РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2018Справа № 910/1231/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський акумуляторний

завод "Владар"

до Антимонопольного комітету України

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Новабуд-Інвест»

про скасування рішення Антимонопольного комітету України

Представники:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Кравченко О.К.

від третьої особи: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВСЬКИЙ АКУМУЛЯТОРНИЙ ЗАВОД «ВЛАДАР» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення від 30.11.2017 №668-р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, Антимонопольний комітет України неповно з'ясував усі обставини справи та дійшов необґрунтованих висновків про погодженість дій Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВСЬКИЙ АКУМУЛЯТОРНИЙ ЗАВОД «ВЛАДАР» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Новабуд-Інвест», внаслідок чого виніс протиправне рішення. За наведених обставин, позивач просить суд визнати недійсним та скасувати рішення Антимонопольного комітету України від 30.11.2017 №668-р повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВСЬКИЙ АКУМУЛЯТОРНИЙ ЗАВОД «ВЛАДАР» залишено без руху, встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: зазначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи; здійснення доплати судового збору за розгляд позову у розмірі 62,00 грн.; встановлено позивачу строк для усунення недоліків - протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

23.02.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції.

Зважаючи на наведені імперативні приписи пункту 5 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 20.03.2018, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Новабуд-Інвест».

20.03.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшли додаткові документи, клопотання про призначення судово-економічної експертизи та клопотання про витребування у відповідача доказів, а саме матеріали, на підставі яких винесено рішення від 30.11.2017 №668-р.

У підготовче засідання 20.03.2018 з'явились представники позивача та відповідача, представник третьої особи у підготовче засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

У підготовчому засіданні 20.03.2018 представник відповідача усно заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання заперечень проти клопотання позивача про призначення судової експертизи.

Розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, суд задовольнив вказане клопотання.

З огляду на наведене, зважаючи на клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи.

Крім того, відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду суд вважає за необхідне продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 суд ухвалив: витребувати у Антимонопольного комітету України матеріали справи №20-26.13/1-16; продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відкласти на 02.05.2018.

21.03.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

02.04.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

11.04.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив та заперечення на клопотання про призначення судової експертизи.

02.05.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшло клопотання про надання додаткового часу для подання доказів, оскільки позивач звернувся до Державної установи «Державний інститут праці та соціально-економічних досліджень» та замовив проведення наукового дослідження з питань, які запропоновано поставити експерту у даній справі.

У підготовче засідання 02.05.2018 з'явились представники позивача та відповідача, представник третьої особи у підготовче засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином. Представник позивача підтримав подане 02.05.2018 клопотання, у зв'язку з чим судом оголошено перерву до 15.05.2018.

У підготовче засідання 15.05.2018 з'явився представник відповідача, представники позивача та третьої особи у підготовче засідання не з'явились, про поважність причин неявки не повідомили, про час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні 15.05.2018 суд, розглянувши клопотання позивача про призначення експертизи, враховуючи заперечення відповідача, відмовив в його задовленні з огляду на таке.

В обґрунтування клопотання про призначення експертизи, позивач зазначає, що він жодних анти конкурентних узгоджених дій не вчиняв, спотворення результатів торгів не відбулось, а цінова пропозиція позивача є економічно обґрунтованою. З огляду на наведене, позивач вказує, що для вирішення питання цінової обґрунтованості позивача необхідні спеціальні знання у сфері економіки, у зв'язку з чим позивач просить призначити по справі судово-економічну експертизу. На вирішення експертизи поставити наступні питання:

1. Чи є економічно обґрунтованою ціна виробу АКБ 32ТН-450 У2, подана ТОВ «ХАЗ ВЛАДАР» у складі цінової пропозиції для участі у закупівлі за кодом ДК 27.20.2 акумуляторів електричних та частин до них (акумуляторних батарей до пасажирських вагонів, акумуляторів та акумуляторних батарей до тягового рухомого складу, акумуляторів автоблокувальних) за лотами № 2 та № 3 (оголошення про проведення процедури закупівлі № 119933, опубліковане в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель № 40 (886) від 19.05.2014)?

2. Чи є економічно обґрунтованою ціна виробу АКБ 48ТН-450 У2, подана ТОВ «ХАЗ ВЛАДАР» у складі цінової пропозиції для участі у закупівлі за кодом ДК 27.20.2 акумуляторів електричних та частин до них (акумуляторних батарей до пасажирських вагонів, акумуляторів та акумуляторних батарей до тягового рухомого складу, акумуляторів автоблокувальних) за лотами № 2 та № 3 (оголошення про проведення процедури закупівлі № 119933, опубліковане в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель № 40 (886) від 19.05.2014)?

3. Чи є економічно обґрунтованою ціна виробу АКБ 28L04 300G, подана ТОВ «ХАЗ ВЛАДАР» у складі цінової пропозиції для участі у закупівлі за кодом ДК 27.20.2 акумуляторів електричних та частин до них (акумуляторних батарей до пасажирських вагонів, акумуляторів та акумуляторних батарей до тягового рухомого складу, акумуляторів автоблокувальних) за лотами № 2 та № 3 (оголошення про проведення процедури закупівлі № 119933, опубліковане в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель № 40 (886) від 19.05.2014)?

4. Чи є економічно обґрунтованою ціна виробу АКБ 13L04 300G, подана ТОВ «ХАЗ ВЛАДАР» у складі цінової пропозиції для участі у закупівлі за кодом ДК 27.20.2 акумуляторів електричних та частин до них (акумуляторних батарей до пасажирських вагонів, акумуляторів та акумуляторних батарей до тягового рухомого складу, акумуляторів автоблокувальних) за лотами № 2 та № 3 (оголошення про проведення процедури закупівлі № 119933, опубліковане в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель № 40 (886) від 19.05.2014)?

