідь щодо відзиву на позов від 19.06.2018 відповідач зазначив, що пункт 7.2. договору передбачає обовязок Орендодавця вжити своєчасні та ефективні заходи до належного забезпечення виконання Орендарем своїх фінансових зобовязань за користування комунальним майном. На виконання вимог ст.530 ЦК України на Орендодавця покладається обовязок надіслати рахунок Орендарю, який є підставою для здійснення орендної плати, проте позивач по справі не надав жодного разу рахунку згідно умов договору.

У 2016 році позивачем була подана позовна заява про стягнення заборгованості по орендній платі за договорами № 25 та № 26, але в подальшому залишена єдина вимога щодо договору № 25, підтвердженням цього є ухвала Господарського суду Чернігівської області від 16.11.2016 у справі № 927/1053/16 про повернення позовної заяви та ухвала Господарського суду Чернігівської області від 06.01.2017у справі № 927/50/17 про порушення провадження у справі.

Відповідач, посилаючись на ч.5 ст.261 ЦК України, просить застосувати строк позовної давності у спірних правовідносинах та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд долучив відзив на позов від 06.06.2018, відповідь на відзив № 01-08/721 від 12.06.2018 та заперечення на відповідь щодо відзиву на позов від 19.06.2018 до матеріалів справи. Справа розглядається з врахуванням даних документів.

Будь- яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

18.02.2013 між Виконкомом Ніжинської міської ради (далі - Орендодавець) та ЛПЗ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради (далі - Орендар) укладено договір № 26 оренди майна міської комунальної власності (далі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення (будівлю, споруду), (надалі - майно) в будівлі, що перебуває в оперативному управлінні (господарському віданні) КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького» і знаходиться за адресою: м. Ніжин, вул. Подвойського, 18, та у складі: 1.1.1 Приміщення з 2 кімнат, які знаходяться на першому поверсі визначеної будівлі, загальною площею (з урахуванням коефіцієнту перерахунку корисної площі в загальну) 41,1 кв.м., що має окремий вхід. Вартість майна 30650 грн. ОСОБА_1 передається в оренду з метою розміщення обласного центру екстреної медицини катастроф на підставі рішення виконкому від 07.02.2013 № 50 (п.п.1.1.2, п.1.2 договору).

Пунктом 3.1. договору визначено, що орендна плата є платежем у грошовій формі, який Орендар вносить Орендодавцю незалежно від наслідків діяльності Орендаря та сплачується за весь термін фактичного користування майном, що визначається на підставі акта приймання-передачі в оренду та акта приймання-передачі майна з користування. За погодженням сторін орендна плата може вноситись в натуральній або грошово-натуральній формі.

До орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат та плата за землю (п. 3.2. договору).

Згідно з п. 3.3 договору розмір орендної плати визначається на підставі ОСОБА_1 розрахунку та порядку використання плати за оренду майна власності територіальної громади м. Ніжина, затвердженої рішенням XXXII сесії Ніжинської міської ради V скликання від 26 грудня 2007року, зі змінами від 26 листопада 2008 року (сорок четверта сесія пятого скликання).

Розмір та порядок розрахунку орендної плати наведено у Додатку № 2 до цього Договору, що є невідємною його частиною і складає за перший місяць оренди 179,20 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством (п. 3.4. договору).

У відповідності до п. 3.5 договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Відповідно до п. 3.6 договору встановлено, що нарахування орендної плати починається із дати підписання цього договору, але не пізніше 10-денного терміну з дати прийняття рішення, а перерахування за поточний місяць щомісячно у 5-денний термін після офіційного повідомлення про індекс інфляції за попередній місяць на р/р 1777 орендодавця (балансоутримувача).

Пунктом 10.1 договору сторони визначили, що цей договір діє з 18 лютого 2013 року по 18 січня 2016 року включно строком на 2 роки 11 місяців.

