ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" липня 2018 р. Справа № 924/154/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Устіновій А.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Славутської міської ради, м. Славута

до Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Хмельницький

про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 09.02.2018р. №4-р/к по справі 03-06/34-17

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю №04-31/1676 від 21.12.2017р.;

ОСОБА_2 - за довіреністю №04-31/190 від 14.02.2017р.;

від відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю №22 від 17.11.2011р.

У судовому засіданні, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення виноситься 12.07.2018р., оскільки в судовому засіданні 12.06.2018р. оголошувалась перерва.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 07.03.2018р. відкрито провадження у справі №924/154/18, розгляд якої розпочато за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

Згідно ухвали від 16.05.2018р. підготовче засідання по справі №924/154/18 відкладено на 21.05.2018р.

У підготовчому засіданні 21.05.2018р. постановлено ухвалу про призначення справи до судового розгляду на 12.06.2018р.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач просить визнати недійсними рішення адміністративної колегії Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 09.02.2018р. №4-р/к по справі 03-06/34-17 щодо неприйняття Славутською міською радою рішень про розроблення комплексних схем та архітипу розміщення тимчасових споруд на території м. Славута, що вважає порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 3 ст. 50 та ч. 1 ст. 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді бездіяльності органів місцевого самоврядування, які можуть призвести до спотворення конкуренції.

В обґрунтування позову позивач вважає безпідставним висновки позивача, викладені у спірному рішенні, щодо фактичної відсутності комплексних схем та архітипу розміщення тимчасових споруд на території м. Славута, а відповідно, неприйняття Славутською міською радою рішення з даного приводу - протиправною бездіяльністю, що може призвести до спотворення конкуренції.

Посилається на те, що згідно п. 2.4, 2.5 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінрегіонбуду України №244 від 21.10.2011р., комплексна схема не є обов'язковою та береться до уваги при розміщенні тимчасової споруди лише у разі її наявності. При цьому, відповідність намірів щодо місця розташування тимчасової споруди визначається згідно з будівельними нормами і лише у разі наявності - комплексною схемою.

Позивач стверджує, що п. 1.6 вказаного Порядку органам місцевого самоврядування надається право, а не покладається обов'язок розробляти комплексну схему розміщення ТС та архітип. Ця позиція підтверджується роз'ясненнями Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.12.2017р. №8/143-1050-17, наданого на запит виконавчого комітету Славутської міської ради, відповідно до якого комплексна схема не є обов'язковою підставою розміщення окремої ТС, а її основною метою є запровадження планувальної, кількісної та естетичної системності при розміщенні тимчасових споруд в межах вулиці, мікрорайону, населеного пункту.

Відтак, оскільки наявність комплексної схеми є необов'язковою, то прийняття органами місцевого самоврядування рішення про її розроблення є їх правом, а не обов'язком, тому заборонено втручатись в реалізацію органом місцевого самоврядування своїх повноважень щодо прийняття таких рішень.

Позивач посилається на ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, відповідно до якої органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції, і вирішення якого не доручене жодному іншому органу, в тому числі щодо розробки або нерозробки комплексної схеми розміщення ТС.

Відтак, вважає, що в даному випадку відсутній факт бездіяльності Славутської міської ради в частині неприйняття рішення щодо розроблення комплексних схем та архітипу ТС на території міста Славути, а зобов'язання міської ради прийняти саме таке рішення є втручанням в її дискреційні повноваження.

Також посилається на п. 1.15 Порядку, відповідно до якого комплексна схема є відображенням в єдиному документі на конкретно визначеній місцевості вказаних загальнодержавних норм та правил, а ст. 10 Закону України "Про будівельні норми" передбачено, що розроблення, затвердження, внесення змін до державних будівельних норм та визнання їх такими, що втратили чинність, здійснюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері будівництва. З цього слідує, що органи місцевого самоврядування не мають повноважень стосовно запровадження власних будівельних норм та стандартів, відмінних від затверджених центральним органом виконавчої влади, тому не можуть встановлювати та застосовувати різні умови, в тому числі для розміщення ТС, оскільки такі вимоги встановлені будівельними нормами.