5. Чи є обґрунтованою ціна виробу АКБ АБН-80, подана ТОВ «ХАЗ ВЛАДАР» у складі цінової пропозиції для участі у закупівлі за кодом ДК 27.20.2 акумуляторів електричних та частин до них (акумуляторних батарей до пасажирських вагонів, акумуляторів та акумуляторних батарей до тягового рухомого складу, акумуляторів автоблокувальних) за лотами № 2 та № 3 (оголошення про проведення процедури закупівлі № 119933, опубліковане в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель № 40 (886) від 19.05.2014)?

6. Чи є економічно обґрунтованою ціна виробу АКБ СНІ00, подана ТОВ «ХАЗ ВЛАДАР» у складі цінової пропозиції для участі у закупівлі за кодом ДК 27.20.2 акумуляторів електричних та частин до них (акумуляторних батарей до пасажирських вагонів, акумуляторів та акумуляторних батарей до тягового рухомого складу, акумуляторів автоблокувальних) за лотами № 2 та № 3 (оголошення про проведення процедури закупівлі № 119933, опубліковане в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель № 40 (886) від 19.05.2014)?

7. Чи є економічно обґрунтованою ціна виробу АКБ СН360, подана TOB «ХАЗ ВЛАДАР» у складі цінової пропозиції для участі у закупівлі за кодом ДК 27.20.2 акумуляторів електричних та частин до них (акумуляторних батарей до пасажирських вагонів, акумуляторів та акумуляторних батарей до тягового рухомого складу, акумуляторів автоблокувальних) за лотами № 2 та № 3 (оголошення про проведення процедури закупівлі № 119933, опубліковане в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель № 40 (886) від 19.05.2014)?

7. Чи є економічно обґрунтованою ціна виробу АКБ СН500, подана ТОВ «ХАЗ ВЛАДАР» у складі цінової пропозиції для участі у закупівлі за кодом ДК 27.20.2 акумуляторів електричних та частин до них (акумуляторних батарей до пасажирських вагонів, акумуляторів та акумуляторних батарей до тягового рухомого складу, акумуляторів автоблокувальних) за лотами № 2 та № 3 (оголошення про проведення процедури закупівлі № 119933, опубліковане в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель № 40 (886) від 19.05.2014)?

8. Чи обґрунтовано встановлено Антимонопольним комітетом України, що специфікації, укладені ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» спостерігається до проведення тендеру, договір був укладений безпосередньо для участі ТОВ «Новабуд-Інвест» свідчать про те, що ще на стадії підготовки своїх пропозицій учасники торгів узгодили свої дії (п. 36 рішення від ЗО листопада 2017 року № 668-р)?

9. Чи підтверджується документально матеріалами судової справи висновок Антимонопольного комітету України про спотворення результатів закупівлі за кодом ДК 27.20.2 акумуляторів електричних та частин до них (акумуляторних батарей до пасажирських вагонів, акумуляторів та акумуляторних батарей до тягового рухомого складу, акумуляторів автоблокувальних) за лотами № 2 та № 3 (оголошення про проведення процедури закупівлі № 119933, опубліковане в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель № 40 (886) від 19.05.2014), проведеної Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту «Укрзалізничпостач»?

10. Чи існують об'єктивні причини підвищення вартості Товару: АКБ 32ТН-450 У2, АКБ 48ТН-450 У2, АКБ 28L04 300G, АКБ 13L04 300G, АКБ АБН-80, АКБ СН100, АКБ CH360, АКБ СН500 у ціновій пропозицій ТОВ «ХАЗ «ВЛАДАР» у порівнянні з цінами реалізації вказаного Товару ТОВ «Новабуд-Інвест»?

11. Чи відповідає ціна виробів: АКБ 32ТН-450 У2, АКБ 48ТН-450 У2, АКБ 28L04 300G, АКБ 13L04 300G, АКБ АБН-80, АКБ СНІ 00, АКБ СН360, АКБ СН500 вимогам Господарського кодексу України, щодо ціноутворення?

За змістом ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

В той же час, суд зазначає, що пунктами 1, 2 частини першої статті 7 України «Про Антимонопольний комітет України» закріплено, що Комітет має повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

При цьому, відповідно до статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» здійснення іншими органами державної влади повноважень Антимонопольного комітету України, передбачених пунктами 1 - 4 і 11 частини першої, пунктами 1, 2 і 4 частини другої, пунктами 11 - 13, 15 і 16 частини третьої цієї статті, не допускається.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Комітету збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень.

Так, вичерпні підстави, зокрема, для скасування рішення органів Комітету передбачені статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, саме до повноважень суду належить правова оцінка правомірності прийнятого Комітетом рішення та доведеності органом Комітету у цьому рішенні порушення законодавства про захист економічної конкуренції позивачем.

Більше того, визначений ст. 99 Господарського процесуального кодексу України порядок призначення судової експертизи за клопотанням учасника справи передбачає таке призначення у разі одночасної наявності декількох умов: необхідності спеціальних знань, наявності висновку експерта, який викликає сумнів щодо його правильності (у разі відсутності цього висновку - обґрунтування неможливості подати такий висновок).

Разом з тим, суд зазначає, що позивач всупереч приписам ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, відповідач не надав доказів неможливості самостійного надання відповідного висновку щодо поставлених у клопотанні питань.

З огляду на наведене, у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи судом відмовлено.

