ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2018м. ДніпроСправа № 904/2612/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дон-Термінал", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 38 713,24 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №1 від 17 травня 2018 року, представник

Від відповідача: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дон-Термінал" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (вх. суду 30807/189 від 16.07.2018) просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" заборгованість у розмірі 38 713,24 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 31 268,69 грн.;

- 3 % річних у розмірі 1 427,04 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 6 017,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №13/01-17/01 ЗС від 13 січня 2017 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар. У звязку з простроченням виконання грошового зобовязання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 09.03.2017 по 05.06.2018 у сумі 1 427,04 грн. та інфляційні збитки за період з березня 2017 року по квітень 2018 року.

Відповідач у судове засідання не з'явився, явку повноважного представника не забезпечив, витребуваних судом документів не надав, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

04 липня 2018 року електронною поштою до господарського суду надходило клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" про перенесення розгляду справи, мотивоване зайнятістю уповноваженого представника в іншому судовому засіданні, у звязку з чим розгляд справи відкладався на 17.07.2018.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2018 та від 04.07.2018 не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання у справі на 04.07.2018. З 04.07.2018 відкладено розгляд справи на 17.07.2018.

У судовому засіданні 17.07.2018 проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дон-Термінал" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" (покупець) укладено договір поставки №13/01-17/01 ЗС, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти й оплатити відповідно до умов цього договору і додатків до нього технічні масла, мастила та іншу продукцію, іменовані надалі товар.

Ціна, кількість, асортимент і якість товару визначається в товарних накладних, рахунках-фактурах та інших додатках до цього договору (п.1.2 договору).

Постачальник є власником товару, що поставляється (п. 1.3 договору).

Згідно з п.п.2.1, 2.2 договору кількість товару, що поставляється, визначається у відповідних додаткових протоколах, товарних накладних, рахунках-фактурах та інших документах, що є невідємними додатками до цього договору. Якість товару, що поставляється, повинна відповідати стандартам, технічним умовам та іншим параметрам, погодженими сторонами й підтвердження належними товаросупроводжувальними документами.

У відповідності з п.п.3.1, 3.2, 3.3 договору ціна кожної позиції товару, що поставляється, визначається у відповідних Специфікаціях, рахунках-фактурах та інших документах, що є невідємними додатками до цього договору. Ціна кожної позиції товару, що поставляється, містить у собі податок на додану вартість. Загальна сума договору орієнтовно складає 4 000 000 грн., у тому числі ПДВ по ставці 20%.

Товар поставляється в строк (термін), погоджений сторонами у відповідних додаткових протоколах та інших документах, що є невідємними частинами цього договору. Товар поставляється на умовах СРТ - склад покупця, відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів Інкотермс-2000. За погодженням сторін можлива поставка товару за інших умов, що зазначається у відповідних Специфікаціях, які є невідємними додатками до цього договору (п.п.4.1, 5.1 договору).

Відповідно до п.6.1 договору покупець сплачує відповідні грошові суми на поточний рахунок постачальника, вказаний в рахунку на оплату, протягом 20 календарних днів від дати підпису видаткових накладних отримання товару, якщо додатковою письмовою угодою не буде передбачений інший порядок розрахунків.

Даний договір набирає сили з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору (п. 10.4 договору).

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 122 464,65 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними: № ДТ-01/13-18 від 13.01.2017 на суму 26 702,00 грн.; №ДТ-01/30-15 від 30.01.2018 на суму 24 690,00 грн.; №ДТ-02/03-13 від 03.02.2017 на суму 16 627,40 грн.; №ДТ-02/14-24 від 14.02.2017 на суму 23 389,35 грн.; №ДТ-02/16-09 від 16.02.2017 на суму 7 358,50 грн.; №ДТ-03/21-06 від 21.03.2017 на суму 23 697,40 грн.

Позивачем виставлені для оплати відповідачу рахунки-фактури.

В свою чергу, відповідач лише частково оплатив поставлений товар у розмірі 82 411,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками (а.с. 64-77).