Крім того, позивач стверджує, що в оскаржуваному рішенні не обґрунтовано яким чином відсутність рішення органу місцевого самоврядування щодо розроблення комплексних схем та архітипу розміщення тимчасових споруд може призвести до застосування різних умов при отриманні дозвільної документації на розміщення тимчасової споруди або безпідставної відмови у її встановленні.

Разом з тим, пунктом 2.14 Порядку передбачено вичерпний перелік підстав ненадання паспорта прив'язки ТС, відповідно, підстав для відмови у розміщення ТС: а) подання неповного пакета документів, визначених пунктом 2.6 цього Порядку (заява щодо оформлення паспорта прив'язки ТС, схема розміщення ТС (складена відповідно до додатку 1 Порядку), ескізи фасадів ТС, схема благоустрою прилеглої території, технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності); б) подання недостовірних відомостей, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку.

Відтак вважає, що органи місцевого самоврядування позбавлені можливості встановлювати різні умови для окремих суб'єктів господарювання, оскільки при відсутності затверджених архітипів ТС, дозвільні органи повинні керуватись виключно чинним законодавством та будівельними нормами.

Натомість вважає, що затвердження в кожному окремо взятому населеному пункті архітипу ТС може трактуватись як обмеження конкурентного середовища (в частині неможливості здійснення суб'єктом підприємницької діяльності покращення зовнішнього вигляду ТС, не передбаченого затвердженим архетипом, ТС).

Вважає висновки, викладені у спірному рішенні, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать вимогам чинного законодавства.

Відповідач у відзиві від 26.03.2018р. за вих.№01-28/04-822 із позовом не погодився з посиланням на те, що дійсно, для розміщення кожної окремої тимчасової споруди (ТС) розробляти та затверджувати комплексну схему не є обовязковим, проте в п.п. 1.1 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності від 21.10.2011р. №244 передбачено, що комплексна схема розміщення ТС та архітип розробляються за рішенням сільської, селищної, міської, районної рад субєктом господарювання, який має ліцензію на виконання проектних робіт, та затверджується рішенням виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації.

На підтвердження своє позиції посилається на лист Міністерства регіонального розвитку від 12.04.2017р. №7/14-3939, яким дано розяснення стосовно розміщення тимчасових споруд, в якому визначено обовязок виконавчого комітету Славутської міської ради розробити та затвердити комплексну схему розміщення ТС та їх архітектурний тип.

Також, відповідач не погоджується із твердженням позивача стосовно відсутності у міської ради повноважень на запровадження власних будівельних норм та стандартів, відмінних від затверджених органом виконавчої влади. Посилається на п.42 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", відповідно до якого - до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься затвердження в установленому порядку, в тому числі іншої містобудівної документації.

Згідно з ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відтак, відповідач стверджує, що Славутська міська рада (її виконавчий комітет) зобов'язана була, відповідно до Законів України: "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про благоустрій населених пунктів", "Про місцеве самоврядування в Україні" розробити та затвердити своїм рішенням комплексну схему розміщення ТС та їх архітектурний тип, а не змінювати закони, норми та державні стандарти та ДБН.

Також, не погоджується із твердженням позивача стосовно того, що розроблення органом місцевого самоврядування схем та архітипу розміщення тимчасових споруд може призвести до застосування різних умов при отриманні дозвільної документації.

Відповідач посилається на те, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів. (ст. 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").

Натомість, відповідач вказує, що Славутська міська рада протягом 2015-2016 років не приймала рішень щодо розроблення комплексних схем та архітипу розміщення ТС, що в свою чергу могло б призвести до застосування різних умов при отриманні дозвільної документації. Вважає, що рішення адмінколегії відділення від 09.02.2018р. №4-р/к є законним та обґрунтованим, а позовна заява Славутської міської ради - безпідставною.

У додатковому письмовому поясненні від 08.05.2018р. відповідач посилається на п.1.6 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, відповідно до якого на органи місцевого самоврядування покладено обовязок розробити та затвердити комплексну схему розміщення ТС та архітипів.

