РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.07.2018Справа № 910/4846/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовом публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Енергозбут» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Пан Енерго»

про стягнення 61 224,27 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Карнаухова І.М. - представник (довіреність б/н від 15.05.2018),

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2018 року публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Енергозбут» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Енергозбут», позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Пан Енерго» (далі - ТОВ «Пан Енерго», відповідач) про стягнення 61 224,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов'язань з виконання оплачених позивачем робіт за договором на виконання проектно-вишукувальних робіт № УЗ/ЕЕЦ-171019/00049 від 19.10.2017.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 61 224,27 грн., з яких: 52 066,31 грн. основний борг (аванс), 9 157,96 грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.04.2018 відкрито провадження у справі № 910/4846/18 та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.05.2018.

16.05.2018 відділом автоматизованого діловодства суду був зареєстрований поданий відповідачем відзив на позовну заяву, в якому останній заперечуючи проти задоволення позовних вимог посилався на несвоєчасне та неповне надання позивачем вихідних даних, у зв'язку з чим відповідач не зміг вчасно розпочати та виконати передбачені договором роботи. У зв'язку з цим, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.05.2018 викликано ТОВ «Пан Енерго», як відповідача, у підготовче засідання, призначене на 14.06.2018.

25.05.2018 відділом автоматизованого діловодства суду була зареєстрована подана позивачем відповідь на відзив.

У судовому засіданні 14.06.2018 судом оголошена протокольна ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання для розгляду справи по суті на 26.06.2018.

У судовому засіданні 26.06.2018 було оголошено перерву до 10.07.2018.

У судовому засланні 10.07.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та правомірними, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 10.07.2018 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

19.10.2017 між публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Енергозбут» (замовником) та товариством з обмеженою відповідальністю «Пан Енерго» (виконавцем) був укладений договір на виконання проектно-вишукувальних робіт № УЗ/ЕЕЦ-171019/00049 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору його предметом є закупівля проектно-вишукувальних робіт: «Розробка проектно-кошторисної документації по об'єкту «Технічне переоснащення розподільчого пристрою 110,10 кВ тягової підстанції Костянтинівка з заміною відокремлювачів на елегазові вимикачі, опорних конструкцій, порталів, реконструкцією РЗА та схем управління силового обладнання підстанції». Адреса: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Трамвайна, 1а» Стадія - робочий проект (у т.ч. експертиза) (ДСТУ) відповідно до узгодженого сторонами технічного завдання (додаток 2 до договору), проведення комплексної експертизи проекту та отримання експертного звіту

Згідно з п. 3.1 договору загальна вартість робіт за договором складає 86 777,18 грн. без ПДВ, крім того - ПДВ (20%) - 17 355,44 грн., всього з ПДВ - 104 132,62 грн. та визначається сторонами та відображається у протоколі погодження договірної ціни (додаток 1).

Пунктом 3.5 договору передбачено, що замовник після підписання договору протягом 30 банківських днів перераховує на розрахунковий рахунок виконавця аванс у розмірі 50% від вартості робіт, передбачених до виконання за цим договором.

Остаточний розрахунок здійснюється замовником протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконавчих робіт (п. 3.6 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору протягом 14 робочих днів після підписання договору, замовник передає виконавцю вихідні дані в повному обсязі: технічне завдання, дозвільні і правовстановлюючі документи та інші документи, відповідно до вимог ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво».

Згідно з п. 4.3 договору виконання робіт повинно починатись і здійснюватися з дня отримання вихідних даних від замовника.

Пунктом 4.4 договору передбачений термін виконання робіт:

- початок: на другий день після отримання вихідних даних згідно п. 4.1 даного договору;

- завершення: 40 робочих днів після початку робіт, але не пізніше 31.12.2017.

Виконавець передає замовнику оформлену у встановленому порядку документацію у 3-х примірниках на підставі акту приймання-передачі виконаних проектно-вишукувальних робіт (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 6.2 договору замовник протягом 10 днів з дня отримання остаточного акту зобов'язаний підписати його і повернути виконавцю. Якщо замовник відмовляється від його прийняття, він повинен надати виконавцю мотивовану відмову.

