ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" липня 2018 р. Справа № 01/83-38

Господарський суд Волинської області в складі судді Якушевої І.О., за участі секретаря судового засідання Хомич О.В., за участю представників:

від заявника (стягувача): ОСОБА_1, довіреність № 25 від 05.02.2018р.,

від відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області: н/з,

від боржника: н/з,

В судовому засіданні взяла участь прокурор відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_2 (пос. №045088 від 29.11.2016р.),

розглянувши матеріали скарги державного територіально-галузевого обєднання „Південно-Західна залізниця, м. Київ

на дії відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області

по справі № 01/83-38

за позовом Київського транспортного прокурора в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та звязку України, державного територіально-галузевого обєднання „Південно-Західна залізниця, м.Київ

до державного підприємства „Волиньвугілля, м.Нововолинськ

про стягнення 23160 грн. штрафу,

в с т а н о в и в:

18.06.2018р. державне територіально-галузеве обєднання „Південно-Західна залізниця звернулась до господарського суду зі скаргою від 13.06.2018р. № НЮ-54-33, в якій просить визнати дії відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.05.2018 ВП № 42467346 неправомірними; скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.05.2018 ВП № 42467346; судові витрати покласти на відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Ухвалою суду від 20.06.2018р. скаргу № НЮ-54-33 від 13.06.2018р. державного територіально-галузевого обєднання Південно-Західна залізниця на дії відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області було залишено без руху.

Ухвалою суду від 06.07.2018р. було прийнято скаргу до розгляду; розгляд скарги було призначено на 17.07.2018р.

В судовому засіданні 17.07.2018р. скаржник просив суд скаргу задовольнити.

Боржник в судове засідання не зявився. Факт належного повідомлення боржника про дату і час розгляду скарги підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 767 від 13.07.2018р.

Представник примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області в судове засідання не зявився, 10.07.2018р. подав пояснення на скаргу № 04-35/4244 від 10.07.2018р., в яких просить в задоволенні скарги відмовити повністю, мотивуючи тим, що оскільки норми Закону України «Про виконавче провадження» не приведені у відповідність до Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», то для державного виконавця не передбачено можливості зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши документи, подані сторонами на обґрунтування своїх доводів і заперечень, суд дійшов висновку про те, що скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Рішенням господарського суду Волинської області від 13.08.2008р. у справі № 01/83-38 стягнуто з дочірнього підприємства „Волиньвугілля на користь державного територіально-галузевого обєднання „Південно-Західна залізниця 23160 грн. штрафу за неправильне зазначення в залізничних накладних коду одержувача вантажу; стягнуто з дочірнього підприємства „Волиньвугілля в доход Державного бюджету України 231 грн. 60 коп. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення від 13.08.2008р. господарським судом було видано наказ № 01/83-1 від 21.08.2008р.

13.04.2018 року державним виконавцем Нововолинського міського відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області виконавче провадження № 42467346 було передано до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області

20.04.2018р. відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 42467346 до виконання.

29.05.2018 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Приписами ст. 124 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ст. 115 ГПК України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України, після набрання ними законної сили є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на території України, виконуються в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання судового рішення відповідно до ст.327 Господарського процесуального кодексу України здійснюється на підставі виданого судом наказу, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. № 606-XIV, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. № 606-XIV зазначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

05.10.2016р. набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016р. У частині 7 розділу ХІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" цього Закону передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Пунктом 9 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання рішення.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише дотримуючись вимог Закону України "Про виконавче провадження", а й відповідно до інших законів, які є обов'язковими при вчиненні, але й інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов'язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Принцип юридичної визначеності вимагає, щоб у випадку прийняття спеціального закону з певного питання, цей Закон не ставився під сумнів (зокрема, шляхом його невиконання), а сторони, яких він стосується, мають обґрунтовано очікувати, що він буде застосовуватися.

24 травня 2017 року набрав чинності Закон України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств", відповідно до статті 1 якого тимчасово, до 01.01.2019, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач - державне підприємство "Волиньвугілля" є вугледобувним підприємством, засновником якого є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України.

Оскільки державне підприємство "Волиньвугілля" є державним вугледобувним підприємством, то у відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", натомість були наявні підстави для зупинення виконавчого провадження на підставі статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств".

Господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Наявність Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств", який передбачає зупинення виконавчого провадження, та в силу статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", який є обов'язковим для державного виконавця, свідчить про обґрунтованість вимог скарги державного територіально-галузевого обєднання „Південно-Західна залізниця на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги державного територіально-галузевого обєднання „Південно-Західна залізниця, визнання неправомірними дій відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.05.2018 ВП № 42467346 та скасування постанови відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.05.2018 ВП № 42467346.

Вимога заявника про стягнення із відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області 403,11 грн. судових витрат, не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно із ст. 344 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В судовому засіданні представник заявника просив стягнути з відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області 403,11 грн., з них: 288,63 грн. витрат, понесених на оплату залізничних квитків, 114,48 грн. витрат на оплату послуг ПАТ «Укрпошта».

Понесені заявником витрати не віднесені до витрат, передбачених пунктами 1-3 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, а аналізуючи їх на предмет відповідності витратам, вказаним у пункті 4 цієї частини, суд дійшов до висновку про те, що диспозиція цієї норми пов'язує віднесення витрат учасника судового процесу до категорії витрат, пов'язаних з розглядом справи, а відтак і до категорії судових витрат - їх пов'язаність з вчиненням інших процесуальних дій.

З системного аналізу статей Господарського процесуального кодексу України будь-які дії учасника господарської справи, пов'язані із її розглядом судом - в т.ч., явка в судове засідання, участь у судовому засіданні є процесуальною дією в розумінні п.4 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, а відтак і витрати, понесені такою стороною, відносяться до складу судових витрат.

До інших витрат у розумінні ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи; витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст.120 ГПК суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обовязковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обовязковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Як вбачається з ухвали суду від 06.07.2018р., явка представників сторін, в тому числі й заявника, в судове засідання обовязковою не визнавалась. Крім того, від заявника (стягувача) суд не витребовував додаткових пояснень та доказів, необхідних для розгляду скарги. Суд не викликав представника державного територіально-галузевого обєднання „Південно-Західна залізниця в судове засідання, оскільки всі необхідні обгрунтування та докази були подані стягувачем при подачі скарги до суду.

Керуючись ст.ст. 1, 37, 41 Закону України Про виконавче провадження, ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», ст.ст.234, 235, 339-345 ГПК України, господарський суд

у х в а л и в:

1. Скаргу державного територіально-галузевого обєднання „Південно-Західна залізниця на дії відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у справі №01/83-38 задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.05.2018 ВП № 42467346.

3. Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.05.2018 ВП № 42467346.

4. Клопотання державного територіально-галузевого обєднання „Південно-Західна залізниця про стягнення 403 грн. 11 коп. судових витрат із відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення (ст.ст.256, 257 ГПК України).

Повний текст ухвали складено та ухвалу підписано 20.07.2018 року.

Суддя І. О. Якушева