Стверджує, що вимоги вказаної норми Славутська міська рада не виконала, тому, посилаючись на ст.ст.4,15 Закону України "Про захист економічної конкуренції", відповідач вказує на наявність антиконкурентних дій з боку позивача, які полягають у його бездіяльності, що призвели або можуть призвести до усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Звертає увагу суду на те, що на виконання доручення Антимонопольного комітету України від 30.01.2017р. №13-01/27 відповідач провів дослідження на товарному ринку реалізації товарів, здійснив моніторинг рішень органів місцевого самоврядування декількох районів, та встановив, що на відміну від інших міст, Славутська міська рада не затверджувала комплексні схеми розміщення ТС та архетипів. На підтвердження відповідач надав рішення виконавчих комітетів Шепетівської, Нетішинської, Камянець-Подільської міських рад про прийняття рішень щодо затвердження комплексних схем розміщення тимчасових споруд.

Позивач у додаткових письмових запереченнях на відзив від 12.04.2018р. та від 21.05.2018р. із позицією відповідача не погодився, посилаючись на те, що відповідач не враховує, що п. 2.4 вказаного Порядку передбачається врахування комплексної схеми лише у випадку її наявності, відтак існування такого документа є необовязковим. Також, не погоджується із твердженням відповідача стосовно того, що в усіх населених пунктах Хмельницької області, крім м. Славути, були затверджені схеми розміщення ТС. Із змісту листів Красилівської, Полонської, Городоцької, Деражнянської, Нетішинської, Старокостянтинівської міських рад вбачається, що такі схеми у вказаних містах не затверджувались, зважаючи на їх необовязковість.

Позивач звертає увагу суду на те, що якби розробка комплексної схеми ТС була б обовязком органів місцевого самоврядування, а не правом, то наявність такої схеми була б обовязковою передумовою при вирішенні питання щодо розміщення ТС. При цьому, підставою для розміщення будь-якої тимчасової споруди є не комплексна схема розміщення ТС, а паспорт привязки, що визначено п. 2.14 Порядку.

Не погоджується із твердженням відповідача стосовно того, що затвердження комплексної схеми впливає вливає на запровадження недискримінаційних підходів продовження договорів оренди земельних ділянок, оскільки надання земельних ділянок в оренду регулюється Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі", що не повязано із наявністю або відсутність комплексної схеми розміщення ТС.

Крім того, позивач вважає, що відповідачем не обґрунтовано та не доведено звязку між нерозробленням комплексної схеми розміщення ТС та настанням негативних наслідків у вигляді спотворення конкуренції через протиправну бездіяльність органів місцевого самоврядування. В даному випадку вказує на відсутність факту бездіяльності Славутської міської ради в частині неприйняття рішення щодо розроблення комплексних схем та архітипу ТС на території міста, а покладення на міську раду зобовязання прийняти вказане рішення вважає втручанням в її дискреційні повноваження.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача наполягав на відмові у позові.

Присутній у судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

03.02.2017р. Хмельницьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України листом за вих.№01-24/15-218 звернулось до міського голови міста Славути про надання інформації стосовно кількості звернень субєктів підприємницької діяльності про надання паспортів привязки ТС, про затверджені схеми розміщення тимчасових споруд (ТС).

20.02.2017р. у відповідь на звернення Славутська міська рада повідомила (лист за вих.№04-29/362) з інформацією про те, що протягом 2015-2016р. на території ринків міста Славути паспорти привязки не надавалися, на інших територіях міста паспорти привязки надано 14 особам.

Згідно рекомендацій Адміністративної колегії АКУ від 21.04.2017р. №15/98-рк/к було рекомендовано Славутській міські раді припинити дії, які полягають у неприйнятті рішень щодо розроблення комплексних схем та архетипу розміщення ТС на території м. Славута, як це передбачено вимогами Порядку №244 від 21.10.2011р., що містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції (п.3 ст. 50, ч.1 ст. 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції") у вигляді антиконкурентних дій, які можуть призвести до спотворення конкуренції.