У підготовчому засіданні 15.05.2018 судом були вчинені дії, передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 29.05.2018.

У судове засідання 29.05.2018 з'явились представники позивача та відповідача, представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник позивача подав пояснення.

У судовому засіданні 29.05.2018 оголошено перерву до 19.06.2018.

У судове засідання 19.06.2018 з'явився представник відповідача, представники позивача та третьої особи у судове засідання не з'явились, про поважність причин неявки не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 19.06.2018, за відсутності представників позивача та третьої особи, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У судовому засіданні 19.06.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як визначено статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначено і у п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов'язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Суд зазначає, що вчинення суб'єктами господарювання узгоджених дій утворює самостійний склад порушення законодавства про захист економічної конкуренції і не залежить від того, чи займають відповідні суб'єкти господарювання чи один з них монопольне (домінуюче) становище на ринку.

За змістом ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються: 1) встановлення цін чи інших умов придбання або реалізації товарів; 2) обмеження виробництва, ринків товарів, техніко-технологічного розвитку, інвестицій або встановлення контролю над ними; 3) розподілу ринків чи джерел постачання за територіальним принципом, асортиментом товарів, обсягом їх реалізації чи придбання, за колом продавців, покупців або споживачів чи за іншими ознаками; 4) спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів; 5) усунення з ринку або обмеження доступу на ринок (вихід з ринку) інших суб'єктів господарювання, покупців, продавців; 6) застосування різних умов до рівнозначних угод з іншими суб'єктами господарювання, що ставить останніх у невигідне становище в конкуренції; 7) укладення угод за умови прийняття іншими суб'єктами господарювання додаткових зобов'язань, які за своїм змістом або згідно з торговими та іншими чесними звичаями в підприємницькій діяльності не стосуються предмета цих угод; 8) суттєвого обмеження конкурентоспроможності інших суб'єктів господарювання на ринку без об'єктивно виправданих на те причин.

Суд має з'ясовувати, чи зазначено в рішенні органу Антимонопольного комітету України докази обмеження конкуренції внаслідок дій (бездіяльності) суб'єкта господарювання або іншого негативного впливу таких дій (бездіяльності) на стан конкуренції на визначеному відповідним органом ринку, протягом певного періоду часу, чи досліджено в такому рішенні динаміку цін, обставини і мотиви їх підвищення або зниження, обґрунтованість зміни цін, співвідношення дій (бездіяльності) суб'єкта господарювання з поведінкою інших учасників товарного ринку, в тому числі й тих, що не притягалися до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, витрати суб'єкта господарювання, які впливають на вартість товару, тощо.

При цьому саме орган Антимонопольного комітету України має довести безпідставність посилання заінтересованої особи на інші чинники, що можуть позначатися на поведінці суб'єкта господарювання (зокрема, на специфіку відповідного товарного ринку; тривалість та вартість зберігання товару; час та вартість доставки; витрати на реалізацію товару тощо).

Крім того, у вирішенні спорів, пов'язаних з оцінкою дій чи бездіяльності суб'єктів господарювання як погодженої конкурентної поведінки (стаття 5, частини перша - четверта статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), суд з'ясовує та перевіряє належними засобами доказування фактичні обставини, пов'язані з наявністю або відсутністю безпосереднього впливу таких дій (бездіяльності), - наприклад, укладання угоди або прийняття рішення в будь-якій формі, - на умови виробництва, придбання чи реалізації певного товару, в тому числі на такі параметри ринку, як можливі обсяги реалізації, загальний рівень цін на ринку тощо.

Судом встановлено, що 30.11.2017 Антимонопольним комітетом України (далі - Комітет, відповідач) прийнято рішення № 668-р у справі № 20-26.12/1-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення), яким, зокрема:

визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Новабуд-Інвест вчинили порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю за кодом ДК 27.20.2 акумуляторів електричних та частин до них (акумуляторних батарей до пасажирських вагонів, акумуляторів та акумуляторних батарей до тягового рухомого складу, акумуляторів автоблокувальних) за лотами № 2 та № 3 [оголошення про проведення процедури закупівлі № 119933, опубліковане в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель № 40 (886) від 19.05.2014], проведених державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту «Укрзалізничпостач» (п.1 резолютивної частини Рішення);

за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» штраф у розмірі 7035570 грн.

Господарським судом міста Києва встановлено, що під час прийняття Рішення Антимонопольний комітет України виходив з наступного.

Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту «Укрзалізничпостач» (далі - Замовник) проводило відкриті торги за кодом ДК 27.20.2 на закупівлю акумуляторів електричних та частин до них (акумуляторних батарей до пасажирських вагонів, акумуляторів та акумуляторних батарей до тягового рухомого складу, акумуляторів автоблокувальних) (3 лоти).

ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» і ТОВ «Новабуд-Інвест» брали участь у Торгах за лотами № 2 та №3.

За лотом № 2 щодо закупівлі акумуляторів електричних та частин до них свої пропозиції конкурсних торгів (далі - пропозиції) подали два учасники: ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР», цінова пропозиція - 36 924 550,51 грн. з ПДВ; ТОВ «Новабуд-Інвест», цінова пропозиція - 32 011 104,42 грн. з ПДВ.

За лотом № 3 щодо закупівлі акумуляторів електричних та частин до них свої пропозиції подали два учасники: ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» - 7 462 706,40 грн. з ПДВ; ТОВ «Новабуд-Інвест» - 6 489 279,02 грн. з ПДВ.

За лотами № 2 і № 3 пропозиції від інших учасників до Замовника не надходили.

