ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/150/18
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.,

(У звязку з перебуванням судді-учасника колегії ОСОБА_1 у відпустці, склад судової колегії змінено на підставі розпорядження №849 від 17.07.2018 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2018)

секретар судового засідання Федорончук Д.О.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 (за довіреністю),

від відповідача ОСОБА_3 (за довіреністю),

від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не зявився,

від ПАТ «Банк «ЮНІСОН» не зявився,

від ТОВ «ДЕМІС-АГРО» - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ексельсіор», яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Солдо»

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 25.05.2018 року в порядку ст. 136 ГПК України

та на рішення Господарського суду Херсонської області від 11.06.2018 року

за позовом Приватного акціонерного товариства «Скадовське хлібоприймальне підприємство»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ексельсіор», яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Солдо»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

2. Публічного акціонерного товариства «Банк «ЮНІСОН»

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕМІС-АГРО»

про визнання відсутності у відповідача прав іпотекодержателя обєкту нерухомого майна

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 25.05.2018 (суддя Гридасов Ю.В.) заяву Приватного акціонерного товариства «Скадовське хлібоприймальне підприємство» (далі ПрАТ «Скадовське хлібоприймальне підприємство», позивач) про забезпечення позову задоволено частково (крім формулювання: «будь-які»), вжито наступні заходи забезпечення позову:

заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ексельсіор», яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Солдо» (далі Товариство, відповідач) та субєктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно про особу іпотекодержателя (обтяжувача) майнового комплексу, розташованого за адресою: Херсонська обл. м. Скадовськ, вул. Шевченка, 2 (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 47), що належить ПрАТ «Скадовське хлібоприймальне підприємство», номер запису про іпотеку: 4576028; номер запису про обтяження: 4575975;

заборонено Товариству вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення та укладення від свого імені договорів купівлі-продажу обєкту нерухомого майна - майнового комплексу, що належить ПрАТ «Скадовське хлібоприймальне підприємство»;

заборонено нотаріусам посвідчувати договори купівлі-продажу нерухомого майна - майнового комплексу, що належить позивачу;

заборонено субєктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме вчиняти дії щодо державної реєстрації переходу права власності на обєкт нерухомого майна - майновий комплекс, що належить ПрАТ «Скадовське хлібоприймальне підприємство».

Ухвала мотивована тим, що зазначені у заяві позивача заходи забезпечення позову гарантуватимуть виконання рішення суду у даній справі, у випадку задоволення позовних вимог, та гарантуватимуть ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду, Товариство звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заходи по забезпеченню позову вжитті відповідно до ухвали суду першої інстанції від 25.05.2018.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову було неповно зясовані усі фактичні обставини справи та судом не надане належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, оскільки на думку апелянта спору між сторонами немає, тому на час звернення до суду з позовом та заявою про забезпечення позову права позивача не були порушенні. Крім цього, апелянт вважає, що не можливо прийти до уваги посилання позивача на те, що існує реальна загроза протиправного звернення стягнення на спірний обєкт нерухомості, а також на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до незаконного переходу прав власності на обєкт нерухомого майна до відповідача або інших осіб, оскільки на майно позивача було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, доказів зняття арешту зі спірного нерухомого майна позивачем до заяви про вжиття заходів забезпечення позову не додано. Також, апелянт зазначає, що постановляючи ухвалу про забезпечення позову суд не надав належної оцінки та не звернув уваги на той факт що зазначені позивачем підстави в обґрунтування необхідності забезпечення позову, є за змістом тотожними задоволенню позовних вимог, при цьому, що спір ще не вирішений по суті. Отже, не вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на думку апелянта, фактично вжив заходів, що можуть свідчити про повне задоволення позову, тобто вже позбавив відповідача всіх прав, які останній має як іпотекодержатель.

Ухвалами суду апеляційної інстанції від 02.07.2018 колегія суддів у складі: головуючий суддя Головей В.М., судді: Разюк Г.П., Савицький Я.Ф., відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 18.07.2018.

16.07.2018 до Одеського апеляційного господарського суду від ПрАТ «Скадовське хлібоприймальне підприємство» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає доводи наведені в апеляційні скарзі, є юридично неспроможними та не заслуговують на увагу, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У звязку з перебуванням суддів-учасників колегії ОСОБА_1 у відпустці, склад судової колегії змінено на підставі розпорядження №849 від 17.07.2018 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2018, сформовано новий склад колегії, а саме: головуючий суддя Головей В.М., судді: Принцевська Н.М., Савицький Я.Ф.

18.07.2018 до суду апеляційної інстанції від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що вжитті заходи забезпечення позову є обґрунтованими, співрозмірними та необхідними.

Представники Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Банк «ЮНІСОН» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕМІС-АГРО» в судове засідання 18.07.2018 не зявились, та не скористались своїми правами на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлялись належним чином про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Проте, така неявка представників сторін не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду про призначення справи до розгляду 02.07.2018 явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

Отже, враховуючи вищевказані обставини та скорочений 30-денний строк перегляду судових ухвал місцевого суду в апеляційному порядку, прийняла рішення про розгляд справи за відсутністю представників Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Банк «ЮНІСОН» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕМІС-АГРО».

Представник відповідача в судовому засіданні 18.07.2018 надала пояснення, в яких підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити останню.

18.07.2018 представник позивача надала пояснення, в яких просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників відповідача та позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в березні 2018 року ПрАТ «Скадовське хлібоприймальне підприємство» звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства, 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області, про визнання відсутності у відповідача прав іпотекодержателя обєкту нерухомого майна (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 47) - майнового комплексу, розташованого за адресою: Херсонська обл. м. Скадовськ, вул. Шевченка, на підставі Договору іпотеки від 05.02.2014, укладеного між ПАТ «Банк «Юнісон» та ПрАТ «Скадовське хлібоприймальне підприємство».

