ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/441/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П.А., секретар судового засідання Кучма І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Володимир-Волинська птахофабрика", с.Федорівка, Володимир-Волинський р-н, Волинська область,44700

до відповідача: фізичної особи-підприємця Боса Уляни Василівни АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості, неустойки, штрафу та пені в сумі 4423 грн 49 к.

за участю:

Від позивача: Машевська Л.А. (довіреність № 03/05/18 від 03.05.18)-представник

Від відповідача: не з"явилися

ВСТАНОВИВ

Приватне акціонерне товариство "Володимир-Волинська птахофабрика" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Боса Уляни Василівни (далі - відповідач) стягнення заборгованості, неустойки, штрафу та пені в сумі 4 423 грн 49 к.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 29.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 909/441/18 . Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання у справі на 19.06.2018. Ухвалою суду від 19.06.2018 розгляд справи відкладено на 05.07.2018.

Представник відповідача повторно у судове засідання не з"явився. хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач у порушення зобов'язань за договором поставки прийняв, але не оплатив товар на визначених сторонами умовах. Факт виникнення цивільно-правових відносин з поставки товару позивач обґрунтовує укладеним сторонами Договором поставки № ФЛ-0292 від 01.09.2016 року. У зв'язку з цим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 262980 грн.. Крім того, за неналежне виконання грошових зобов'язань відповідачу нараховано 343,07грн. пені, 431,42грн інфляційних втрат, 479,00 грн. - 3% річних, 394,00 грн. штрафу та 20% річних за користування коштами.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

01 вересня 2016 року між ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» та ФОП Боса Уляна Василівна було укладено Договір поставки № ФЛ-0292 від 01.09.2016 року (надалі Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався передавати у власність ФОП Боса Уляна Василівна товар (продукцію власного виробництва: м'ясо бройлера та субпродукти в асортименті та кількості, згідно накладних у відповідності до узгоджених сторонами замовлень, а ФОП Боса Уляна Василівна зобов'язалася проводити оплату за товар та приймати його на умовах даного Договору.

Відповідно до пункту 4.1. Договору, розрахунок за кожну поставлену партію товару здійснюється ФОП Боса Уляна Василівною протягом 5(п'яти) календарних днів з моменту завантаження товару в автотранспорт покупця або отримання на складі ФОП Боса Уляна Василівна.

Розрахунки за товар здійснюються в українській національний валюті - гривнях. Вид розрахунків безготівковий. Форма розрахунків - платіжне доручення. Датою оплати за товар визнається дата фактичного надходження коштів на рахунок постачальника.

Однак, Відповідач не дотрималася вимог порядку розрахунків згідно цього Договору.

Згідно видаткових накладних, що підписані відповідачем в установленому законом порядку, відповідач прийняв товар від позивача, проте не оплатив його вартість на умовах даного Договору.

Беручи до уваги викладене та наявні документи, заборгованість ФОП Боса Уляна Василівна перед ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» складає 2629,80(дві тисячі шістсот двадцять дев'ять гривень 80 копійок)

Відповідно до пункту 4.2. Договору поставки, у разі прострочення оплати товару, постачальник має право вимагати від покупця оплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та сплати процентів за користування грошовими коштами в розмірі 20% річних, що нараховуються на прострочену суму за кожен день прострочки, поряд із сплатою штрафних санкцій, згідно розділу 7 Договору поставки.

Пунктом 7.4 Договору поставки, передбачено, що у випадку прострочення платежу за товар покупець зобов'язаний сплатити постачальнику штрафну неустойку (пеню) в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожен день прострочки до моменту повного розрахунку за товар, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення оплати, а за прострочення оплати за товар понад 30 (тридцять) календарних днів, додатково сплатити штраф у розмірі 15 (п'ятнадцять) відсотків від суми простроченого платежу.

20 квітня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Володимир-Волинська птахофабрика» (скорочена назва - ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика») на підставі Статуту, затвердженого загальними зборами акціонерів 19 квітня 2016 року (в новій редакції), було перейменовано на: Приватне акціонерне товариство «Володимир-Волинська птахофабрика» (скорочена назва - ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика»). Згідно Статуту в новій редакції - ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» є правонаступником всіх прав і обов'язків ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика». Відповідно до етапі 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією.

Починаючи з 16 січня 2017 року по 25 травня 2018 року (дата звернення до суду з позовом) Відповідачем не було здійснено жодного платежу по оплаті вартості поставленого їй на підставі Договору поставки товару.

З метою досудового врегулювання спору 06 листопада 2017 року позивачем було відправлено лист претензію на ім'я ФОП Боса Уляна Василівна, що стверджується копією касового чеку №8621 від 06.11.2017 року та описом вкладення у лист від 06.11.2017 року. Однак відповідач відмовилася вказану претензію отримувати у відділенні зв'язку, що стверджується роздруківкою скріну з офіційного веб-сайту УКРПОШТА (адреса веб-сайту в мережі Інтернет: пйр://икгро5пІа.иаМсІ5ІісІІшаІі-їогта-розпики) за ідентифікатором поштового відправлення 63.