Згідно з п. 6.3 договору відмова замовника від прийняття робіт оформлюється двохстороннім актом з переліком необхідних (з вини виконавця) доробок і терміном їх виконання.

Пунктом 6.5 договору передбачено, що робота враховується як прийнята тільки після оформлення виконавцем та замовником остаточного акту виконання всіх проектно-вишукувальних робіт при повних взаємних розрахунках.

Розділом 7 укладеного сторонами договору визначена відповідальність сторін за порушення його умов.

Так, виконавець несе відповідальність за: відповідність проектно-кошторисної документації завданню на проектування, діючим нормам, правилам та стандартам у будівництві України, ДБН А.2.2-3-2014; додержання положень складання проектно-кошторисної документації згідно ДБН Д. 1.1-1-2013; якість, оформлення та комплектність документації; обґрунтування та правильність розрахунків по актам на виконання проектно-вишукувальних робіт; прорахунки та недоробки у проектно-кошторисній документації; строки виконання проектно-кошторисної документації; виконання робіт субпідрядниками; строки усунення недоліків, виявлених при експертизі та в період реконструкції об'єкту (п. 7.3 договору).

Замовник несе відповідальність за: своєчасне надання завдання на проектування та видачу вихідних даних; своєчасну оплату за виконані роботи; своєчасне прийняття документації (виконаних робіт), у випадку відсутності обґрунтованої відмови (п. 7.4 договору).

Крім того, згідно з п. 7.5 договору в разі порушення виконавцем терміну виконання робіт відповідно до договору, замовник має право вимагати від виконавця сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості не виконаного обсягу за кожен день прострочення терміну завершення робіт за весь період прострочення.

Матеріалами справи підтверджується, що сторонами також відповідно до договору було підписано технічне завдання, яке є додатком № 2 до договору.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач сплатив на користь відповідача аванс в розмірі 52 066,31 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 31 від 15.11.2017.

Проте, відповідач передбачені умовами укладеного сторонами договору роботи не виконав.

У листі № 46 від 28.11.2017 відповідач просив позивача надати вихідні дані для виконання проектних робіт згідно з технічним завданням, зокрема: однолінійні схеми існуючих об'єктів із зазначенням рівнів напруги, актуальні та прогнозовані навантаження, струмові обмеження, параметри кабелів, а також додаткові вимоги до вибору обладнання обліку електроенергії та систем АСКОЕ.

Позивач листом від 06.12.2017 № ЕЕЦ-10/10718 надав відповідь на лист відповідача № 46 від 28.11.2017, в якому зазначив, що для надання замовником додаткових вихідних даних для виконання проектно-вишукувальних робіт, необхідний виїзд фахівців проектної організації на об'єкт проектування для проведення обстеження обсягів робіт із зазначенням по кожному об'єкту окремо (у тому числі, й по договору в межах даного позову) необхідного переліку додаткових документів на місці. Крім того, позивач рекомендував в разі виникнення необхідності в отриманні додаткової інформації звернутися до контактних осіб регіональної філії, які відповідальні за повноту вихідних даних та інших документів, наданих для реалізації об'єктів, згідно з підписаним договором, а також відповідно п. 5.3 договору замовник просив надати йому в строк до 11.12.2017 інформацію про хід виконання зобов'язань за даними договорами, про обставини, що перешкоджають виконанню у встановлений термін, а також підтвердити строки завершення робіт згідно з умовами підписаного договору.

Листом № ЕЕЦ-10/11221 від 20.12.2017 позивач повідомив відповідача про необхідність терміново у строк до 21.12.2017 повідомити замовника про хід виконання зобов'язань за договором, підтвердити строки завершення робіт, а також надати графік-виїзду на об'єкти проектування регіональних філій.

Відповідно до листа № 49/49 від 21.12.2017 відповідач просив позивача надати вихідні дані згідно з наведеним у листі переліком для виконання робіт за договором № УЗ/ЕЕЦ-171019/00049 від 19.10.2017.