Згідно з п. 10.2 умови цього договору застосовуються до відносин, які виникли до його укладання, а саме з 01.01.2013 та діють по 30.11.2015 включно, згідно з п. 3 ст.631 Цивільного кодексу України (п. 10.2. в редакції додаткової угоди № 1 від 13.03.2013 до договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ міста Ніжина № 26 від 18.02.2013).

На підставі акту приймання-передачі в оренду майна міської комунальної власності від 18.02.2013 Орендодавець в особі Балансоутримувача КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького» передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування частину нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: вул. Подвойського,18 у місті Ніжині, що перебуває на балансі КЛПЗ «Ніжинська ЦМЛ ім. М.Галицького» загальною площею 41,1 кв.м.

В акті приймання - передачі від 18.02.2013 сторони передбачили, що розмір орендної плати за 1-й місяць оренди складає 179,20 грн. Розмір оренди за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Перерахування орендної плати здійснюється у відповідності до п. 3.6 договору оренди від 18 лютого 2013 року № 26. Розрахунок розміру орендної плати узгоджений між Орендодавцем (балансоутримувачем) та Орендарем.

Як зазначає позивач, за період з грудня 2013 року по листопад 2014 року орендна плата склала 2833,50 грн (з ПДВ).

05.12.2017 листом № 01-08/1671 позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості по орендній платі в сумі 2833,50 грн.

Листом № 05-13/8 від 24.01.2018 відповідач у відповіді на претензію заборгованість у сумі 2833,50 грн за договором № 26 від 18.02.2013 визнав обґрунтованою в повному обсязі. А також зазначив, що враховуючи, що строк дії даного договору закінчився 30.11.2015 існує проблема здійснення процедури оплати через Державну казначейську службу України в Чернігівській області, тому оплата буде здійснена за рахунок та згоди платників благодійних внесків.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права у звязку з невиконанням умов договору відповідачем.

Згідно з положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За юридичною природою, укладений договір між сторонами є Договором оренди.

Нормами ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ст. 759,762 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності. Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови пункту 3.6 договору перерахування за поточний місяць здійснюються щомісячно у 5-денний термін після офіційного повідомлення про індекс інфляції за попередній місяць.

Позивачем заявлені вимоги по стягненню орендної плати за період з грудня 2013 року по листопад 2014 року.

Таким чином, ураховуючи дату офіційного оприлюднення про індекс інфляції за попередній місяць (у газеті «Урядовий Курєр»), сплата орендної плати повинна була здійснюватись у наступні строки:

за грудень 2013 (офіційне оприлюднення 09.01.2014) до 14.01.2014;

за січень 2014 (офіційне оприлюднення 08.02.2014) до 13.02.2014;

за лютий 2014 (офіційне оприлюднення 08.03.2014) до 13.03.2014;

за березень 2014 (офіційне оприлюднення 09.04.2014) до 14.04.2014;

за квітень 2014 (офіційне оприлюднення 13.05.2014) до 18.05.2014;

за травень 2014 (офіційне оприлюднення 11.06.2014) до 16.06.2014;

за червень 2014 (офіційне оприлюднення 09.07.2014) до 14.07.2014;

за липень 2014 (офіційне оприлюднення 09.08.2014) до 14.08.2014;

за серпень 2014 (офіційне оприлюднення 09.09.2014) до 14.09.2014;

за вересень 2014 (офіційне оприлюднення 08.10.2014) до 13.10.2014;

за жовтень 2014 (офіційне оприлюднення 08.11.2014) до 13.11.2014;

за листопад 2014 (офіційне оприлюднення 09.12.2014) до 14.12.2014.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач взяті на себе зобовязання по сплаті орендної плати не виконав орендну плату в розмірі 2833,50 грн (з ПДВ) за період з грудня 2013 року по листопад 2014 року включно не сплатив, чим порушив умови договору № 26 від 18.02.2013.