Позивач зазначає, що відповідачем частково залишився неоплаченим товар, поставлений за видатковою накладною №ДТ-02/14-24 від 14.02.2017 у сумі 212,79 грн. та повністю неоплачений товар, поставлений за видатковими накладними №ДТ-02/16-09 від 16.02.2017 на суму 7 358,50 грн.; №ДТ-03/21-06 від 21.03.2017 на суму 23 697,40 грн.

Відтак, неоплаченим залишився товар на загальну суму 31 268,69 грн., що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з умов договору (п.6.1) строк оплати поставленого товару є таким, що настав.

Доказів оплати заборгованості у розмірі 31268,69 грн. покупець не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував.

За викладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 31 268,69 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім основного боргу, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 1 427,04 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 017,51 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 1 427,04 грн. за загальний період з 10.03.2017 (хоча в розрахунку зазначено 09.03.2017, однак при перевірці встановлено, що позивач нараховує по кількості днів вірно з 10.03.2017, оскільки останнім днем оплати є 08.03.2017 (святковий день)) по 05.06.2018 та інфляційні втрати у розмірі 6 017,51 грн. за період з березня 2017 року по квітень 2018 року.

Розрахунок 3% річних проведений з урахуванням вимог чинного законодавства, помилок у розрахунках та визначенні періодів судом не виявлено, у звязку з чим вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 1 427,04 грн. підлягають задоволенню повністю.

Перевіркою нарахування інфляційних нарахувань встановлено допущення позивачем арифметичної помилки, зокрема, повязаної із невірним визначенням загального коефіцієнту індексації при округленні, у звязку з чим вимога про стягнення інфляційних нарахувань підлягає частковому задоволенню у розмірі 4 997,02 грн.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 38 690,24 грн., з яких 31 268,69 грн. основний борг, 1 427,04 грн. 3% річних та 5 994,51 грн. інфляційні нарахування.

Також у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати по оплаті професійної правничої допомоги адвоката в сумі 5 000,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з платіжним дорученням №4593 від 04.06.2018 відповідачем оплачено ОСОБА_1 5 000,00 грн. за юридичне обслуговування з договором №17/05 від 17.05.2018 (а.с.90 на звороті).

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом вищенаведених норм ГПК України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

При цьому, відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами ст. 129 ГПК України, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Врахувавши вказане та надані відповідачем докази (договір про надання правничої допомоги №17/05 від 17.05.2018, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №843 від 19.09.2003, платіжне доручення №4593 від 04.06.2018 на суму 5 000,00 грн.), проаналізувавши складність дій, вчинених адвокатом протягом розгляду справи (підготовка позову, розрахунків, заяви про зменшення розміру позовних вимог, участь у судових засіданнях), суд дійшов висновку про адекватність визначеного розміру вартості адвокатських послуг у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 1 760,95 грн. та витрати за надання правничої допомоги у розмірі 4 997,02 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дон-Термінал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" про стягнення заборгованості у розмірі 38713,24 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" (50055, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Нікопольське шосе, буд. 165, ідентифікаційний код 38465370) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дон-Термінал" (61039, м. Харків, вул. Виконкомівська, 30; поштова адреса: 61068, м. Харків, вул. Тарасівська, 3; ідентифікаційний код 33109845) заборгованість у розмірі 31 268 (тридцять одна тисяча двісті шістдесят вісім) грн. 69 коп., 3% річних у розмірі 1 427 (одна тисяча чотириста двадцять сім) грн. 04 коп., інфляційні втрати у розмірі 5 994,51 (пять тисяч девятсот девяносто чотири) грн. 51 коп., витрати повязані з оплатою професійної правничої допомоги у розмірі 4 997 (чотири тисячі девятсот девяносто сім) грн. 02 коп. та 1 760 (одна тисяча сімсот шістдесят) грн. 95 коп., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.07.2018

Суддя Н.М. Євстигнеєва