24.05.2018 до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, у якій позивач просив суд заборони відповідачу та субєктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно про особу іпотекодержателя (обтяжувача) майнового комплексу, розташованого за адресою: Херсонська обл. м. Скадовськ, вул. Шевченка, 2 (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 47), що належить ПрАТ «Скадовське хлібоприймальне підприємство»; заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення та укладення від свого імені договорів купівлі-продажу обєкту нерухомого майна - майнового комплексу, що належить позивачу; заборонити будь-яким нотаріусам посвідчувати договори купівлі-продажу нерухомого майна - майнового комплексу, розташованого за адресою: Херсонська обл. м. Скадовськ, вул. Шевченка, 2, що належить позивачу; заборонити будь-яким субєктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме вчиняти дії щодо державної реєстрації переходу права власності на обєкт нерухомого майна - майновий комплекс, що належить позивачу.

Згідно ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ст. 137 ГПК України).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Отже, виходячи з наведеного, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що 03.05.2018 після подачі позову у цій справі відповідачем, було направлено на імя позивача ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за вих. №20/05-3 від 02.05.2018 (т.2, а.с. 22-33).

Вказане повідомлення було отримано позивачем 17.05.2018 (т. 2, а.с. 27).

Відповідно до змісту отриманого повідомлення відповідач, повідомив позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання у спосіб передбачений ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві та про свій намір укласти відповідний договір купівлі-продажу. Крім того, Товариство пропонує позивачу протягом тридцятиденного строку з дня отримання цього повідомлення письмово повідомити про свій намір купити предмет іпотеки або сплатити борг ТОВ «Деміс Агро» за основним зобовязанням.

Так, господарським судом вірно встановлено, що Договором іпотеки від 05.02.2014, укладеного між ПАТ «Банк «Юнісон» та ПрАТ «Скадовське хлібоприймальне підприємство» передбачено застереження (п. 6.3.2. Договору іпотеки) про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та уповноважено іпотекодержателя вчиняти дії від імені іпотекодаця, що необхідні для звернення стягнення.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобовязаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог.

Якшо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного више тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог.

Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. шо передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобовязання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону.

Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Таким чином, вказане застереження (п. 6.3.2. Договору іпотеки) надає право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від імені іпотекодержателя предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу та не передбачає додаткової згоди на це власника майна (іпотекодавця - позивача).

До моменту вирішення судом спору у цій справі відповідач необмежений у вчиненні дій спрямованих на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви позивача (крім формулювання: «будь-які»), оскільки існує реальна загроза того, що до моменту вирішення справи по суті та до набрання чинності судового рішення у цій справі предмет іпотеки - майновий комплекс, розташований за адресою: Херсонська обл. м. Скадовськ, вул. Шевченка, в позасудовому порядку та без згоди власника (позивача) буде протиправно відчужений на користь інших осіб. Внесення змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо Особи іпотекодержателя майна та звернення стягнення на майно позивача призведе до неефективності обраного ним способу судового захисту.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта щодо наявності арешту обєкту нерухомості, оскільки відповідачем вже вчинялись дії, що передують та спрямовані на звернення стягнення. Так, на підставі поданих відповідачем заяв 15.11.2017 державним реєстратором проведено реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майна стосовно зміни особи іпотеко держателя (зміна ПАТ «Банк «Юнісон» на Товариство, відповідача у даній справі), однак в подальшому ці дії були скасовані Наказом Міністерства Юстиції України №283/5 від 02.02.2018 у звязку з незаконністю (т. 1, а.с. 99-106) Отже, наявні арешти на обєкт нерухомого майна не були перешкодою для вчинення реєстраційних дій, проведених 15.11.2017 по зміні запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майна.

Стосовно доводів апелянта про тотожність вжитих заходів забезпечення позову задоволенню позовних вимог, судова колегія зазначає наступне.

Застосувавши заходи до забезпечення позову судом не визнано факт відсутності прав іпотекодержателя у відповідача, а вжито тимчасові попереджувальні заходи, що не призведуть до виникнення майнових прав третіх осіб на майно, що в подальшому може мати наслідком неефективність обраного позивачем способу захисту.

Застосовані заходи забезпечення позову є адекватними як предмету спору, так і меті вжиття заходів забезпечення, оскільки подальша реалізація відповідачем позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки передбачає: звернення відповідача органів державної реєстрації прав на нерухоме майно за реєстрацію зміни запису у Державному реєстрі про особу іпотекодержателя, до органів нотаріату за укладенням договору купівлі-продажу майна з реєстрацією переходу права власності на нерухоме майно і є нагальна необхідність попередити настання правових наслідків від таких дій заходами забороняючого характеру.

Крім цього, судова колегія зазначає, що в апеляційній скарзі Товариством заявлено вимоги про скасування заходів забезпечення позову, що у відповідності до ст.145 ГПК України віднесено до компетенції суду, який застосував ці заходи. Тобто, в даному разі скасування заходів забезпечення може бути здійснено лише судом першої інстанції.

Мета та компетенція суду апеляційної інстанції передбачає повторний розгляд справи та перегляд ухваленого нижчестоящим судом судового акту.

Апеляційний суд може скасувати не заходи забезпечення позову, а судове рішення, на підставі якого їх вжито.

Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції. Так, ч. 1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, з огляду на викладене судова колегія вважає, що наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали господарського суду.

Керуючись ст. ст. 136-146, 269, 271 ст.ст. 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ексельсіор», яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Солдо» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 25.05.2018 року без змін.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Принцевська Н.М.

ОСОБА_5