РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.07.2018Справа № 910/7317/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліхтнер Бетон Стрий"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідротехспец"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кукота О.Ю.

Представники сторін:

від позивача Патько Н.Я. (представник за довіреністю)

від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 10 липня 2018 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника позивача, що повне рішення буде складено 17.07.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

07 червня 2018 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліхтнер Бетон Стрий" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 24.05.2018 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідротехспец" (відповідач) про стягнення суми передоплати в розмірі 113 850,00 грн. (сто тринадцять тисяч вісімсот п'ятдесят гривень).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як Постачальник, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором поставки № 24/11/2017 від 24.11.2017 року, зокрема, у визначені договором строки не здійснив поставку попередньо оплаченого позивачем, як Покупцем, товару, внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за непоставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7317/18; ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 10.07.2018 року.

В судовому засіданні 10.07.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання 10.07.2018р. не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.11.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ліхтнер Бетон Стрий" (надалі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гідротехспец" (надалі - відповідач, постачальник) укладено договір поставки № 24/11/2017 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність покупцю гранітну продукцію (щебінь, щебенево-піщану суміш, пісок з відсівів дроблення), надалі іменується - продукція, а останній зобов'язується прийняти та оплатити її на умовах даного договору.

За умовами п. 4.1. договору, оплата продукції за цим договором здійснюється покупцем в національній грошовій одиниці України - гривні, 70% передоплата та 50% після фактичної поставки партії продукції шляхом безготівкового переказу грошовій коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 3 (трьох) банківських днів від дати фактичної поставки парті продукції, реквізити якого вказані в розділі 11 цього договору.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 62 від 24.11.2017 року, в якому просив поставити згідно договору поставки № 24/11/2017 від 24.11.2017 року щебінь фракції 5-20 в кількості 5 хоперів обрізних з відгрузкою 27-29.11.2017 року.

На виконання умов укладеного між сторонами договору поставки № 24/11/2017 від 24.11.2017 року, згідно рахунку № 82 від 24.11.2017 року, позивач перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 113 850,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №789 від 24.11.2017 року.

Втім, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором не здійснив поставку попередньо оплаченої позивачем продукції.

Позивач звернувся до відповідача з листом №5 від 16.02.2018 року, в якому просив повернути оплачені 24.11.2017 року грошові кошти у розмірі 113 850,00 грн., однак вказаний лист був повернутий позивачу відділом поштового зв'язку, з підстав невдалої спроби вручення поштового відправлення (закінчення встановленого терміну зберігання).

З метою досудового врегулювання спору, позивач 20.04.2018 року направив відповідачу претензію № 13 від 20.04.2018 року про повернення суми попередньої оплати в розмірі 113 850,00 грн., в якій також повідомив про відмову від договору поставки № 24/11/2017 від 24.11.2017 року. Факт направлення претензії підтверджується фіскальним чеком № 8663 від 20.04.2018 року та описом від 20.04.2018 року (копії містяться в матеріалах справи). Проте, поштове відправлення за фіскальним чеком № 8663 від 20.04.2018 року було повернуте позивачу відділом поштового зв'язку, з підстав невдалої спроби вручення поштового відправлення (закінчення встановленого терміну зберігання).

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вже було встановлено судом, 24.11.2017 року між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником було укладено договір поставки № 24/11/2017, за умовами якого постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність покупцю гранітну продукцію (щебінь, щебенево-піщану суміш, пісок з відсівів дроблення), а останній зобов'язується прийняти та оплатити її на умовах даного договору. Оплата продукції за цим договором здійснюється покупцем в національній грошовій одиниці України - гривні, 70% передоплата та 50% після фактичної поставки партії продукції шляхом безготівкового переказу грошовій коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 3 (трьох) банківських днів від дати фактичної поставки парті продукції, реквізити якого вказані в розділі 11 цього договору.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався до відповідача з листом № 62 від 24.11.2017 року, в якому просив поставити згідно договору поставки № 24/11/2017 від 24.11.2017 року щебінь фракції 5-20 в кількості 5 хоперів обрізних з відгрузкою 27-29.11.2017 року.

Позивачем на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки № 24/11/2017 від 24.11.2017 року, згідно рахунку № 82 від 24.11.2017 року було перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 113 850,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №789 від 24.11.2017 року, втім, відповідач поставку попередньо оплаченої позивачем продукції не здійснив.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернутався до відповідача з листом №5 від 16.02.2018 року, в якому просив повернути оплачені 24.11.2017 року грошові кошти у розмірі 113 850,00 грн., однак вказаний лист був повернутий позивачу відділом поштового зв'язку, з підстав невдалої спроби вручення поштового відправлення (закінчення встановленого терміну зберігання).

Крім того, позивач 20.04.2018 року направив відповідачу претензію № 13 від 20.04.2018 року про повернення суми попередньої оплати в розмірі 113 850,00 грн., в якій також повідомляв про відмову від договору поставки № 24/11/2017 від 24.11.2017 року.

Однак, вказана претензія відповідачем отримана не була, повернута позивачу відділом поштового зв'язку, з підстав невдалої спроби вручення поштового відправлення (закінчення встановленого терміну зберігання).

При цьому, факт заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 113 850,00 грн. підтверджується підписаним обома сторонами без заперечень актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.11.2017 року по 23.02.2018 року, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки № 24/11/2017 від 24.11.2017 року становить 113 850,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Доказів повернення суми попередньої оплати у розмірі 113 850,00 грн. матеріали справи не містять.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки в силу чинного законодавства позивач наділений правом вимагати повернення коштів попередньої оплати та враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 113 850,00 грн. попередньої оплати за договором є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст. 46 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного доказу на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов'язку повернути позивачу заявлені до стягнення кошти, суду не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1 762,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідротехспец" (, адреса: 02660, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 23), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліхтнер Бетон Стрий" (, адреса: 82434, Львівська обл., Стрийський район, с. Дуліби, вул. Шевченка, 133), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 113 850,00 грн. (сто тринадцять тисяч вісімсот п'ятдесят гривень) та судовий збір - 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.07.2018р.

Суддя О.В. Котков