Враховуючи неналежне виконання грошових зобов'язань відповідачу нараховано 343,07грн. пені, 431,42грн інфляційних втрат, 479,00 грн. - 3% річних, 394,00 грн. штрафу та 625,20грн . 20% річних за користування коштами.

Предметом судового розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача вартості поставленого товару (продукцію власного виробництва: м'ясо бройлера та субпродукти в асортименті та кількості, згідно накладних у відповідності до узгоджених сторонами замовлень) в сумі 2629,80грн., а також застосування до відповідача наслідків прострочення виконання грошового зобов"язання обумовлених п. 47.2 , п.7.4 Договору та приписами ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов"язки виникають зокрема, з Договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Договір поставки № ФЛ-0292 від 01.09.2016, укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи документально підтверджено факт поставки позивачем відповідачу товару ( м'ясо бройлера та субпродукти) обумовленого Договором поставки № ФЛ-0292 від 01.09.2016 року (надалі Договір) згідно видаткових накладних.

Проте, відповідач не оплатив отриманий товар в повному об"ємі, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 2629.80грн.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов"язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Однак, якщо зобов"язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов"язки в тому числі передбачені ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України /боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом/.

Виходячи з положень вище зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов"язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, приписами п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання (п.п.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.2.Договору, сторони обумовили, що при порушенні споживачем строків розрахунків, споживач сплачує на користь постачальника, окрім, суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 20% річних від простроченої суми за користування грошовими коштами, а також відповідно до п.7.4. договору пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу та 15% штрафу.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено також ч. 2 ст. 231 ГК України. Аналогічну правову позицію щодо можливості одночасного стягнення пені та штрафу у господарських зобов'язаннях викладено у постановах Вищого господарського суду України від 11.11.2015 р. у справі № 911/2418/15, від 27.10.2015 р. у справі № 924/303/15, від 12.05.2015 р. у справі № 910/9209/13, від 05.02.2015 р. у справі № 910/7041/14, від 30.03.2015 р. у справі № 911/3222/14, від 07.10.2015 р. у справі № 924/218/15, від 11.11.2015 р. у справі № 911/2418/15, від 10.08.2016 у справі № 904/10764/15. Конституційний Суд України у справі про відповідальність юридичних осіб (рішення № 7-рп/2001 від ЗО травня 2001 року у справі № 1-22/2001) дійшов висновку про те, що загальновизнаним є поділ юридичної відповідальності за галузевою структурою права на такі основні види: цивільно-правову, кримінальну, адміністративну та дисциплінарну. Виходячи зі змісту цього тлумачення не можуть бути ототожнені поняття санкцій та вид відповідальності. Пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Таким чином, згідно зі ст. 61 Конституції не обмежується розмір санкцій чи їх набір при притягненні до одного виду юридичної відповідальності. Як зазначено в Інформаційному листі Вищого господарського суду України «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 р., якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 Цивільного Кодексу України, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується.

Судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем пені, 20% річних, інфляційних втрат за період визначений позивачем у розрахунку , 15% штрафу встановлено, що позивачем вірно визначено розмір санкцій, отже до стягнення належить 343,07грн. пені, 431,42грн інфляційних втрат, 479,00 грн. - 3% річних, 394,00 грн. штрафу та 625,20грн . 20% річних за користування коштами.

З огляду на вимоги ч.ч.1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч. ч. 1,2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

В силу п. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання. Відповідач в судове засідання не з"явився, своїми правами, наданим йому ст.ст. 42, 46, 165, 251 Господарського процесуального кодексу України не скористався, будь - яких заперечень проти позову чи доказів належного виконання своїх зобов"язань не надав, доводи позивача не спростував.

Таким чином, на основі вище сказаного стягненню в судовому порядку підлягають заборгованість за отриманий товар -2629,80грн, 431,42грн. інфляційних втрат, 20% річних за користування коштами, 343,07грн. пені, 394,00грн. штрафу.

Судовий збір, за правилами ст.129 Господарського процесуального кодексу України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 11, 204, 252-255, 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610-612, 625-629, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 73-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

позов Приватного акціонерного товариства "Володимир-Волинська птахофабрика", с.Федорівка, Володимир-Волинський р-н, Волинська область до фізичної особи-підприємця Боса Уляни Василівни АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості, неустойки, штрафу та пені в сумі 4423 грн 49 к. задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Боса Уляни Василівни АДРЕСА_1 ( ід.код НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства "Володимир-Волинська птахофабрика", с.Федорівка, Володимир-Волинський р-н, Волинська область ( ) - заборгованість за отриманий товар -2629,80грн, 431,42грн. інфляційних втрат, 20% річних за користування коштами, 343,07грн. пені, 394,00грн. щтрафу та 1762грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.07.2018

Суддя Шкіндер П.А.