Листом від 19.05.2018р. за вих.№04-29/995 Славутська міська рада повідомила ХОТВ Антимонопольного комітету України про те, що прийняття рішень стосовно розробки комплексної схеми розміщень ТС до завершення робіт з розробки Генерального плану міста Славути та Плану зонування міста, вважає передчасним.

Розпорядженням адміністративної колегії Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.07.2017р. №35-рп/к розпочато розгляд справи №03-06/34-17 відносно Славутської міської ради за бездіяльність, яка полягає у неприйнятті рішень щодо розроблення комплексних схем та архітипу розміщення ТС на території м. Славута, як це передбачено вимогами Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності від 21.10.2011р. №244, що містить ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.3 ст. 50 та ч.1 ст. 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді анти конкурентних дій органів місцевого самоврядування, які можуть призвести до недопущення конкуренції.

Подання з попередніми висновками у справі №03-06/34-17 супровідним листом від 03.11.2017р. №01-24/15-2221 було надіслано Славутській міські раді, у відповідь на яке міська рада повідомила про те, що питання розміщення ТС буде винесено на розгляд сесії орієнтовно на 08.12.2017р., про прийняте рішення буде повідомлено додатково. (лист від 15.11.2017р. за вих.№04-29/2352).

Листом від 15.12.2017р. Славутська міська рада повідомила ТВ Антимонопольного комітету України про те, що розробка комплексних схем розміщення ТС не є обовязковою підставою для такого розміщення, посилаючись на лист-розяснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житло-комунального господарства від 05.12.2017р. за вих.№8/143-1050-17, який просить врахувати при розгляді справи №03-06/34-17 стосовно порушення міською радою антиконкурентного законодавства.

08.12.2017р. Славутська міська рада прийняла рішення №23-25/2017 "Про розгляд подання ХОТУ Антимонопольного комітету України у справі №03-06/34-17 відносно Славутської міської ради", відповідно до якого вирішила попередні висновки Антимонопольного комітету України визнати необґрунтованими та відхилити.

Адміністративна колегія Хмельницького обласного територіального відділення Антимоно-польного комітету України прийняла рішення від 09.02.2018р. №4-р/к "Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції", відповідно до якого вирішила:

1) визнати бездіяльність Славутської міської ради, яка полягає у неприйнятті рішень щодо розроблення комплексних схем та архітипу розміщення ТС на території м. Славута, як це передбачено вимогами Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства) №244 від 21.10.2011р., є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.3 ст. 50, ч.1 ст. 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних дій, які можуть призвести до спотворення конкуренції;

2) зобовязати Славутську міську раду припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом прийняття рішень щодо розроблення комплексних схем та архітипу розміщення ТС на території міста Славута, як це передбачено вимогами Порядку №244 від 21.10.2011р.

