Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/327/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання: Степанченко О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №-1/721 від 19.04.2018;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. б/н від 11.05.2018;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод "Янтар"

до Приватного підприємства "ТОТАЛ-ТРЕЙД"

про стягнення 65197,35грн

Приватне акціонерне товариство "Коростенський завод "Янтар" звернулося до Господарського суду Житомирської області із позовом до Приватного підприємства "Тотал-Трейд" про стягнення 55557,43грн упущеної вигоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на використання двох земельних ділянок у м.Коростені відповідачем без згоди власника - Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод "Янтар", внаслідок якого позивачу завдано шкоди у вигляді упущеної вигоди.

В якості правових підстав позивач посилається на ст.ст. 15, 22 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України, ст.ст. 152, 206 Земельного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 10.05.2018 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

19.06.2018 через діловодну службу до суду від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог з додатками, в якій просить суд, зокрема, прийняти до розгляду вказану заяву; долучити її до матеріалів справи; стягнути з Приватного підприємства "Тотал-Трейд" на користь Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод "Янтар" шкоду, у вигляді упущеної вигоди в сумі 65197 (шістдесят п'ять тисяч сто дев'яносто сім) гривень 35 копійок за період з 01.08.2017 по 01.06.2018 та судовий збір в сумі 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Ухвалою суду від 09.07.2018 постановлено прийняти до розгляду заяву від 19.06.2018 про збільшення позовних вимог та вважати заявленим до розгляду спір про стягнення із Приватного підприємства "Тотал-Трейд" шкоди, у вигляді упущеної вигоди у суми 65197,35грн; закрито підготовче провадження та призначено справу №906/327/18 до судового розгляду по суті на 19.07.2018.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 19.06.2018.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову, з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог, заперечував у повному обсязі з посиланням на обставини, що викладені у відзиві.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Коростенський завод "Янтар" (правонаступник АТЗТ "Коростенський завод "Янтар") є власником земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 13,0334га за адресою: м. Коростень, вул. Житомирська,1, згідно Державного акту на право власності на землю від 07.06.2000 серії ЖТ №013736 (а.с.7-9).

В зв'язку з поділом даної земельної ділянки 20.06.2013 була утворена земельна ділянка площею 0,0252 га кадастровий номер :02:021:0441, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 07, розташована за адресою: м.Коростень, вул. Житомирська, 1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 91003181). 03.07.2017 була утворена земельна ділянка площею 0,04 га кадастровий номер :02:021:0551, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 107, розташована за адресою:м. Коростень, вул. Грушевського, 132-а, що підтверджується Витягом з Державного реєстр; прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 91169733) (а.с.10,11).

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 22.11.2017 у справі №906/762/17, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.02.2018, встановлено, що на вказаних земельних ділянках знаходяться об'єкти нерухомого майна - магазини "Завітай" (м. Коростень, вул.Грушевського, 132-а) та "Вікторія" (м. Коростень, вул.Житомирська, 1), які були власністю позивача.

Відповідно до договорів купівлі-продажу від 30.09.2003 та 01.10.2003 ПАТ "Янтар" продало ТОВ "АЗС-1" магазини "Завітай" (м. Коростень, вул.Грушевського,132-а) та "Вікторія" (м. Коростень, вул. Житомирська, 1).

Земельні ділянки, на яких розміщені магазини, перебували у ТОВ "АЗС-1" в строковому платному користуванні згідно договору оренди землі №01/7 від 01.07.2011 року.

19.04.2012 ТОВ "АЗС-1" продало магазини "Завітай" (м. Коростень, вул.Грушевського,132-а) та "Вікторія" (м. Коростень, вул. Житомирська, 1) Приватному підприємству "Тотал-Трейд" згідно договорів купівлі-продажу (а.с.19-20, 74-75).

У пункті 1.1 цих договорів купівлі-продажу від 19.04.2012 зазначено, що нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0660 га, якій присвоєно кадастровий номер :02:021:0352, та знаходиться в строковій платній оренді продавця (ТОВ підприємство "АЗС-1") згідно договору оренди землі, укладеного між ПАТ "Янтар" та ТОВ підприємство "АЗС-1" від 01.07.2011 за №01/7.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 22.11.2017 у справі №906/762/17, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.02.2018, також встановлено, що 01.01.2015 між ПАТ "Коростенський завод "Янтар" (орендодавець) та Приватним підприємством "Тотал-Трейд" (орендар) укладено договір оренди землі №01/15, за умовами якого земельну ділянку площею 0,066га передано в оренду ПП "Тотал-Трейд" для розміщення магазинів "Завітай" (м. Коростень, вул. Грушевського, 132-а) та "Вікторія" (м. Коростень, вул.Житомирська,1).

