ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" липня 2018 р. Справа № 918/416/17

Суддя Марач В.В. при секретарі Коваль С.М. розглянувши в підготовчому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю творчо-виробнича фірма "Архсервіс"

про стягнення вартості майна пропорційно частці у статутному капіталі

За участю представників

від позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

від відповідача: Дем"янов В.О., Костючок С.Ю.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 11 по 20 липня 2018 року.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі Позивач або ОСОБА_1) звернувся в господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю творчо-виробнича фірма "Архсервіс" (надалі Відповідач, Товариство, ТОВ ТВФ "Архсервіс") в якому просить стягнути з останнього дійсну вартість майна, пропорційно частці у статутному капіталі Товариства.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що у відповідності до п.1.5 Статуту він є учасником ТОВ ТВФ "АРХСЕРВІС"( порядковий номер 5) з часткою в статутному капіталі в розмірі 25 560.48 грн., що відповідає 19, 364 %. 12 січня 2016 року за актом прийому-передачі передав Товариству оригінал заяви від 01.04.2015 року за реєстровим №81 про свій вихід зі складу учасників Товариства. Відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ ТВФ "Архсервіс" від 14 квітня 2016 року (протокол №24) було вирішено вивести Позивача зі складу учасників ТОВ ТВФ "Архсервіс" згідно поданої заяви про вихід шляхом внесення відповідних змін до Статуту та його державної реєстрації; виплатити ОСОБА_1 вартість частини майна пропорційно частці 19,364% в статутному капіталі Товариства в грошовій формі (грошовими коштами); повернути (виплатити) ОСОБА_1 внесений до статутного капіталу внесок грошовими коштами в розмірі 25 560.48 грн..

Згідно повідомлення ТОВ ТВФ "АРХСЕРВІС" за №6 від 29.03.2017 року 23 березня 2017 року відбулися загальні збори учасників (протокол №25), які затвердили річний звіт (фінансовий звіт) за 2016 рік та відповідні розрахунки і виходячи з фінансового звіту додатку 1 до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 25 "Фінансовий звіт суб"єкта малого підприємництва" від 31.12.2016 року розмір частки, що підлягає виплаті Позивачу становить 39 469,48 грн. (тридцять дев"ять тисяч чотириста шістдесят грн.48 коп.).

Після отримання повідомлення Позивач звернувся до директора ТОВ ТВФ "АРХСЕРВІС" із заявою, у якій повторно просив виділити в натурі 42.81 кв.м. адміністративного приміщення площею 221.1 кв.м., розташованого за адресою м.Рівне вул.Чорновола, 66, або ж виплатити їх дійсну (ринкову) вартість.

Згідно поштового повідомлення зазначене звернення відповідачем було отримане 28.04.2017 року, однак станом на 02.06.2017 року відповіді на нього позивач не отримав.

У відповідності до п.5.1.6 Статуту ТОВ ТВФ "АРХСЕРВІС" порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному фонді (капіталі), а також порядок і строки її виплати встановлюються законом.

Наслідком вибуття учасника з товариства, згідно з ч.2 ст.148 ЦК України, є право одержати вартість частини майна пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товарства може бути замінена переданням майна в натурі.

Відповідно до ст.54 Закону України "Про господарські товариства" при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства пропорційна його частці у статутному (складеному) капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув виплачується належна йому частка прибутку одержаного товариством в даному році, до моменту його виходу.

Оскільки згоди на повернення свого вкладу в натуральній формі від ТОВ ТВФ "АРХСЕРВІС" Позивач не отримав, з його вартістю, визначеною вказаним Товариством не згоден, тому звертається до суду за захистом свого права та стягнення дійсної вартості майна, пропорційно частці у статутному капіталі Товариства.

Відповідач надав суду відзив на позов в якому вимог Позивача не визнає посилається на те, що за змістом абзацу 4 ч. 2 ст. 148 ЦК України, порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

В свою чергу, в пункті 5.1.6 чинного Статуту Товариства закріплений наступний порядок визначення вартості частини майна, що підлягає виплаті учаснику при його виході зі складу учасників Товариства.: «оцінна вартості частини майна, пропорційна частці учасника у статутному капіталі Товариства, здійснюється згідно балансу Товариства (балансова вартість).»

Крім того Відповідач посилається на те, що відповідно до норм, закріплених в статуті Товариства, та норм абз.2 ч.2 ст. 148 ЦК України, вартість частини майна товариства пропорційно його частці учасника в статутному капіталі товариства може бути передано майном в натуральній формі лише за згодою товариства (відповідного рішення загальних зборів учасників товариства).

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 12 липня 2017 року по справі № 918/416/17 було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою від 15.08.2018 судом зобов'язано сторони надати експерту додаткові матеріали.

02.05.2018 р. до господарського суду Рівненської області з Волинського відділення Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз повернулись матеріали справи № 918/416/17 разом з Висновком експерта №8879 від 17.04.2018 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 03.05.2018 р. провадження у справі поновлено та призначено до розгляду у підготовчому засіданні.

