РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.07.2018Справа № 910/1265/17
За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача:

1) Публічного акціонерного товариства "Київгаз";

2) Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго";

3) Київської міської ради

про стягнення заборгованості.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - Ганченко М.О., Новіков С.Ю. (представники за довіреностями);

від відповідача - Халимон С.В. (представник за довіреністю);

від третьої особи-1 - Данилевський О.М. (представник за довіреністю);

від третьої особи-2 - Комісар С.П. (представник за довіреністю);

від третьої особи-3 - Панасенко І.І. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/1265/17 за вищевказаним позовом про стягнення, у редакції заяви про зменшення позовних вимог від 23.04.209,65 грн., з яких:

- заборгованість за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в грудні 2017 року для виробництва теплової енергії у сумі 23133676,30 грн.;

- заборгованість за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в січні 2018 року для виробництва теплової енергії у сумі 155536533,26 грн.;

- пеню у розмірі 67803039,63 грн.;

- 3 % річних у розмірі 7456794,18 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 36997466,28 грн.

Вимоги позову мотивовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору на транспортування газу від 01.11.2012 № (неналежним виконанням умов у частині своєчасної сплати заборгованості та санкцій).

Відповідач вимоги позову не визнав, пославшись на те, що Позивачем не враховані оплати, здійснені на рахунки відокремленого підрозділу - філії «Оператор газотранспортної системи України». Крім того, кінцевими споживачами транспортованого газу є споживачі теплової енергії, у зв'язку з чим законом передбачено перерахування ними коштів на рахунки із спеціальним режимом використання та механізм перерахування коштів для розрахунку з постачальником за весь обсяг спожитого природного газу. Також, відповідач заперечував проти нарахованих штрафних та фінансових санкцій, оскільки при підписанні між сторонами Спільних протокольних рішень сторони змінили порядок та строк виконання зобов'язання, до того ж, починаючи з 01.01.2018 оплата за Договором здійснювалася відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Третя особа-1 письмових пояснень по справі не надала, однак у клопотанні просила врахувати при вирішенні справи акти приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою за період з березня 2017 року по березень 2018 року включно.

Третя особа-2 у письмових поясненнях по справі зауважила, що не несе відповідальність по зобов'язанням відповідача та питання газопостачання і розрахунків за природний газ не входять до сфери регулювання Закону України «Про теплопостачання», а підпадають під регулювання Закону України «Про ринок природного газу».

Третя особа-3 письмових пояснень по справі не надала.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 01.11.2012 між Відповідачем, як замовником, та Позивачем, як газотранспортним підприємством, Договору № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (з урахуванням додаткових угод до нього, що разом становлять Договір) останнім надавалися послуги з транспортування природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, зокрема, у період з жовтня 2016 року по грудень 2016 року на загальну суму 53585458,98 грн. для власних потреб та на суму 383028822,76 грн. для виробництва теплової енергії, що підтверджується відповідними актами наданих послуг, підписаними та скріпленими печатками обох сторін. Під час розгляду спору в суді Відповідач вищевказану заборгованість погасив, що слугувало приводом для подання Позивачем відповідних заяв про зменшення та збільшення розміру позовних вимог.

Також, з урахуванням відповідних заяв про збільшення та зменшення розміру позовних вимог, Позивач заявляв до стягнення основну заборгованість за січень 2017 року в розмірі 172431594,70 грн. за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії та в розмірі 30383976,25 грн. для власних потреб; за лютий 2017 року в розмірі 147812266,01 грн. за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії та в розмірі 27188519,82 грн. для власних потреб; за березень 2017 року в розмірі 105044784,45 грн. за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії та в розмірі 29578755,59 грн. для власних потреб; за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії: за вересень 2017 року в розмірі 4599843,17 грн., за жовтень 2017 року в розмірі 50158578,04 грн., за листопад 2017 року в розмірі 111686472,72 грн., за грудень 2017 року в розмірі 133617717,95 грн., для власних потреб за грудень 2017 року в розмірі 8055485,19 грн., за січень 2018 року в розмірі 155536533,26 грн. за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії. Відповідач під час розгляду справи вищевказану заборгованість погашав, у зв'язку з чим у редакції останньої заяви Позивача про зменшення розміру позовних вимог останній просив стягнути за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії 23133676,30 грн. за грудень 2017 року та 155536533,26 грн. за січень 2018 року.