За результатами оцінки пропозицій конкурсних торгів замовником, зокрема, за лотами 2 і 3 було акцептовано 29.07.2014 пропозиції ТОВ «Новабуд-Інвест», з яким 23.09.2014 укладено договір № ЦХП-07-019/4-01 на загальну суму 38 500 383,44 грн з ПДВ (загальна сума 32 083 652,87 грн без ПДВ), невід'ємною частиною якого є специфікація № 1 з переліком продукції, що підлягає постачанню з ціною за одиницю товару.

До цього договору 24.09.2014 були внесені зміни додатковою угодою № 1. Відповідно до цієї додаткової угоди специфікація № 1 була анульована і включена до договору від 23.09.2014 № ЦХП-07-019/4-01; специфікація № 2, відповідно до якої найменування продукції та її кількість залишилися без змін, а зменшені ціни за одиницю двох акумуляторних батарей і відповідно зменшена загальна вартість продукції, яка становить 38 431 354,02 грн з ПДВ (сума зменшена на 69 029,42 грн з ПДВ).

Комітет у Рішенні зазначив, що аналіз матеріалів Торгів засвідчив, що ТОВ «Новабуд-Інвест» і ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» діяли узгоджено під час підготовки та участі в торгах із закупівлі акумуляторів електричних та частин до них (акумуляторних батарей до пасажирських вагонів, акумуляторів та акумуляторних батарей до тягового рухомого складу, акумуляторів автоблокувальних). Зазначене підтверджується наступним.

У своїх пропозиціях обидва учасники запропонували акумулятори електричні та частини до них (акумуляторні батареї до пасажирських вагонів, акумулятори та акумуляторні батареї до тягового рухомого складу, акумулятори автоблокувальні) одного й того ж виробника - ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР».

ТОВ «Новабуд-Інвест» і ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» у складі своїх пропозицій зазначили однакові умови оплати: відтермінування платежу у 75 банківських днів, строки поставки - 30 календарних днів.

Оскільки учасники самі мали визначити строки поставки і відтермінування платежу, зазначення ТОВ «Новабуд-Інвест» і ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» у своїх пропозиціях однакових умов оплати може свідчити про узгодження змісту своїх пропозицій зазначеними учасниками Торгів.

При дотриманні принципу конкурентної боротьби між учасниками торгів вищенаведена інформація, подана у складі пропозицій конкурсних Торгів ТОВ «Новабуд-Інвест» і ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР», мала б відрізнятись одна від одної, не містити в собі спільних об'єднуючих особливостей, адже кожен документ, у разі якщо учасники торгів готували їх окремо один від одного без обміну інформацією, мав би відображати їх індивідуальні, суб'єктивні підходи до його підготовки.

Наявність договірних відносин стосовно поставки акумуляторів між ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» і ТОВ «Новабуд-Інвест» спостерігається до проведення тендеру, договір був укладений безпосередньо для участі ТОВ «Новабуд-Інвест» у Торгах за декілька днів до подання пропозицій.

У складі своєї пропозиції ТОВ «Новабуд-Інвест» надало Договір купівлі-продажу від 19.06.2014 № 19/6, укладений з ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР», та лист представництва інтересів ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» від 02.06.2014 №39/1.

Предметом є поставка товару в кількості та якості, які повністю збігаються з вимогами тендерної документації. При цьому матеріали справи свідчать, що після виграшу в тендері, крім зазначеного договору купівлі-продажу, ТОВ «Новабуд- Інвест» не укладало з ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» інших договорів стосовно поставки акумуляторів та частин до них.

Лист представництва інтересів ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» від 02.06.2014 № 39/1 підтверджує, що ТОВ «Новабуд-Інвест» є офіційним представником з реалізації продукції виробництва ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» для ДП «Укрзалізничпостач».

Такі документи ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР», на підтвердження статусу ТОВ «Новабуд-Інвест» як офіційного представника, надали ТОВ «Новабуд-Інвест» змогу взяти участь у Торгах та бути допущеним до оцінки Замовником пропозицій конкурсних торгів.

Відповідно до пункту 2.6 Договору купівлі-продажу від 19.06.2014 № 19/6 вхідний контроль Товару проводиться кінцевим вантажоодержувачем

ДП «Укрзалізничпостач». Також у пункті 4.1 цього договору зазначено, що поставка Товару здійснюється партіями автомобільним транспортом на умовах DDP, згідно з правилами ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року за рахунок постачальника (ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР») до пункту призначення: склад ДП «Укрзалізничпостач» (м. Фастів, Київська обл.), про що зазначено у специфікаціях № 1 та № 2 до договору.

Вказану продукцію ДП «Укрзалізничпостач» купує виключно на тендерах, у цей час інших тендерів на закупівлю акумуляторів електричних та частин до них ДП «Укрзалізничпостач» оголошено не було, тобто ця продукція була потрібна ТОВ «Новабуд-Інвест» для участі в тендері.

Відповідно до специфікацій № 1від 19.06.2014, №2 від 01.09.2014 до цього договору ТОВ «Новабуд- Інвест» придбавало у ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» відповідну продукцію.

За висновками Комітету, наведені специфікації свідчать про те, що ще на стадії підготовки своїх пропозицій учасники торгів узгодили свої дії, а саме ТОВ «Новабуд-Інвест» уклало з ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» Договір купівлі-продажу від 19.06.2014 № 19/6 на придбання товару (акумуляторних батарей), що був предметом закупівлі в Торгах, у такі ж самі строки (протягом 2014 року) та практично в такій самій кількості, які були визначені документацією Торгів.

