РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року Справа № 924/408/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Огороднік К.М., суддя Коломис В.В. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-запчастини" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 24.05.2018 року у справі № 924/408/18 (суддя Муха М.Є.)

за заявою Хмельницького заводу "Полімер"

про забезпечення позову у справі

за позовом Хмельницького заводу "Полімер"

до Приватного підприємства "Скорпіон - Стар"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Запчастини"

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,42 га по вул. Пілотській, 77/3 в м. Хмельницькому.

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача 1 - не з'явився,

відповідача 2 - ОСОБА_1, за ордером,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 24.05.2018 року задоволено заяву Хмельницького заводу "Полімер" від 23.05.2018 року про вжиття заходів забезпечення позову. Заборонено ТзОВ "НВП "Струм-Сервіс", ПП "Скорпіон-Стар" та ТзОВ "Агро-Запчастини" здійснювати будь-які роботи із прокладення кабельних ліній електропередач в межах земельної ділянки к.н.:05:004:0057 площею 0,42га, що перебуває в постійному користуванні Хмельницького заводу "Полімер".

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ТзОВ "Агро-запчастини" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. В обгрунтування доводів апеляційної скарги Товариство зазначило про те, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву про вжиття запобіжних заходів до забезпечення позову, порушив вимоги ст. ст. 136-140 ГПК України, а саме: не звернув увагу на те, що вказана заява не відповідає вимогам ст. 139 ГПК України; заява не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог; не звернув увагу на те, що заходи до забезпечення позову є не співмірними із заявленими позивачем вимогами з урахуванням відповідності права та законного інтересу, за захистом яких позивач звернувся до суду та майнових наслідків заборони відповідачам та третій особі вчиняти певні дії.

Від позивача на адресу суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу ТзОВ "Агро-запчастини" залишити без задоволення. Разом з тим, у надісланому відзиві позивач вказує про те, що оскільки ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 13.06.2018 року у даній справі позовну заяву Хмельницького заводу "Полімер" залишено без розгляду, а також скасовано заходи забезпечення позову, то апеляційна скарга відповідача 2 не підлягає задоволенню у зв'язку із фактичною відсутністю предмета апеляційного оскарження.

Вказані доводи позивача не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки, в силу норм ГПК, суд апеляційної інстанції здійснює перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції на момент його винесення.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі та просила її задоволити.

Представники позивача та відповідача 1 в судове засідання не з'явились, про дату та час засідання були належним чином повідомлені.

Враховуючи положення ст. 273 ГПК України щодо строку розгляду скарги в апеляційній інстанції, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення учасників провадження про час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників інших учасників провадження у відповідності до вимог ст. 269 ГПК України.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 271 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали оскарження ухвали, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам апеляційний суд встановив наступне.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, Хмельницький завод "Полімер" 23.05.2018 року звернувся до суду першої інстанції із позовною заявою про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,42 га, кадастровий № :05:004:0057 по вул. Пілотській, 77/3 в м. Хмельницькому приведенням її у первинний стан шляхом переносу прокладених на замовлення ПП "Скорпіон-Стар" та належних останньому підземних кабельних ліній електропередач за його рахунок та про усунення перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,42 га, кадастровий № :05:004:0057 по вул. Пілотській, 77/3 в м. Хмельницькому приведенням її у первинний стан шляхом переносу прокладених на замовлення ТзОВ "Агро-Запчастини" та належних останньому підземних кабельних ліній електропередач за його рахунок.

Разом з цим, позивачем було подано заяву про забезпечення позову в якій останній просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ТзОВ "НВП "Струм-Сервіс", ПП "Скорпіон-Стар" та ТзОВ "Агро-Запчастини" здійснювати будь-які роботи із прокладення кабельних ліній електропередач в межах земельної ділянки к.н.:05:004:0057 площею 0,42 га, що перебуває в постійному користуванні Хмельницького заводу "Полімер".