У той же час, як вбачається із матеріалів справи, станом на момент вирішення спору по суті заборгованість Відповідача за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії становила 44561390,40 грн. за січень 2018 року, у зв'язку з чим сума основної заборгованості підлягає стягненню в указаному розмірі. Посилання Відповідача на не включення Позивачем здійснених ним оплат на рахунок філії «Оператор газотранспортної системи України» свого підтвердження не знайшли.

Відтак, оскільки сума заборгованості в розмірі 134108819,16 грн. погашена Відповідачем під час розгляду спору в суді, суд відповідною ухвалою закрив провадження в цій частині позову.

Поряд із цим, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема у вигляді нарахування та стягнення передбаченої п. 7.3 Договору та ст. 546, 549 ЦК України пені, а також інфляційних втрат і 3 % річних за ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п. 5.5 Договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітнім, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктами 7.3, 7.4 Договору передбачено, що в разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується газотранспортним підприємством протягом шести місяців, що передують моменту пред'явлення газотранспортним підприємством претензії та/або звернення газотранспортного підприємства з позовом до суду.

Однак, перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що останній здійснений без урахування ч. 6 ст. 232 ГК України, оскільки пеня нарахована за період понад шість місяців, у той час як сторонами в Договорі відповідного погодження на збільшення періоду нарахування передбачено не було, оскільки умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України строк. Крім того, не визнається обґрунтованими нарахування пені також протягом шести місяців, що передують моменту пред'явлення позову до суду, оскільки його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Таким чином, за арифметичним перерахунком суду розмір пені за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для власних потреб становить загалом 4601787,45 грн., а саме: за жовтень 2016 року за період 21.11.2016-26.01.2017 у сумі 361593,45 грн., за листопад 2016 року за період 21.12.2016-26.01.2017 у сумі 521530,08 грн., за грудень 2016 року за період 21.01.2017-12.02.2017 у сумі 302905,32 грн., за січень 2017 року за період 21.02.2017-29.03.2017 у сумі 708980,81 грн., за лютий 2017 року за період 21.03.2017-19.06.2017 у сумі 708954,14 грн., за березень 2017 року за період 21.04.2017-29.06.2017 у сумі 1312026,10 грн., за квітень 2017 року за період 21.05.2017-29.06.2017 у сумі 399799,43 грн., за травень 2017 року за період 21.06.2017-29.06.2017 у сумі 100689,11 грн., за грудень 2017 року за період 21.01.2018-24.01.2018 у сумі 25600,99 грн., за січень 2018 року за період 21.02.2018-28.02.2018 у сумі 159708,01 грн.

За арифметичним перерахунком суду розмір пені за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії становить загалом 60441892,76 грн., а саме: за жовтень 2016 року за період 21.11.2016-22.12.2016 у сумі 1150511,62 грн., за листопад 2016 року за період 21.12.2016-07.02.2017 у сумі 2342617,09 грн., за грудень 2016 року за період 21.01.2017-19.03.2017 у сумі 4444607,30 грн., за січень 2017 року за період 21.02.2017-17.04.2017 у сумі 5445167,87 грн., за лютий 2017 року за період 21.03.2017-21.08.2017 у сумі 6555233,84 грн., за березень 2017 року за період 21.04.2017-20.10.2017 у сумі 12639322,55 грн., за квітень 2017 року за період 21.05.2017-19.11.2017 у сумі 3839114,73 грн., за травень 2017 року за період 21.06.2017-20.12.2017 у сумі 2978222,35 грн., за червень 2017 року за період 21.07.2017-27.12.2017 у сумі 1394575,94 грн., за липень 2017 року за період 21.08.2017-16.01.2018 у сумі 1891307,42 грн., за серпень 2017 року за період 21.09.2017-21.01.2018 у сумі 1333708,99 грн., за вересень 2017 року за період 21.10.2017-23.01.2018 у сумі 1500298,87 грн., за жовтень 2017 року за період 21.11.2017-15.02.2018 у сумі 2945818,25 грн., за листопад 2017 року за період 21.12.2017-01.03.2018 у сумі 6123279,14 грн., за грудень 2017 року за період 21.01.2018-01.03.2018 у сумі 4630860,63 грн., за січень 2018 року за період 21.02.2018-01.03.2018 у сумі 1227247,17 грн.