Листом № ЕЕЦ-10/11609 від 27.12.2017 позивач повідомив відповідача про обов'язок останнього виконати умови договорів та в термін до 31.12.2017 передати замовнику документацію в порядку та на умовах, визначених підписаними договорами.

Листом № ЕЕЦ-10/11644 від 28.12.2017 позивач повторно повідомив відповідача про те, що для надання додаткових вихідних даних для виконання проектно-вишукувальних робіт, необхідним є виїзд фахівців проектної організації на об'єкти проектування для проведення обстеження обсягів робіт на місці із зазначенням по кожному об'єкту окремо необхідного переліку додаткових документів.

19.01.2017 позивач направив на адресу відповідача претензію № ЕЕУ-15/16 від 18.01.2018 з вимогою у строк до 31.01.2018 надати позивачу виконані проектно-вишукувальні роботи або повернути суму сплаченого авансу.

16.02.2018 позивач, в порядку ст. 849 Цивільного кодексу України, направив на адресу відповідача лист-відмову № ЕЕЦ-15/86 від договорів на виконання проектно-вишукувальних робіт, в якому позивач зазначив про те, що відповідач не виконав роботи у строки, встановлені в договорі, та не передав замовнику документацію в порядку та на умовах, визначених договором; щодо звернень виконавця з вимогами про надання вихідних даних позивач зазначив, що згідно з ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», додаток «А» є довідковий та містить узагальнений перелік робіт для всіх видів проектування, що не дає можливості замовнику самому визначити, який саме перелік додаткових вихідних даних необхідно надати виконавцю на кожен об'єкт окремо для проектування, тому виконавцю потрібно було провести обмірно-обстежувальні роботи на об'єкті проектування та за результатами обстеження надати замовнику необхідний перелік додаткових документів по кожному об'єкту окремо; технічні завдання, які є додатком № 2 до договору були отримані виконавцем під час підписання договорів; направлені виконавцем запити про надання вихідних даних були отримані замовником за 8 днів до дати закінчення терміну виконання робіт; виконавцем у листуванні з замовником не було конкретизовано, які саме вихідні дані необхідні для початку виконання робіт; зазначив, що у випадку неповернення вказаних сум протягом 7 (семи) календарних днів з дати отримання цього листа, замовник змушений буде звертатись до суду з позовом про їх стягнення в судовому порядку з застосуванням штрафних санкцій.

07.03.2018 позивач повторно направив на адресу відповідача лист-відмову № ЕЕЦ-15/98 від договорів, в якому зазначив, що у випадку неповернення вказаних сум протягом 10 календарних днів з дня відправлення цього листа, позивач змушений буде звернутися до суду.

Відповідач передбачені умовами договору роботи не виконав та грошові кошти, сплачені позивачем в якості авансу, останньому не повернув.

Оцінюючи доводи та заперечення сторін та вирішуючи даний спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 317 Господарського кодексу України будівництво об'єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб'єктами господарювання для інших суб'єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду.

Для здійснення робіт, зазначених у частині першій цієї статті, можуть укладатися договори підряду: на капітальне будівництво (в тому числі субпідряду); на виконання проектних і досліджувальних робіт; на виконання геологічних, геодезичних та інших робіт, необхідних для капітального будівництва; інші договори. Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 324 Господарського кодексу України, за договором підряду на проведення проектних і досліджувальних робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну документацію або виконати обумовлені договором проектні роботи, а також виконати досліджувальні роботи, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити їх.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 2 ст. 849 Цивільного кодексу України встановлено, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось судом, за змістом пункту 4.4 договору роботи повинні були бути виконані у такі строки: початок робіт - на другий день після отримання вихідних даних згідно з п. 4.1 договору; завершення робіт - 40 робочих днів після початку робіт, але не пізніше 31.12.2017.

Відповідно до п. 4.1 договору, протягом 14 робочих днів після підписання договору, замовник передає виконавцю вихідні дані в повному обсязі: технічне завдання, дозвільні і правовстановлюючі документи та інші документи, відповідно до вимог ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». Виконання робіт повинно починатись і здійснюватися з дня отримання вихідних даних від замовника (п. 4.3 договору).