Як вбачається із рішення від 09.02.2018р. №4-р/к "Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції" адміністративною колегією встановлено наступні обставини: Хмельницьким обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України на виконання доручення Антимонопольного комітету України від 30.01.2017р. №13-01/27 здійснювалось дослідження на товарному ринку реалізації товарів, надання послуг і виконання робіт у тимчасових спорудах в географічних межах м. Славута з метою забезпечення контролю за дотриманням органами місцевого самоврядування законодавства про захист економічної конкуренції під час оформлення паспорту прив'язки тимчасової споруди та впливу органів місцевого самоврядування на здійснення підприємницької діяльності в ТС; Листом від 20.02.2017р. №04-29/362 виконавчий комітет Славутської міської ради повідомив, що у м. Славута на ринку реалізації товарів, надання послуг і виконання робіт у тимчасових спорудах протягом 2015-2016 року Славутською міською радою (її виконавчими органами) було надано 14 субєктам господарювання паспорти привязки ТС для провадження підприємницької діяльності; Проаналізувавши лист Славутської міської ради (її виконавчого комітету) від 20.02.2017р. №04-29/362 відділенням встановлено, що Славутською міською радою нормативно-правових актів та розпорядчих документів, що регулюють діяльність субєктів господарювання на ринку реалізації товарів, надання послуг та виконання робіт у тимчасових спорудах, не приймалось; Таким чином, Славутська міська рада протягом 2015-2016 років не приймала рішень щодо розроблення комплексних схем та архітипу розміщення ТС, що може призвести до застосування різних умов при отриманні дозвільної документації на розміщення тимчасових споруд, а також до безпідставної відмови у встановленні ТС, що може призвести до спотворення конкуренції на ринку реалізації товарів, надання послуг і виконання робіт у тимчасових спорудах. Отже, окремі субєкти господарювання можуть здобувати переваги над іншими не завдяки власним досягненням, а внаслідок дії факторів, одним з яких є невстановлення умов дотримання вимог щодо встановлення ТС для підприємницької діяльності; Зроблено висновок про те, що дії Славутської міської ради, які полягають у неприйнятті рішень щодо розроблення комплексних схем та архітипу розміщення ТС на території м. Славута, як це передбачено вимогами Порядку, містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені п.3 ст.50 та ч.1 ст.15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, які можуть призвести до спотворення конкуренції; Адміністративною колегією Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 21.04.2017р. надано рекомендації №15/98-рк/к про припинення дій, які містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції Славутській міській раді; Листом від 19.05.2017р. №04-29/995 Славутська міська рада зазначила, що рекомендації відділення від 21.04.2017р. №15/98-рк/к розглянуто та повідомлено, що розроблення додаткової комплексної схеми розміщення тимчасових споруд і витрачання на неї додаткових коштів з міського бюджету нераціонально, тобто, рекомендації відділення Славутською міською радою виконано не було.

Відтак, Адміністративною колегією у спірному рішенні зроблено висновок про те, що дії Славутської міської ради, які полягали у неприйнятті рішень щодо розроблення комплексних схем та архітипу розміщення ТС на території міста Славута, як це передбачено вимогами Порядку від 21.10.2011р. №244, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.3 ст.50 та ч.1 ст.15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, які можуть призвести до спотворення конкуренції.

Також, в матеріалах справи містяться копії рішень органів місцевого самоврядування (їх виконавчих комітетів) про затвердження архітектурних типів ТС для провадження підприємницької діяльності: рішення виконкому Камянець-Подільської міської ради від 31.05.2012р. №100, рішення виконкому Житомирської міської ради від 01.03.2016р. №152, розпорядження Київської міської держадміністрації від 16.06.2015р. №585, рішення Хмельницької міської ради від 22.03.2017р. №30, рішення Маріупольської міської ради від 28.09.2016р. №7/11-768, рішення Львівської міської ради від 23.04.2015р. №4526, рішення виконкому Шепетівської міської ради від 21.01.2013р. №12, рішення Нетішинської міської ради від 20.12.2012р. №462.

До матеріалів справи також подано інформацію про відсутність рішень органів місцевого самоврядування про затвердження схем розміщення тимчасових споруд (лист Краисілівської міської ради від 14.05.2018р. за вих.№с/535/07.08/18, лист Полонської міської ради від 14.05.2018р. №142, лист Старокостянтинівської міської ради від 16.05.2018р. №19-34, лист Нетішинської міської ради від 17.05.2018р. №34/01-22-1855/2018, лист Деражнянської міської ради від 15.05.2018р. №295, лист Городоцької міської ради від 14.05.2018р. за вих.№2382).

Вважаючи, що викладені у рішенні від 09.02.2018р. №4-р/к висновки не відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, звернувся із позовною заявою про визнання недійсним та скасування спірного рішення.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Як передбачено ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Наявні в матеріалах справи документи свідчать про те, що позивачем не було пропущено передбачений статтею 60 Закону двомісячний строк на оскарження оспорюваного рішення.

Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, за приписами ч. 1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", є:

- неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

- недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

- невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

- порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним у рішенні обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень, суд виходить з наступного.