Отже, виробник акумуляторних батарей ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» погодилось реалізувати товар, який був предметом закупівлі, іншому учаснику торгів - ТОВ «Новабуд-Інвест», про участь якого було обізнане.

Крім того, ТОВ «Новабуд-Інвест» надало у складі своїх пропозицій документи, а саме листи від ДП «Укрзалізниця», адресовані директору ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР»: від 25.06.2014 № ЦЛ-11/1181 щодо використання акумуляторних батарей виробництва ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР»; від 23.06.2014 № ЦТ - 8/339 щодо участі в процедурі конкурсних торгів на постачання у 2014 році акумуляторних батарей виробництва ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР»; від 23.06.2014 № ЦШ - 14/277 щодо дозволу до застосування в пристроях залізничної автоматики та зв'язку залізниць України продукції ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР».

Зазначене свідчить про те, що під час підготовки до участі в Торгах ТОВ «Новабуд- Інвест» отримувало від ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» документи, які ТОВ «Новабуд-Інвест» включило до складу своїх пропозицій.

Також, ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» запропонувало на Торги акумулятори електричні та частини до них (акумуляторні батареї до пасажирських вагонів, акумулятори та акумуляторні батареї до тягового рухомого складу, акумулятори автоблокувальні) власного виробництва за ціною вищою, ніж запропонувало цей товар іншому учаснику Торгів - ТОВ «Новабуд-Інвест», що також підтверджує відсутність наміру отримання ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» перемоги в Торгах. Так, зазвичай перепродаж будь-якого товару збільшує його ціну. У цьому випадку ціна покупця (посередника) акумуляторів електричних та частин до них (акумуляторних батарей до пасажирських вагонів, акумуляторів та акумуляторних батарей до тягового рухомого складу, акумуляторів автоблокувальних), які були предметом закупівлі, виявилася нижчою за ціни виробника (продавця) на цій же процедурі закупівлі. З цього випливає, що ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» свідомо подало цінову пропозицію вищу, ніж реалізувало цей же товар іншому учаснику торгів - ТОВ «Новабуд-Інвест», будучи при цьому обізнаним про наміри участі ТОВ «Новабуд-Інвест» у Торгах. Зазначене також свідчить про узгодженість дій Відповідачів з метою забезпечення перемоги в Торгах ТОВ «Новабуд-Інвест».

Про узгодженість дій ТОВ «Новабуд-Інвест» і ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» під час підготовки та участі в Торгах свідчить також наступний факт.

Акумулятори електричні та частини до них (акумуляторні батареї до пасажирських вагонів, акумулятори та акумуляторні батареї до тягового рухомого складу, акумулятори автоблокувальні) за договором № ЦХП-07-01914-01 від 23.09.2014, укладеним замовником за результатами Торгів з переможцем, тобто ТОВ «Новабуд- Інвест», постачав безпосередньо виробник, тобто ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР», про що свідчить інформація, надана Комітету ТОВ «Новабуд- Інвест» листом від 15.07.2015 № 150715, а саме: «Поставка «Товару» здійснюється партіями автомобільним транспортом на умови DDP, згідно з Правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010 р., за рахунок Постачальника, якщо інше не передбачено у відповідних специфікаціях до договору. Пункт призначення вказується в специфікаціях до договору згідно з п. 4.1 Договору купівлі-продажу від 19.06.2014 за № 19/6».

Тобто, товар поставлявся на склад ДП «Укрзалізничпостач» (замовника) (м. Фастів, Київська обл.), що підтверджується специфікаціями № 1 і № 2 до договору № 19/6 від 19.06.2014, безпосередньо ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР».

Отже, відповідно до договору від 19.06.2014 № 19/6, укладеного між ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» і ТОВ «Новабуд-Інвест», ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» повинно було поставити акумулятори електричні та частини до них (акумуляторні батареї до пасажирських вагонів, акумулятори та акумуляторні батареї до тягового рухомого складу, акумулятори автоблокувальні) за тими ж адресами і в тій же кількості, що й за договором, укладеним між ТОВ «Новабуд-Інвест» і замовником.

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказав, що він не узгоджував з жодним суб'єктом господарювання факт своєї участі з торгах по закупівлі ДП «Укрзалізничпостач» акумуляторів, не повідомляло інших суб'єктів господарювання про ціни, які пропонуються для участі в закупівлі, не узгоджувало ціни, а також інші умови можливої закупівлі ДП «Укрзалізничпостач» акумуляторів; однакові умови постачання, запропоновані позивачем та третьою особою, пояснюються тим, що відтермінування платежу у 75 банківських днів, а строки поставки 30 календарних днів були максимально допустимими відповідно документації конкурсних торгів; лист щодо представництва інтересів було надано як і багатьом іншим покупцям у зв'язку з перерахуванням ТОВ «Новабуд-Інвест» передплати у розмірі 500 000 гривень; факт пропонування учасниками процедури закупівлі продукції ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР», на постачання якої раніше було укладено відповідний офіційний договір, жодним чином не свідчить про будь-які узгоджені дії, оскільки позивач пропонує свою продукцію необмеженому колу покупців та не ставить і ніколи не ставив вимог щодо подальших шляхів реалізації проданого товару; порушень при проведенні процедури закупівлі Комітет не виявив: торги не відмінені, з переможцем торгів укладено договір, який виконано в повному обсязі, жодна посадова особа не притягнута до юридичної відповідальності, договір про закупівлю недійсним не визнавався та навіть не оскаржувався», а замовником під час проведення торгів, змови учасників виявлено не було. З огляду на наведене, позивач просить суд визнати недійсним та скасувати рішення Антимонопольного комітету України від 30.11.2017 №668-р повністю.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи на те, що в матеріалах справи наведені докази та встановленні факти порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, а тому прийняте Рішення відповідає вимогам чинного законодавства.