Судом встановлено, що технічне завдання є додатком № 2 до договору та є його невід'ємною частиною, а отже, було отримано виконавцем під час підписання договору.

Таким чином, урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.4 договору відповідач мав виконати роботи за договором не пізніше 31.12.2017.

Як встановлено судом, відповідно до умов, визначених у п. 6.1, виконавець передає замовнику оформлену у встановленому порядку документацію у 3-х примірниках на підставі акту приймання-передачі виконаних проектно-вишукувальних робіт. Замовник протягом 10 днів з дня отримання остаточного акту зобов'язаний підписати його і повернути виконавцю. Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання робіт за договором станом на 31.12.2017, зокрема, акту приймання-передачі виконаних проектно-вишукувальних робіт.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками та діє до 31.12.2017, а у частині розрахунків - до повного виконання сторонами передбачених договором зобов'язань.

За загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 Цивільного кодексу України, стаття 202 Господарського кодексу України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599 - 601, 604 - 609 Цивільного кодексу України. Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов'язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору. Отже, сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов'язку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 905/2187/13 та у п. 27 постанови Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 910/123/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що зобов'язання відповідача з виконання робіт за договором не припинилось після 31.12.2017.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її в строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Аналогічна правова норма закріплена ч. 1 ст. 615 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Отже, замовнику законом надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, і визначене цією нормою право не може бути обмежене.

Таким чином, договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов'язань його сторін. При цьому, одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання.

Судом встановлено, що 16.02.2018 на адресу відповідача направлено лист-відмову № ЕЕЦ-15/86 від договорів, відповідно до якого позивач повідомив про розірвання договору в односторонньому порядку та просив повернути авансовий платіж.

Частинами 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України визначено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

За таких обставин, позивачем вчинено односторонній правочин стосовно розірвання договору, що є самостійною та достатньою підставою для припинення правовідносин сторін, а відтак, договір вважається розірваним (припиненим) з моменту вчинення такого провочину, тобто з 16.02.2018.

Станом на момент подання позивачем позову до суду сплив строк виконання відповідачем робіт, а договір припинив свою дію.

Згідно з частиною 2 ст. 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов'язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/45382/17.

З урахуванням того, що судом встановлений факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань з виконання робіт за договором, враховуючи, що договір розірвано, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу (авансу) в розмірі 52 066,31 грн. є обґрунтованою, правомірною та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Щодо доводів відповідача про те, що у зв'язку ненаданням позивачем вихідних даних мало місце прострочення кредитора, господарський суд зазначає наступне.

Відповідач вказує, що ним не було вчасно розпочато роботи та виконано зобов'язання за договором, у зв'язку з несвоєчасним та не повним наданням замовником вихідних даних. Разом з відзивом, відповідачем надано лист № 46 від 28.11.2017, в якому останній просив надати вихідні дані для виконання проектних робіт; лист № 49/49 від 21.12.2017, в якому просив надати вихідні дані; лист № 61 від 31.12.2017, в якому просив продовжити термін виконання робіт за договором до 30.04.2018; претензію на несвоєчасне отримання вихідних даних № 2 від 11.01.2018; претензію на несвоєчасне отримання вихідних даних № 7 від 25.01.2018; лист № 10 від 09.02.2018 про надання доступу працівникам відповідача для збору вихідних даних та подальшого виконання проектних робіт в період з лютого 2018 року по травень 2018 року; лист № 13 від 14.02.2018 лист про надання вихідних даних.

Відповідно до ст. 888 Цивільного кодексу України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов'язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов'язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Чинне законодавства одним з головних обов'язків підрядника з проведення проектних та пошукових робіт визначає обов'язок виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором (п. 3 ст. 890 Цивільного кодексу України).

Згідно з п.п. 3, 4 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 45 від 16.05.2011, для забезпечення проектування об'єкта будівництва замовник повинен надати генпроектувальнику (проектувальнику) вихідні дані на проектування. Основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування. Завдання на проектування визначає обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об'єкта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень.