Згідно п. 3 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

Антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції. (ч.1 ст. 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Як вбачається із оспорюваного рішення, відповідачем було встановлено, що Славутська міська рада протягом 2015-2016 років не приймала рішень щодо розроблення комплексних схем та архітипу розміщення тимчасових споруд, що може призвести до застосування різних умов при отриманні дозвільної документації на розміщення тимчасових споруд, а також до безпідставної відмови у встановленні тимчасових споруд, що також може призвести до спотворення конкуренції на ринку реалізації товарів, надання послуг і виконання робіт у тимчасових спорудах. Зазначено, що окремі субєкти господарювання можуть здобувати переваги над іншими не завдяки власним досягненням, а внаслідок дії факторів, одним з яких є невстановлення умов дотримання вимог щодо встановлення ТС для підприємницької діяльності.

Відтак, відповідачем зроблено висновок про те, що дії Славутської міської ради, які полягають у неприйнятті рішень щодо розроблення комплексних схем та архітипу розміщення ТС на території м. Славута містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені п.3 ст.50 та ч.1 ст.15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, які можуть призвести до спотворення конкуренції.

Судом враховується, що розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. (ч.4 ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011р. №244 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 1.3 Порядку тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Згідно з п. 1.4 вказаного Порядку архітектурний тип тимчасової споруди (далі - архітип) - зовнішній архітектурний вигляд тимчасової споруди із розміщенням інформації про її власника (користувача), назви продукції та/або послуг, які надаються. При розташуванні тимчасової споруди відповідно до схеми розміщення тимчасової споруди застосовуються типові тимчасової споруди.

Згідно з п. п. 2.1, 2.2, 2.3 Порядку підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди. Замовник, який має намір встановити тимчасової споруди, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення тимчасової споруди. До заяви додаються: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування тимчасової споруди, реквізити замовника. Цей перелік документів є вичерпним.

Пунктом 1.6 вказаного Порядку визначено, що комплексна схема розміщення тимчасової споруди та архітип розробляються за рішенням сільської, селищної, міської, районної ради суб'єктом господарювання, який має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, та затверджуються рішенням (розпорядженням, наказом) виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації. Розроблення комплексної схеми розміщення тимчасової споруди та архітипу здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

Із зазначеного вбачається, що вказаний пункт Порядку не встановлює імперативний обов'язок щодо розроблення позивачем комплексної схеми розміщення тимчасової споруди та архітипу.

Вказане спростовує доводи відповідача з посиланням на п.1.6 Порядку про те, що на органи місцевого самоврядування покладено обовязок розробити та затвердити комплексну схему розміщення ТС та архітипів.

Більше того, відповідно до п. 2.4 Порядку відповідність намірів щодо місця розташування тимчасової споруди комплексній схемі розміщення тимчасової споруди (у разі її наявності), будівельним нормам визначає відповідний орган з питань містобудування та архітектури, який утворено у складі виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації, протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

Вищенаведене містить пряму вказівку на те, що комплексна схема розміщення тимчасової споруди не є обов'язковою та взагалі може бути відсутня. Відповідно, при вирішенні питання про розміщення тимчасової споруди комплексна схема може братись до уваги лише при її наявності у випадку розробки та затвердження органом місцевого самоврядування.

Таким чином, доводи відповідача про те, що розробка та затвердження комплексної схеми тимчасової споруди відповідним рішенням є обовязком органу місцевого самоврядування (його виконавчого органу), судом до уваги не можуть бути прийняті, оскільки не узгоджуються із вимогами Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, на який посилається відповідача у своїх поясненнях.

При цьому, посилання відповідача на п. 42 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" щодо виключної компетенції сільських, селищних, міських рад стосовно затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації, суд вважає безпідставним, оскільки останні не покладають на позивача обовязок розробляти та затверджувати комплексні схеми розміщення тимчасової споруди, а лише відносять вирішення таких питань до виключної компетенції органу місцевого самоврядування.