Договір укладено на один рік. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Якщо за два тижні до закінчення терміну дії договору сторони не виявлять своєї відмови від нього, термін дії автоматично продовжується на один рік (п.3.1 договору).

ПП "Тотал-Трейд" певний період сплачувало орендну плату. В 2016 році в зв'язку з відмовою орендаря вносити орендну плату, ПАТ "Янтар" звернувся в суд з позовом до ПП "Тотал-Трейд" про стягнення заборгованості в сумі 10331,37грн. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 23.01.2017 у справі №906/1277/16, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 16.05.2017, в задоволенні позову відмовлено. Суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, дійшов висновку, що цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Оскільки сторонами не проведено державну реєстрацію прав, ПП "Тотал-Трейд" не набуло прав орендаря за договором оренди землі від 01.01.2015 №01/15, а тому він не породжує для сторін прав та обов'язків та не тягне вчинення наслідків його виконання у вигляді сплати орендної плати.

Таким чином, позивач вважає, що ПП "Тотал-Трейд", продовжуючи безоплатне користування земельними ділянками без правовстановлюючих документів, завдало ПАТ "Янтар" збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 65197,35грн, які просить суд стягнути на свою користь.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зазначена норма кореспондується з положеннями статей 224, 225 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за змістом яких учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Упущену вигоду позивач обґрунтовує безоплатним користуванням відповідачем земельною ділянкою, яка є його власністю.

Отже, ТОВ "Тотал-Трейд", набувши право власності на об'єкти нерухомості (магазини), належним чином не оформило правовідносин щодо користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Статтею 206 ЗК України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Таким чином, із часу виникнення права власності на нерухоме майно у ТОВ "Тотал-Трейд" виник обов'язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку. Цього обов'язку відповідач не виконав, а отже без законних підстав користується земельною ділянкою.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ст. 152 ЗК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.

ПАТ "Коростенський завод "Янтар", звертаючись до суду з відповідним позовом, посилався на рішення Господарського суду Житомирської області у справі №906/762/17, згідно якого стягнуто із відповідача шкоду (упущену вигоду) за використання земельних ділянок, що є предметом спору у даній справі, без правових підстав за період із 01.01.2015 до 01.08.2017. Позивач зазначає, що відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі №910/9823/17.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Отже, виходячи з вищевикладеного, судове рішення по справі №906/762/17, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення, а встановлені ним обставини повторного доведення не потребують.

Для розрахунку суми упущеної вигоди за період із 01.08.2017 по 31.12.2017 позивач використав середнє значення річної орендної ставки в центральній частині міста Коростеня для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка, згідно повідомлень виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області станом на 01.05.2017 складала 61,81грн./м.кв. (а.с.16).

Для розрахунку суми упущеної вигоди за період із 01.01.2018 по 01.05.2018 позивач використав середнє значення річної орендної ставки в центральній частині міста Коростеня для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка, згідно повідомлень виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області складала - 229,52грн./м.кв. по вул. Житомирській,1 міста Коростеня, 144,60грн./м.кв. по вул.Грушевського,132-А міста Коростеня (а.с.18).

Заперечення відповідача стосовно необґрунтованості розміру шкоди та посилання на необхідність застосування Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284, є безпідставними, оскільки вказаний Порядок застосовується при відшкодуванні збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

За таких обставин суд зазначає, що використання земельної ділянки відповідачем без правовстановлюючих документів позбавило позивача, як власника землі, права отримувати від цієї земельної ділянки дохід в розмірі орендної плати, який він міг би отримати в разі своєчасного укладення договору оренди землі, що, на переконання суду, є підставою для задоволення даного позову щодо стягнення упущеної вигоди в сумі 65197,35грн.

Згідно ч.2, ч.3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод "Янтар" (11503, Житомирська область, м. Коростень, вул. Житомирська, буд.2, ідентифікаційний код 02969797) до Приватного підприємства "Тотал-Трейд" (11500, Житомирська область, м. Коростень, вул. Красіна, 4, ідентифікаційний код 33013624) задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Тотал-Трейд" (11500, Житомирська область, м. Коростень, вул. Красіна, 4, ідентифікаційний код 33013624) на користь Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод "Янтар" (11503, Житомирська область, м. Коростень, вул. Житомирська, буд.2, ідентифікаційний код 02969797):

- 65197,35грн упущеної вигоди;

- 1762,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 26.07.18

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2,3 - сторонам (рек. з пов.)