Третя особа по суті спору пояснень не надала.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції";порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Щодо тверджень позивача стосовного того, що ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» не узгоджувало з жодним суб'єктом господарювання факт своєї участі з торгах по закупівлі ДП «Укрзалізничпостач» акумуляторів, не повідомляло інших суб'єктів господарювання про ціни, які пропонуються для участі в закупівлі, не узгоджувало ціни, а також інші умови можливої закупівлі ДП «Укрзалізничпостач» акумуляторів, суд зазначає наступне.

Діяльність ТОВ «Новабуд-Інвест» полягає лише у продажу товарів ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» на торгах.

Так, як зазначено у Рішенні, у листі від 15.07.2015 № 150715 ТОВ «Новабуд-Інвест» зазначило: «Протягом 2011 - 2014 років ні у кого не закуповувало, крім ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР», і нікому, крім на Торгах, не реалізовувало акумулятори електричні та частини до них (акумуляторні батареї до пасажирських вагонів, акумулятори та акумуляторні батареї до тягового рухомого складу, акумулятори автоблокувальні), що були предметом закупівлі на Торгах».

Отже, ТОВ «Новабуд-Інвест» не здійснює постійної господарської діяльності на відповідному товарному ринку, а його участь у Торгах була ситуативною та обумовлювалась попередньою узгодженістю дій з ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР».

Товари, які ТОВ «Новабуд-Інвест» продавало на Торгах, фактично поставляло ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР».

Крім того, акумулятори електричні та частини до них (акумуляторні батареї до пасажирських вагонів, акумулятори та акумуляторні батареї до тягового рухомого складу, акумулятори автоблокувальні) за договором № ЦХП-07-01914-01 від 23.09.2014, укладеним замовником за результатами Торгів з переможцем, тобто ТОВ «Новабуд-Інвест», постачав безпосередньо виробник, тобто TOB «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР», про що свідчить інформація, надана Комітету ТОВ «Новабуд-Інвест» листом від 15.07.2015 № 150715, а саме: «Поставка «Товару» здійснюється партіями автомобільним транспортом на умови DDP, згідно з Правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010 р., за рахунок Постачальника, якщо інше не передбачено у відповідних специфікаціях до договору. Пункт призначення вказується в специфікаціях до договору згідно з п. 4.1 Договору купівлі-продажу від 19.06.2014 за № 19/6». Тобто, товар поставлявся на склад ДП «Укрзалізничпостач» (Замовника) (м. Фастів, Київська обл.), що підтверджується специфікаціями № 1 і № 2 до договору № 19/6 від 19.06.2014, безпосередньо ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР».

Отже, відповідно до договору від 19.06.2014 № 19/6, укладеного між ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» і ТОВ «Новабуд-Інвест», ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» повинно було поставити акумулятори електричні та частини до них (акумуляторні батареї до пасажирських вагонів, акумулятори та акумуляторні батареї до тягового рухомого складу, акумулятори автоблокувальні) за тими ж адресами і в тій же кількості, що й за договором, укладеним між ТОВ «Новабуд-Інвест» і замовником.

Окрім цього, як зазначено у Рішенні, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України в рамках розслідування кримінального провадження № 0000941 проведено допит ОСОБА_2 - заступника директора з комерційних питань ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР». Так, у протоколі допиту від 18.11.2014 ОСОБА_2 надав таке пояснення: «Участь у тендері була ініціатива ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР». Коваленко Ю.Д. - директор ТОВ «Новабуд-Інвест» повідомив, що він також хотів би взяти участь у тендері із нашою продукцією. З цією метою на прохання Коваленка Ю.Д. ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» надав ТОВ «Новабуд-Інвест» пакет технічної документації на акумуляторні батареї до пасажирських вагонів, для тягового рухомого складу та автоблокувальних батарей. 19.06.2014 між ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» та ТОВ «Новабуд-Інвест» було укладено договір № 19/6 щодо поставки на адресу товариства акумуляторних батарей. Із Коваленком Ю.Д. були погоджені ціни на продукцію. Зазначив, що на момент укладання договору нами були обговорені одні ціни, за якими ми і почали поставляти продукцію, а пізніше ми підвищили ціну на продукцію приблизно на 10% у зв'язку з тим, що стара ціна була для нас вже збитковою».

Зазначені факти в сукупності свідчать про те, що на стадії підготовки своїх тендерних пропозицій учасники були обізнані про конкурсні пропозиції один одного, що дозволило їм забезпечити перемогу у відкритих торгах певного суб'єкта господарювання, а саме ТОВ «Новабуд-Інвест».

Щодо тверджень позивача стосовно того, що однакові умови постачання, запропоновані ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» та ТОВ «Новабуд- Інвест», пояснюються тим, що відтермінування платежу у 75 банківських днів, а строки поставки 30 календарних днів були максимально допустимими відповідно документації конкурсних торгів», суд зазначає, що з Рішення вбачається, що у своїх пропозиціях ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» і ТОВ «Новабуд-Інвест» запропонували акумулятори електричні та частини до них (акумуляторні батареї до пасажирських вагонів, акумулятори та акумуляторні батареї до тягового рухомого складу, акумулятори автоблокувальні) одного й того ж виробника - ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР». ТОВ «Новабуд-Інвест» і ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» у складі своїх пропозицій зазначили однакові умови оплати: відтермінування платежу у 75 банківських днів, строки поставки - 30 календарних днів.