Посилання відповідача стосовно того, що починаючи з 2015 року фінансування останнього проходить відповідно до медичної субвенції, що надходить з державного бюджету місцевим бюджетам Чернігівської області, оплата по укладеному договору № 26 від 18.02.2013 повинна була пройти у 2014 році, субвенція спрямовується на оплату поточних видатків та не допускає оплату, не повязану з поточними видатками (п.3 ст.103.4, п.24 ст.116 та ст.119 Бюджетного кодексу України, а також п.3,7,9 Порядку умов надання медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, затвердженого постановою КМУ № 11 від 23.01.2015) не беруться судом до уваги, оскільки згідно з частиною першою статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність орендаря і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 № 11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005.

Відповідач просить застосувати строк позовної давності, оскільки позовну заяву позивачем подано до Господарського суду Чернігівської області 08.05.2018, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Позовна давність, за визначенням статті 256 ЦК України це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 Цивільного кодексу України, та у господарських відносинах (стаття 3 ГК України).

За змістом частини другої статті 9 ЦК України та частини першої статті 223 ГК України позовна давність має застосовуватися до вимог, що випливають з майново-господарських зобовязань, визначених статтею 175 ГК України. Статтею 261 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст. 261 ЦК України).

Відповідно до п.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи заяву відповідача про застосування позовної давності суд відмовляє в задоволенні позову з врахуванням наступного: визначення початкового моменту перебігу позовної давності (ст. 261 ЦК України) має важливе значення, оскільки від цього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

До дій, які свідчать про визнання боргу можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, визнання предявленої претензії.

Як встановлено матеріалами справи, позивачем предявлено відповідачу претензію № 01-08/1671 від 05.12.2017 про сплату заборгованості по орендній платі в сумі 2833,50 грн.

З врахуванням строків сплати орендних платежів, зокрема строку сплати орендного платежу за листопад 2014 року 14.12.2014, претензія предявлена позивачем в межах строку позовної давності щодо останнього платежу.

В той же час, боржник у відповіді на претензію №05-13/8 від 24.01.2018 визнав заборгованість по оплаті орендної плати в сумі 2833,50 грн за договором № 26 від 18.02.2013 у повному обсязі.

Проте, суд звертає увагу, що відповідач визнав суму заборгованості лише 24.01.2018, тобто після спливу строку позовної давності по всім заявленим періодам, зокрема і за листопад 2014 року, тому зазначені дії останнього не можуть свідчити про переривання перебігу такої давності.

За таких обставин, з вищевикладеного вбачається, що строк позовної давності на день подання позову сплив по всім вимогам щодо періодичних платежів з грудня 2013 року по листопад 2014 року. Поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не надано.

Суд відхиляє доводи позивача щодо закінчення строку позовної давності лише 30.11.2018 на підставі слідуючого:

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов'язання» та «термін виконання зобов'язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов'язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов'язання» і «термін виконання зобов'язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання.

Умовами договору відповідач мав виконувати зобов'язання по сплаті орендної плати щомісячно у 5-денний термін після офіційного повідомлення про індекс інфляції за попередній місяць.

Перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання визначеної події, а саме закінчення 5-денного терміну після офіційного повідомлення про індекс інфляції за попередній місяць.

Відтак, за наведених умов, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Умова укладеного сторонами договору про те, що останній діє до повного виконання зобовязань не є умовою про збільшення позовної давності, оскільки остання за своєю правовою природою є певним періодом у часі (ч.1 ст.251, ст.256 ЦК України), який починається від конкретного дня і спливає також у певний момент часу.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, судовий збір у сумі 1762,00 грн покладається на позивача Комунальний лікувально-профілактичний заклад «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М.Галицького».

Керуючись ст. 129,236-239,240,241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Комунального лікувально-профілактичного закладу «Ніжинська центральна міська лікарня ім.. ОСОБА_1», до Лікувально-профілактичного закладу «Обласний центр екстреної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради, про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 2833,50 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна