ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2018 року м.Дніпро Справа № 904/1602/18

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Чус О.В. ( зміна складу колегії суддів відбулась на підставі розпорядження керівника апарату суду від 16 липня 2018року)

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

на рішення господарського суду Дніпропетровської області, ухвалене 15 травня 2018 року суддею Назаренко Н.Г., повний текст якого складено 21 травня 2018 року у справі № 904/1602/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії" Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства" Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів та вантажу у період з 09.12.2017 по 13.12.2017 року у розмірі 38 981,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" звернувся до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії" Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства" Українська залізниця "(далі - Відповідач) із позовом про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів та вантажу у період з 09.12.2017 по 13.12.2017 року у розмірі 38 981,49 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Суд стягнув з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії" Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства" Українська залізниця " на користь Приватного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" 27287,04 грн. штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів і 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач - Приватне акціонерне товариство "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої інстанції в частині зменшення позовних вимог на 11694,45 грн. скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, з неповним і необ’єктивним з’ясуванням всіх дійсних обставин, що мають значення для справи.

Так, апелянт вважає, що судом враховано заяву відповідача про зменшення позовних вимог, проте вказана заява належним чином не обґрунтована і не підтверджена доказами. На думку позивача судом неправомірно застосовано положення ст. 233 ГК України і ст.551 ЦК України.

Позивач посилається на те, що у суду не було підстав для зменшення штрафу, оскільки положення ГПК України, який набрав чинності з 15.12.2017 року, не передбачають право суду на зменшення розміру штрафу.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14 червня 2018 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження колегією суддів у складі : головуючий суддя Березкіна О.В. ( доповідач), судді: Вечірко І.О., Чус О.В.

У зв»язку з відпусткою судді Вечірко І.О., за розпорядженням керівника апарату суду від 16 липня 2018року, проведено автоматичну зміну складу колегії суддів, за результатами якої для розгляду апеляційної скарги у справі №904/1602/18 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Березкіна О.В. (доповідач), судді – Парусніков Ю.Б., Чус О.В.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується лише позивачем в частині зменшення розміру штрафу на 30%.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2017 року за залізничними накладними: №№ 46348991, 46348983, 46348975, 46385407, 46385456, 46385464, 46385373, 46385340, 46385399, 46385423, 46385381, 46385415, 46388609, 46388617, 46388583, 46388591, 46401279, 46401311, 46432654, 46342613, 46432720, 46432589, 46432472, 46432811, 46432522, 46432860, 46432571, 46432498, 46432688, 46432787, 46438594, 46438271, 46438180, 46438727, 46439287, 46438412, 46438172, 46438305, 46458378, 46458394, 46458386, 46458345, 46349007, 46385365, 46385431, 46385472, 46179362, 46181970, 46181038, 46181285, 46181236, 46182002, 46181673, 46181251, 46181343, 46192621, 46195289, 46192605, 46192613, 46192647, 46192639, 46192597, 46438289, 46398566, 46439782, 46439469, 46439709, 46439766, 46439733, 46439402, 46439667, 46439758, 46458550, 46458402, 46458436, 46458568, 46458477, 46458527, 46458451, 46458501, 46458535, 46458493, 42124461, 42124370, 42226282, 46491106, 46350088, 46350120, 46350104, 46349999, 46350096, 46360145, 46439360, 46350005, 46350112, 46360111, 46360079, 46360103, 46360137, 46360129, 46360160, 46360152, 46508321, 42274340, 46429072, 46439311, 46504577, 46504718, 46504866, 46504767, 46504676, 46504882, 46504619, 46504973, 46504957, 46506952, 46506978, 46506937, 46522314, 46543005, 46586962, 46587168, 46587176, 46611497, 46616561, 46600136, 46600078, 46600045, 46600128, 46600102, 46603601, 46603429, 46603445, 46603536, 46603510, 46603338, 46603296, 46603396, 46603742, 46603551, 46603189, 46603163, 46603486, 46603247.

Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії" Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства" Українська залізниця" до станції призначення Інгулець Придніпровської залізниці було здійснено перевезення вагонів залізничних, що перевозяться на своїх осях, не поіменованих

в алфавіті (порожні власні полувагони під навантаження), одержувачем яких є Приватного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ"

Порожні власні вагони були доставлені на адресу позивача із простроченням. Виходячи з пункту 41 Статуту залізниць України і Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі – Правила обчислення термінів доставки вантажу) одержувач нарахував і просив суд першої

інстанції стягнути з залізниці у період з 09.12.2017 по 13.12.2017 штраф за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів та вантажу у розмірі 38981,49 грн.

Звертаючись до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця» із позовом про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів та вантажу у період з 09.12.2017 по 13.12.2017 року у розмірі 38 981,49 грн., позивач - Приватне акціонерне товариство "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" посилався на несвоєчасну доставку відповідачем порожніх приватних власних вагонів, що є підставою для стягнення штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги частково, господарський суд першої інстанції виходив з того, що порожні власні вагони були доставлені на адресу Позивача із простроченням, що є підставою для стягнення штрафу. Проте, з урахуванням того, що "Придніпровська залізниця" внесена до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, та у зв’язку із недоведеністю заподіяння позивачу збитків, господарський суд першої інстанції зменшив розмір штрафу на 30%, стягнувши 27 287,04 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

В підпункті 8 пункту 6 розділу 1Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457 (далі – Статут) визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно п. 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Президією Вищого господарського суду України у роз’ясненнях від 29.05.2002 р. N 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» в п. 1.6. вказано, що порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом N1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

За приписами частини 1 статті 313 Господарського кодексу України перевізник зобов'язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Відповідно до пункту 41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата (пункт 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу).

Пунктом 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Згідно пункту 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу визначено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Пунктом 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу передбачено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажу).

Відповідно до пункту 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Пунктом 116 Статуту встановлено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання (ч.1, ч. 2 ст. 549 ЦК України).

За приписами статті 130 Статуту належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна.

Відповідно до статті 310 Господарського кодексу України процес перевезення вантажу закінчується видачею вантажу.

За вимогами пункту 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як вбачається з наданих залізничних накладних, на яких містяться штемпелі про видачу вантажу у графі 52, доставка вантажу залізницею відбувалась з простроченням терміну доставки, а тому висновки суду першої інстанції про правильність нарахування позивачем штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, є законними та обґрунтованими.

Згідно частини 1 статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України).

В пункті 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (яка є чинною і на цей час) було роз’яснено, що

вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання,

невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Постановою КМУ № 83 від 04.03.2015 року затверджено перелік об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, до яких віднесено Державне підприємство "Придніпровська залізниця".

В той же час, позивачем не надано доказів того, що внаслідок прострочення в доставці вантажу йому заподіяні збитки.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначені обставини, майновий стан відповідача, відсутність доказів негативних наслідків від несвоєчасної доставки вантажу, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, а також те, що порушення зобов'язання у даній справі не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру штрафу на 30% та стягнення 70% штрафу у розмірі 27 287,04 грн.

При цьому, доводи апелянта про те, що у суду не було підстав для зменшення штрафу, оскільки положення ГПК України, який набрав чинності з 15.12.2017 року, не передбачають право суду на зменшення розміру штрафу, є безпідставними, оскільки таке право суду передбачено нормами як господарського, так і цивільного законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ"- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області, ухвалене 15 травня 2018 року суддею Назаренко Н.Г., повний текст якого складено 21 травня 2018 року у справі № 904/1602/18- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17.07.2018 року.

Головуючий суддя                                                                       О.В. Березкіна

Суддя                                                                                 Ю.Б.Парусніков

Суддя                                          О.В.Чус