Також, здійснивши перерахунок компенсаційних виплат, суд зазначає, що за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для власних потреб розмір 3 % річних становить 512474,16 грн. та інфляційних втрат - 1904081,14 грн., та за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії розмір 3 % річних становить 6944320,02 грн., тобто розрахунок Позивача в цій частині є арифметично вірним. У той же час, здійснивши перерахунок інфляційних втрат на суми боргу за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії, суд зазначає, що розмір останніх становить 34766439,09 грн., а саме: за листопад 2016 року в розмірі 710455 грн., за грудень 2016 року - 4705136,79 грн., за січень 2017 року - 4683586,98 грн., за лютий 2017 року - 5839658,50 грн., за березень 2017 року - 8797625,70 грн., за квітень 2017 року - 2114729,92 грн., за травень 2017 року - 1226497,88 грн., за червень 2017 року - 624236,84 грн., за липень 2017 року - 1287762,81 грн., за серпень 2017 року - 705852,31 грн., за вересень 2017 року - 715500,04 грн., за жовтень 2017 року - 1253964,45 грн., за листопад 2017 року - 1675297,09 грн.

Щодо посилань Відповідача на не врахування положень ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки» від 18.06.2014 № 217, суд зазначає, що останні не містять заборони щодо зміни порядку розрахунків, а визначають механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За таких обставин, ураховуючи свободу договору, як одну із загальних засад законодавства (ст. 3 ЦК України), що передбачає свободу визначення умов договору та їх обов'язковість для виконання сторонами, суд зазначає, що підписавши Договір Відповідач погодився із усіма його умовами, зокрема, щодо передбачених штрафних санкцій. Одночасно, судом враховано презумпцію чинності правочину, встановленою ст. 204 ЦК України.

До того ж, між сторонами укладалися Спільні протокольні рішення з метою погашення взаємної заборгованості, а саме: від 08.02.2017 № 764/у на суму 31391671,64 грн., від 20.03.2017 № 1861/у на суму 6526155,24 грн., від 12.04.2017 № 2129/у на суму 49755290,51 грн., від 18.04.2017 № 2234/у на суму 27883659,09 грн., від 18.04.2017 № 2235/у на суму 23879672,93 грн., від 23.05.2017 № 2771/у на суму 7331879,21 грн.

Пунктами 2 Спільних протокольних рішень погоджено послідовність їх виконання та перерахування коштів у визначеному розмірі.

Відповідно до п. 5.2 Спільних протокольних рішень останні набирають чинності з моменту їх підписання, у зв'язку з чим Позивачем були вирахувані відповідні суми боргу Позивача безпосередньо в день підписання вказаних рішень, а перераховані кошти за рахунок субвенцій із державного бюджету були вирахувані в день їх надходження на рахунок Позивача.

За змістом статей 89, 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету". Відповідно до п. 3 вказаного Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Водночас, відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні приписи містить і стаття 193 ГК України.

Згідно до частини першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина 2 статті 218 ГК України та статті 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язання. Також не може бути підставою для звільнення Відповідача від відповідальності несвоєчасне чи неповне відшкодування останньому сум субвенцій та пільг.

З огляду на наведене, суд також дійшов висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру штрафних санкцій за заявою Відповідача, що є правом, а не обов'язком суду.

Згідно з положеннями ст. 129 ГПК України судові витрати, в які Позивачем включено витрати на сплату судового збору, покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (м. Київ, пл. І. Франка, 5; ідентифікаційний код 00131305) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ідентифікаційний код 300190 (сорок чотири мільйони п'ятсот шістдесят одну тисячу триста дев'яносто) грн. 40 коп. основного боргу, 65043680 (шістдесят п'ять мільйонів сорок три тисячі шістсот вісімдесят) грн. 21 коп. пені, 7456794 (сім мільйонів чотириста п'ятдесят шість тисяч сімсот дев'яносто чотири) грн. 18 коп. 3% річних, 36670520 (тридцять шість мільйонів шістсот сімдесят тисяч п'ятсот двадцять) грн. 23 коп. втрат від інфляції, а також 325877 (триста двадцять п'ять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 61 коп. судового збору.

У позові в частині вимог про стягнення 326946 (триста двадцять шість тисяч дев'ятсот сорок шість) грн. 05 коп. втрат від інфляції та 2759359 (два мільйони сімсот п'ятдесят дев'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 42 коп. пені - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 17.07.2018.

Суддя Сташків Р.Б.