20 липня 2018 року в судовому засіданні господарського суду було заслухано пояснення представників сторін та заявлені клопотання про призначення повторної судової експертизи.

Частина 2 п. 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» зазначено, що у вирішенні відповідного питання (до призначення судової експертизи) слід визначитися з конкретною установою або конкретним експертом, якими проводитиметься експертиза. З цією метою господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи.

Відповідно до статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Суд зазначає, що без дослідження вказаних сторонами обставин неможливо грунтовно, всебічно, повно і об'єктивно здійснити розгляд справи.

Заслухавши думки сторін з приводу подальшого розгляду справи, господарський суд вважає за необхідне призначити повторну судову експертизу для з'ясування питань:

- Яка ринкова вартість чистих активів (активів з врахуванням майнових зобов'язань) Товариства з обмеженою відповідальністю творчо-виробничої фірми «АРХСЕРВІС» (м.Рівне, вул.Чорновола, 66 , ) станом на найближчу звітну дату (31.12.2016 року) після виходу ОСОБА_1 з цього Товариства?

- Яка грошова вартість частини вищевказаного майна Товариства з обмеженою відповідальністю творчо-виробничої фірми «АРХСЕРВІС» (м.Рівне, вул.Чорновола, 66 , ) (вартість чистих активів цього Товариства станом на 31.12.2016 року) пропорційна частці ОСОБА_1 в статутному капіталі цього Товариства?

Проведення судово-технічної експертизи доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Відповідно до пункту 5 статті 236 цього ж Кодексу обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно ж до статті 76 цього ж Кодексу належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином для встановлення фактичних обставин, що мають значення для справи і прийняття законного та об'єктивного рішення господарський суд зобов'язаний встановити наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Питання, що виникли при вирішенні даного спору, можуть бути роз'яснені тільки висновком експерта, який у розумінні ст. 73 ГПК України є доказом у справі, так як для цього необхідні спеціальні знання.

Суд зазначає, що без висновку експерта суд позбавлений можливості об'єктивно встановити наявність чи відсутність обставин, які мають значення для вирішення спору, і встановлення яких потребує спеціальних знань.

Таким чином господарський суд прийшов до висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи для роз'яснення питань, поставлених сторонами та її проведення доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54).

Витрати пов"язані з проведенням судової експертизи, до винесення рішення зі спору та конкретного їх розподілу, покласти наОСОБА_1, як ініціатора проведення судової експертизи.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку призначення судом експертизи. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Крім того суд зазначає, що справу необхідно направити до визначеної судом експертної установи так як в ній містяться матеріали необхідні для проведення експертного дослідження.

Направлення матеріалів справи до експертної установи унеможливлює її подальший розгляд, що є беззаперечною підставою для зупинення провадження у справі.

За таких обставин, враховуючи, що господарським судом призначено у справі судову експертизу та матеріали справи скеровуються Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54), суд вважає за доцільне зупинити провадження у справі до отримання висновку експерта.

Керуючись ст.ст. 98-107, 228, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі №918/416/17 повторну судову експертизу, проведення якої доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54).

На розгляд судової експертизи поставити наступні питання:

- Яка ринкова вартість чистих активів (активів з врахуванням майнових зобов'язань) Товариства з обмеженою відповідальністю творчо-виробничої фірми «АРХСЕРВІС» (м.Рівне, вул.Чорновола, 66 , ) станом на найближчу звітну дату (31.12.2016 року) після виходу ОСОБА_1 з цього Товариства?

- Яка грошова вартість частини вищевказаного майна Товариства з обмеженою відповідальністю творчо-виробничої фірми «АРХСЕРВІС» (м.Рівне, вул.Чорновола, 66 , ) (вартість чистих активів цього Товариства станом на 31.12.2016 року) пропорційна частці ОСОБА_1 в статутному капіталі цього Товариства?

2. Сторонам надати Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз оригінали усіх необхідних документів, забезпечити експерту належні умови для проведення експертизи. У випадку неможливості подання оригіналів через поважні причини, надати належним чином завірені копії цих документів.

3. Оплату за проведення експертизи покласти на ОСОБА_1, як ініціатора проведення судової експертизи.

4. Якщо під час проведення судової експертизи будуть встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких фахівцям не були поставлені питання, зобов'язати та надати можливість експертам у висновку викласти свої міркування і доводи щодо цих обставин.

5. Попередити експерта, який безпосередньо проводитиме судову експертизу, про відповідальність, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального Кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

6. Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз по закінченню експертизи надати господарському суду Рівненської області мотивований письмовий висновок.

7. Ухвалу надіслати сторонам - до відома, Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз - для виконання судової експертизи.

8. Провадження у справі № 918/416/17 зупинити до отримання висновку експерта та повернення матеріалів справи до господарського суду Рівненської області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного господарського суду, через місцевий суд, що її постановив, протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.