Таким чином, виконання зобов'язання за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт можливе за умови наявності вихідних даних для таких робіт.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Стаття 613 Цивільного кодексу України встановлює, що кредитор є таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Наразі, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій листування між сторонами, позивач неодноразово повідомляв відповідача про те, що для складення точного переліку та підготовки вихідних даних для виконання робіт за договором необхідним є виїзд представників відповідача за місцезнаходженням відповідного об'єкту, у зв'язку з чим відповідачу були надані контакті дані відповідальних осіб залізниці. Однак, лише 09.02.2018 відповідач звернувся до позивача з заявою про надання доступу співробітникам ТОВ «Пан Енерго» до об'єктів згідно з переліком (у тому числі до ТП Костянтинівка згідно з договором) для збору вихідних даних та подальшого виконання проектних робіт у період з лютого 2018 року по травень 2018 року (тобто після закінчення строку виконання робіт - 31.12.2017).

При цьому, відповідачем не спростовано правомірності вимог позивача щодо необхідності виїзду за місцезнаходженням відповідного об'єкту та здійснення обмірно-обстежувальних робіт з метою складення необхідного переліку додаткових матеріалів. Також відповідачем не доведено суду неможливості розпочати виконання робіт, беручи до уваги, що технічне завдання, яке за своїм змістом є завданням на проектування та основним вихідним документом, було вручено відповідачу ще при підписанні договору.

З огляду на викладене, за висновками суду, позивач не може вважатися таким, що відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку, тобто не є кредитором, що прострочив, в розумінні положень статті 613 Цивільного кодексу України.

Щодо пропозиції відповідача щодо внесення змін до договору, в частині строків виконання робіт, то, відповідності до положень ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згода сторін щодо зміни умов договору досягнута не була, і доказів іншого матеріали справи не містять, відтак суд відхиляє відповідні доводи відповідача.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 9 157,96 грн.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що відповідач обумовлені договором роботи не виконав, відтак допустив порушення зобов'язання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 7.5 договору у разі порушення виконавцем терміну виконання робіт відповідно до договору, замовник має право вимагати від виконавця сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не виконаного обсягу за кожен день прострочення терміну завершення робіт за весь період прострочення.

З позовної заяви вбачається, що позивач нараховує пеню протягом періоду з 02.01.2018 по 11.04.2018.

У той же час, судом встановлено, що 16.02.2018 позивач направив на адресу відповідача лист-відмову від договорів № ЕЕЦ-15/86, відтак суд дійшов висновку, що з цього моменту позивачем вчинено односторонній правочин, який тягне припинення зобов'язань його сторін.

Отже, саме з 16.02.2018 зобов'язання відповідача з виконання робіт за договором припинилося, що унеможливлює покладення на нього відповідальності за прострочення такого зобов'язання у період з 16.02.2018 по 11.04.2018, а правомірним буде нарахування пені протягом періоду з 02.01.2018 по 15.02.2018.

Здійснивши власний розрахунок пені за період з 02.01.2018 по 15.02.2018, суд встановив, що її розмір становить 3 902,83 грн., що є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення, отже, вимога позивача про стягнення пені підлягає задоволенню у розмірі, визначеному судом - 3 902,83 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 52 066,31 грн. та пені в розмірі 3 902,83 грн. (у стягненні частини пені в розмірі 5 255,13 грн. судом відмовлено).

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Пан Енерго» (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 12-Д, ідентифікаційний код 34956246) на користь публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі філії «Енергозбут» публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця» (01135, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 97, ідентифікаційний код 40150221) сплачений аванс за договором на виконання проектно-вишукувальних робіт № УЗ/ЕЕЦ-171019/00049 від 19.10.2017 у розмірі 52 066,31 грн. (п'ятдесят дві тисячі шістдесят шість грн. 31 коп.), пеню в розмірі 3 902,83 грн. (три тисячі дев'ятсот дві грн. 83 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 610,76 грн. (одна тисяча шістсот десять грн. 76 коп.).

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.07.2018

Суддя О.Г. Удалова