За таких обставин, неприйняття органом місцевого самоврядування рішень щодо питань, які не є обовязковими для останнього в силу закону, не можуть вважатись протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування. При цьому, відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, яким чином нерозроблення комплексної схеми розміщення тимчасової споруди впливає або могло вплинути на настання негативних наслідків у вигляді спотворення конкуренції.

Відтак, викладені у спірному рішенні висновки відповідача про те, що окремі субєкти господарювання можуть здобувати переваги над іншими не завдяки власним досягненням, а внаслідок дії факторів, одним з яких є невстановлення умов дотримання вимог щодо встановлення тимчасової споруди для підприємницької діяльності, не відповідають фактичним обставинам та є припущеннями, які відповідач безпідставно визнав встановленими.

При цьому, припущення відповідача щодо того, що бездіяльність позивача в подальшому може призвести до отримання переваг одних субєктів господарювання над іншими, власне, ґрунтуються тільки на припущенні ймовірності настання таких наслідків й вказані припущення не обґрунтовані та не підтверджені.

За таких обставин, викладені у спірному рішенні висновки відповідача про те, що бездіяльність органу місцевого самоврядування містить ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені п.3 ст.50 та ч.1 ст.15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних дій, які можуть призвести до спотворення конкуренції, не відповідають фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства.

Також, спірним рішенням відповідач зобовязав Славутську міську раду припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом прийняття рішень щодо розроблення комплексних схем та архітипу розміщення тимчасової споруди на території населеного пункту.

Судом приймається до уваги, що ч.2, 3 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено порядок прийняття рішень органом місцевого самоврядування: рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обовязковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відтак, покладення на колегіальний орган обовязку прийняти конкретне позитивне рішення (про затвердження комплексних схем та архітипу розміщення тимчасової споруди на території міста Славута), яке мало б ухвалюватись за результати поіменного голосування більшістю депутатів шляхом їх прямого волевиявлення, суд вважає безпідставним та таким, що не узгоджується із чинним законодавством України.

На підтвердження зазначеного судом до уваги приймається таке.

Згідно ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

У сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має, зокрема, повноваження перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону).

Згідно ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі, про зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

Відтак, чинним законодавством України не передбачено прийняття органом Антимонопольного комітету України рішень про покладення на орган місцевого самоврядування обовязку прийняти конкретне позитивне рішення з певного питання, зокрема про затвердження комплексних схем та архітипу розміщення тимчасової споруди на території населеного пункту.

Судом також враховується, що згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, (отже й судові органи), їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відтак, у суду відсутні повноваження та спосіб дії, визначені чинними законами України, для того, щоб зобовязати орган місцевого самоврядування прийняти конкретне позитивне рішення з певного питання.

Відтак, доводи відповідача стосовно правомірності викладених у спірному рішенні висновків не знайшли свого підтвердження матеріалами справи та не спростовують позовних вимог.

Посилання відповідача на рішення місцевих рад інших міст та районів України, відповідно до яких затверджувались комплексні схеми та архітипи розміщення тимчасових споруд в іншій місцевості, також не можуть підтверджувати правомірності спірного рішення. Інші письмові пояснення та заперечення відповідача також не спростовують позовних вимог.

Судом також враховується, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у судових рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент сторони заперечення. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ч.1 ст. 78 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги Славутської міської ради щодо незаконності рішення від 09.02.2018р. №4-р/к "Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції", суд вважає обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Відтак, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Славутської міської ради, м. Славута до Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Хмельницький про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 09.02.2018р. №4-р/к по справі 03-06/34-17 задовольнити.

Визнати недійсним (скасувати) рішення адміністративної колегії Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 09.02.2018р. №4-р/к по справі 03-06/34-17 "Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

Стягнути з Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, 29000, м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану,54 () на користь Славутської міської ради, 30000, м. Славута, вул. Соборності,7 () 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повне рішення складено 23.07.2018р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 3 примірника:

1 - до справи,

2 - позивачу рекомендованим з повідомленням (30000, м. Славута, вул. Соборності, 7),

3 - відповідачу рекомендованим з повідомленням (29000, м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану, 54).