Обґрунтовуючи вказану заяву позивач зазначив про те, що 11 травня, а в подальшому і 18 травня 2018 року на замовлення ПП "Скорпіон-Стар" працівниками ТзОВ "НВП Струм-Сервіс" здійснювались незаконні та самовільні роботи із прокладання електричного кабелю до електроустановок ПП "Скорпіон-Стар". Аналогічні роботи 11 та 18 травня 2018 року також здійснювалися працівниками ТзОВ "НВП Струм-Сервіс" на замовлення ТзОВ "Агро-Запчастини". Відтак, на думку позивача вказані роботи проведені всупереч вимог Закону України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів", ДБН 360-92 Містобудування, Планування і забудова міських і сільських поселень, затвердженого наказом Державною комітету України у справах містобудування та архітектури від 17.04.1992 року 44 та Правил охорони електричних мереж, без погодження із землекористувачем Хмельницьким заводом "Полімер" та безпосередньо під самим залізобетонним парканом, який належить ВП "Зеніт" (згідно вимог ДБН 360-92 прокладання електричного кабелю до електроустановок повинно здійснюватися на відстані 0,5 м від фундаментів огорож підприємств). Крім того, таке прокладання лінії електропередач відбувається без виготовлення та погодження проектно-кошторисної документації та здійснюється поверх уже раніше прокладеного кабелю на глибині всього 10 см від рівня землі, що створює потенційну небезпеку для життя та здоров'я при проході людей/проїзді транспорту, у тому числі і для працівників та посадових осіб позивача. Позивач також вказав, що вказані роботи завершені частково, внаслідок чого у межах земельної ділянки кадастровий номер :05:004:0057, що перебуває у постійному користуванні позивача, знаходяться належні ПП "Скорпіон-Стар" та ТзОВ "Агро-Запчастини" кабельні лінії електропередач, роботи з прокладання яких виконані на замовлення відповідачів третьою особою - ТОВ "НВП Струм-Сервіс".

Відтак, позивач стверджує про те, що невжиття заходів забезпечення надасть відповідачу можливість продовжувати протиправні дії щодо створення перешкод позивачу у користуванні земельною ділянкою, збільшити розмір займаної незаконно прокладеними кабельними лініями електропередач території, належній позивачу, що в свою чергу, призведе як до необхідності позивачу подавати нові позови про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, так і збільшення потенційної небезпеки для життя і здоров'я людей, що перебувають на вказаній земельній ділянці.

В силу ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

В підтвердження обставин, викладених в заяві про забезпечення позову, позивачем до останньої додано копії Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про перебування у постійному користуванні заводу земельної ділянки загальною площею 0,4200 га за адресою: м. Хмельницький, вул. Пілотська, 77/3, Витягу з Поземельної книги про земельну ділянку 0,4200 га за адресою: м. Хмельницький, вул. Пілотська, 77/3 із кадастровим планом земельної ділянки та експлікації земель угідь, фотознімків про здійснення робіт із прокладання електричного кабелю, Акту припису складеному слюсарем ПАТ "Хмельницькгаз" яким зафіксовано проведення земельних робіт з прокладання електричного кабелю на межі земельних ділянок заводу "Полімер" та ТзОВ "Карат", протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.05.2018 року, скарг до інспекції Держенергонагляду у Хмельницькій області від 11.05.2018 року та від 18.05.2018 року.

В силу ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Колегія суддів, здійснивши оцінку висновків суду першої інстанції щодо підставності задоволення доводів позивача, викладених у заяві про забезпечення позову, дійшла висновку про правомірність, обґрунтованість та відповідність їх чинним нормам матеріального та процесуального права, відтак, оскаржувана ухвала Господарського суду Хмельницької області від 24.05.2018 року підлягає залишенню без змін.

Доводи ТзОВ "Агро-запчастини", зазначені в апеляційній скарзі викладені в довільному трактуванні норм чинного законодавства та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та встановленими судами обставинами, а відтак, не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що скаржник не надав доказів, які б могли бути підставою для скасування оскарженої ухвали, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що його заперечення позбавлені фактичного та правового обґрунтування, не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, відтак, ухвала Господарського суду Хмельницької області від 24.05.2018 року у справі № 924/408/18 винесена без порушень норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-запчастини" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 24.05.2018 року у справі № 924/408/18 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст.ст. 287-291 ГПК України.

3. Матеріали оскарження № 924/408/18 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складено 19.07.2018 року.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.