В той же час, позивачем ніяким чином не обґрунтовано, чому ним були зазначені саме такі умови оплати, та яким чином дані умови оплати виявились тотожними умовам оплати зазначеним у пропозиції ТОВ «Новабуд-Інвест».

Оскільки, відповідно до вимог документації конкурсних торгів, учасники торгів самі мали визначити строки поставки і відтермінування платежу, зазначення ТОВ «Новабуд- Інвест» і TOB ХАЗ «ВЛАДАР» у своїх пропозиціях однакових умов оплати може свідчити про узгодження змісту своїх пропозицій зазначеними учасниками Торгів.

Відтак, Комітет дійшов обґрунтованих висновків, що при дотриманні принципу конкурентної боротьби між учасниками торгів вищенаведена інформація, подана у складі пропозицій конкурсних Торгів ТОВ «Новабуд-Інвест» і ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР», мала б відрізнятись одна від одної, не містити в собі спільних об'єднуючих особливостей, оскільки кожен документ, у разі якщо учасники торгів готували їх окремо один від одного без обміну інформацією, мав би відображати їх індивідуальні, суб'єктивні підходи до його підготовки.

Щодо тверджень позивача стосовного того, що лист щодо представництва інтересів було надано як і багатьом іншим покупцям у зв'язку з перерахуванням ТОВ «Новабуд-Інвест» передплати у розмірі 500 000 гривень», суд зазначає, що у складі своєї пропозиції ТОВ «Новабуд-Інвест» надало, зокрема, лист представництва інтересів ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» від 02.06.2014 № 39/1.

Лист представництва інтересів ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» від 02.06.2014 № 39/1 підтверджує, що ТОВ «Новабуд-Інвест» є офіційним представником з реалізації продукції виробництва ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» саме для ДП «Укрзалізничпостач».

Даний документ ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР», на підтвердження статусу ТОВ «Новабуд- Інвест» як офіційного представника, надав ТОВ «Новабуд-Інвест» змогу взяти участь у Торгах та бути допущеним до оцінки пропозицій Замовником.

Також, слід зазначити, що згідно з п. 3.5 договору № 19/6 від 19 червня 2018, укладеного між ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» і ТОВ «Новабуд-Інвест», вбачається, що оплата за партію товару здійснюється покупцем в наступному порядку: 50% передплата згідно виставленому рахунку; 50% з моменту отримання покупцем письмового повідомлення від Постачальника про готовність партії товару до поставки. Дата платежу вважається дата списання коштів з рахунку покупця.

Також відповідно до п. 4.3 зазначеного договору строк поставки партії Товару - протягом 20 робочих днів з моменту отримання постачальником передплати від покупця згідно п.п. 3.5.1 цього Договору, якщо інше не передбачено у відповідних специфікаціях до Договору.

Отже, ТОВ «Новабуд-Інвест» перерахувало передплату за продукцію ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» 24 липня 2014 року, тобто вже після розкриття пропозицій конкурсних торгів, які відбулися 01.07.2014 о 13.00, коли ТОВ «Новабуд-Інвест» вже знало про свою перемогу. Так, згідно з наданими ТОВ «Новабуд-Інвест» копіями податкової накладної № 32 від 24.07.2014 та випискою з банківського рахунку від 24.07.2014, ТОВ «Новабуд-Інвест» здійснило оплату зі свого поточного рахунку в сумі 500000 грн з ПДВ за акумуляторну батарею згідно з договором № 19/6 від 19.06.2014 на рахунок ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР».

Враховуючи вищевикладене, твердження позивача стосовно надання листа про представництво ТОВ «Новабуд-Інвест» «як і багатьом іншим покупцям», а також наявності передплати від ТОВ «Новабуд-Інвест», за висновком суду, не можуть братися до уваги.

Щодо тверджень позивача стосовно того, що той факт, що обидва учасники процедури закупівлю запропонували продукцію ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР», на постачання якої раніше було укладено відповідний офіційний договір, жодним чином не свідчить про будь-які узгоджені дії, суд зазначає, що Комітетом обґрунтовано зазначено, що наявність договірних відносин стосовно поставки акумуляторів TOB ХАЗ «ВЛАДАР» і ТОВ «Новабуд-Інвест» спостерігається до проведення тендеру, договір був укладений безпосередньо для участі ТОВ «Новабуд-Інвест» у Торгах за декілька днів до подання пропозицій.

Так, у складі своєї пропозиції ТОВ «Новабуд-Інвест» надало, зокрема, Договір купівлі- продажу від 19.06.2014 № 19/6, укладений з ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР». Предметом договору є поставка товару в кількості та якості, які повністю збігаються з вимогами тендерної документації. При цьому матеріали справи свідчать, що після виграшу в тендері, крім зазначеного договору купівлі-продажу, ТОВ «Новабуд-Інвест» не укладало з ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» інших договорів стосовно поставки акумуляторів та частин до них.

Відповідно до пункту 2.6 Договору купівлі-продажу від 19.06.2014 № 19/6 вхідний контроль Товару проводиться кінцевим вантажоодержувачем - ДП «Укрзалізничпостач». Також у пункті 4.1 цього договору зазначено, що поставка Товару здійснюється партіями автомобільним транспортом на умовах DDP, згідно з правилами ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року за рахунок постачальника (ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР») до пункту призначення: склад ДП «Укрзалізничпостач» (м. Фастів, Київська обл.), про що зазначено у специфікаціях № 1 та № 2 до договору.

