УХВАЛА

23 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 905/6151/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В.- головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Волкова Олександра Юрійовича на постанову Донецького апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: Дучал Н.М., Геза Т.Д.. Мартюхіна Н.О. від 05.06.2018 та ухвалу Господарського суду Донецької області суддя: Курило Г.Є. від 12.03.2018

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит", № 04-11/274 від 01.02.2018 на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит" до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Донагролюкс"; 2. Приватного підприємства "Мрія 2008"; 3.Товариства з обмеженою відповідальністю "Авдіївський агросоюз"; 4.Товариства з обмеженою відповідальністю "Святогірський гостинний двір"; 5.Товариства з обмеженою відповідальністю "Діанка-Прод"; 6.Товариства з обмеженою відповідальністю "Великоновосілківський консервний завод" про звернення стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №135ю/2011/05-1713/2-1 від 26.06.2011 в розмірі 13 913 524,51 грн,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2018 Публічне акціонерне товариство "Банк Національний Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Волкова Олександра Юрійовича звернулось із касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.06.2018 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 12.03.2018.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.06.2018 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 12.03.2018 та задовольнити скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Перевіривши доводи заявника касаційної скарги та дослідивши додані до скарги матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

До Господарського суду Запорізької області звернулось Публічне акціонерне товариство "Банк Національний Кредит", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації, зі скаргою №04-11/274 від 01.02.2018, якою просило визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо зобов'язання ПАТ "Банк Національний Кредит" прийняти на відповідальне зберігання арештоване майно; визнати вимогу виконавця №209 від 17.01.2018 про зобов'язання ПАТ "Банк Національний Кредит" прийняти на відповідальне зберігання арештоване майно такою, що не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.02.2018 передано матеріали скарги №04-11/274 від 01.02.2018 на розгляд за підсудністю до господарського суду Донецької області.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 12.03.2018, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.06.2018, у задоволенні скарги №04-11/274 від 01.02.2018 Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит" відмовлено. Ухвалу було мотивовано тим, що чинне законодавство, що визначає порядок передачі державним виконавцем на зберігання майно боржника, не передбачає заборони визначення в якості зберігача інших осіб, в тому числі стягувача, при цьому інша особа (стягувач) має право письмово відмовитись від прийняття майна на зберігання. Як зазначено в спірній вимозі, представники Черкаської філії державного підприємства "СЕТАМ" (організатор) відмовились від транспортування з подальшим прийняттям на відповідальне зберігання майна, при цьому суду не було надано даних про існування загрози його втрати, знищення, пошкодження або суттєвого зменшення вартості, яка б не дала можливість організатору відмовитися від забезпечення збереження майна. За таких обставин суд дійшов висновку, що дії державного виконавця та вимога державного виконавця від 17.01.2018 №209 не суперечать чинному законодавству.

Колегія суддів касаційного господарського суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, посилаючись на приписи статті 18 та частин 1, 2, 3, 4 статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" та зазначає, що законодавець не обмежує коло осіб, в т.ч. інших осіб, які можуть бути зберігачами арештованого майна. Будь-яких заборон щодо визначення стягувача в якості зберігача арештованого майна Законом України «Про виконавче провадження» не встановлено. Постанова про передання майна на зберігання стягувачу державним виконавцем не приймалася. Отже, посилання скаржника на невідповідність дій державного виконавця приписам статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» є помилковим.

У постанові апеляційної інстанції вірно зазначено, що зберігачами можуть бути боржник, члени його сім'ї або інші особи, у тому числі Організатор. Організатор не може відмовитися від забезпечення збереження майна, щодо якого існує загроза його втрати, знищення, пошкодження або суттєвого зменшення вартості, а також у разі письмової відмови боржника та членів його сім'ї, інших осіб прийняти арештоване майно на зберігання. Отже, чинним законодавством, не передбачено заборони визначення в якості зберігача інших осіб, в тому числі стягувача, при цьому інша особа (стягувач) не позбавлена права письмово відмовитись від прийняття майна на зберігання.

З огляду на викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду погоджується з висновками попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення скарги щодо визнання незаконними дії головного державного виконавця.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З огляду на вищевикладені обставини, обґрунтування касаційної скарги, відсутні правові підстави вважати, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги мало б значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

За таких підстав Касаційний господарський суд у складі Верховного суду відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 234, 235, абзацом 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Публічному акціонерному товариству "Банк Національний Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Волкова Олександра Юрійовича у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.06.2018 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 12.03.2018 у справі № 905/6151/13.

2. Касаційну скаргу та додані до неї документи (у тому числі - оригінал платіжного доручення № від 25.06.2018 на суму 1 762,00 грн.) повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. Краснов

Судді: Г. Мачульський

І. Кушнір