Слід зазначити, що вказану продукцію ДП «Укрзалізничпостач» купує виключно на тендерах, у цей час інших тендерів на закупівлю акумуляторів електричних та частин до них ДП «Укрзалізничпостач» оголошено не було, тобто ця продукція була потрібна ТОВ «Новабуд-Інвест» для участі в тендері.

Вищезазначені специфікації №1 та №2 свідчать про те, що ще на стадії підготовки своїх пропозицій учасники торгів узгодили свої дії, а саме ТОВ «Новабуд-Інвест» уклало з ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» Договір купівлі-продажу від 19.06.2014 № 19/6 на придбання товару (акумуляторних батарей), що був предметом закупівлі в Торгах, у такі ж самі строки (протягом 2014 року) та практично в такій самій кількості, які були визначені документацією Торгів.

Отже, виробник акумуляторних батарей ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» погодилось реалізувати товар, який був предметом закупівлі, іншому учаснику торгів - ТОВ «Новабуд-Інвест», про участь якого було обізнане.

Також суд наголошує, що ТОВ «Новабуд-Інвест» надало у складі своїх пропозицій документи, а саме листи від ДП «Укрзалізниця», адресовані директору ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР»: від 25.06.2014 № ЦЛ-11/1181 щодо використання акумуляторних батарей виробництва ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР»; від 23.06.2014 № ЦТ - 8/339 щодо участі в процедурі конкурсних торгів на постачання у 2014 році акумуляторних батарей виробництва ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР»; від 23.06.2014 № ЦШ - 14/277 щодо дозволу до застосування в пристроях залізничної автоматики та зв'язку залізниць України продукції ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР».

Зазначене, за висновками суду, свідчить про те, що під час підготовки до участі в Торгах ТОВ «Новабуд- Інвест» отримувало від ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» документи, які ТОВ «Новабуд-Інвест» включило до складу своїх пропозицій.

Водночас, ці документи вимагались документацією, їх ненадання могло бути підставою для відхилення пропозиції ТОВ «Новабуд-Інвест», і про це знав виробник - ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР», незважаючи на що надав конкуренту такі документи.

Відтак, надання ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» цих документів іншому учаснику Торгів - ТОВ «Новабуд-Інвест» свідчить про зацікавленість ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» в участі ТОВ «Новабуд-Інвест» у Торгах. Отже, участь у Торгах представника виробника предметів закупівлі ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» - ТОВ «Новабуд-Інвест» обумовлена домовленістю між цими учасниками Торгів щодо їх результатів.

Щодо тверджень позивача стосовно того, що порушень при проведенні процедури закупівлі Комітет України не виявив: торги не відмінені, з переможцем торгів укладено договір, який виконано в повному обсязі, жодна посадова особа не притягнута до юридичної відповідальності, договір про закупівлю недійсним не визнавався та навіть не оскаржувався, а замовником змови учасників виявлено не було, суд зазначає, що наведені обставини не можуть бути визначальним фактором, що свідчить про відсутність у діях ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР» і ТОВ «Новабуд-Інвест» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, оскільки предметом розгляду судової справи є визнання недійсним рішення Комітету № 668-р про порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, а саме вчинення суб'єктами господарювання антиконкуретних узгоджених дій на торгах, а не порушення ТОВ ХАЗ «ВЛАДАР», ТОВ «Новабуд-Інвест» та Замовником Закону України «Про здійснення державних закупівель».

У відповідності до абзацу 2 частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачене ч. 3 статті 6 цього Закону накладається штраф у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, у якому накладається штраф.

Рішенням також встановлено, що відповідно до інформації, наданої Східною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, дохід (виручка) ТОВ «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2016 рік становив 105 533 546 грн.

З огляду на наведене, на позивача накладено штраф у розмірі 7035570,00 грн.

Таким чином, з огляду на положення чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідач в оскаржуваному Рішенні дійшов обґрунтованих висновків, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський акумуляторний завод «ВЛАДАР» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Новабуд-Інвест вчинили порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю за кодом ДК 27.20.2 акумуляторів електричних та частин до них (акумуляторних батарей до пасажирських вагонів, акумуляторів та акумуляторних батарей до тягового рухомого складу, акумуляторів автоблокувальних) за лотами № 2 та № 3 [оголошення про проведення процедури закупівлі № 119933, опубліковане в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель № 40 (886) від 19.05.2014], проведених державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту «Укрзалізничпостач», та правомірно наклав на позивача штраф у розмірі 7035570,00 грн.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи Комітету та повноту їх встановлення в оскаржуваному Рішенні, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, у зв'язку з чим всебічно, повно і об'єктивно розглянуто обставини справи, досліджено подані документи, належним чином проаналізувано відносини сторін.

Викладені в оскаржуваному Рішенні висновки відповідача відповідають фактичним обставинам справи Комітету, нормам матеріального права, є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Окрім того, суд зазначає, що частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 р. під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №3-649гс15.

Позивач у позові просить суд визнати недійсним Рішення повністю.

Так, окрім пунктів 1, 2 резолютивної частини Рішення, відповідно до п. 3 резолютивної частини Рішення, за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Новабуд-Інвест» штраф у розмірі 339 999 гривень.

Разом з тим, позивачем не доведено та не обґрунтовано, яким чином накладення штрафу на третю особу порушує права позивача чи яким чином впливає на саме охоронюваний законом інтерес позивача.

За наведених обставин, з огляду на не доведення позивачем викладених у позові обставин, а також недоведення порушеного права чи охоронюваного законом інтересу щодо частини позовних вимог, позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.07.2018

Суддя Ю.В. Картавцева