Господарський суд Харківської області
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" липня 2018 р. Справа № 5023/9521/11

вх. № 9521/11

Суддя Усатий В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

учасники процесу не з"явилися

розглянувши заяву ліквідатора про забезпечення вимог кредиторів по справі за заявою : ФОП Стеценко Сергій Володимирович, м. Харків

до ФОП Стеценко Сергій Володимирович, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 12.12.2011 р. фізичну особу - підприємця Стеценко Сергія Володимировича визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою суду від 03.04.2018 визнано недійсними результати аукціону з продажу зазначеного майна банкрута, проведеного Товарною біржею «Всеукраїнських торгівельний центр», оформлених протоколом №1 від 16.01.2012; визнано недійсним договір купівлі-продажу зазначеного майна банкрута, укладеного між ліквідатором ФОП Стеценко С.В. арбітражним керуючим Фоміним Грантом Валерійовичем та переможцем аукціону ОСОБА_3, посвідченого 16.02.2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за реєстровим №95. Ухвала набрала законної сили.

Ліквідатором до суду подано заяву про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння (в межах справи про банкрутство) стосовно майна банкрута: двокімнатної квартири, загальною площею 47 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1., яка призначена до розгляду.

Також, ліквідатором надано заяву про забезпечення вимог кредиторів (вх. № 17313 від 14.06.2018 р.), в якій він просить суд заборонити ОСОБА_5 (код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2) відчужувати у будь-який спосіб двокімнатну квартиру, загальною площею 47 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1., внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про заборону відчуження зазначеного майна.

Розглянувши надану заяву, суд призначив її до розгляду на 03.07.2018 р.

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення вимог кредиторів ліквідатор посилається на те, що, у зв'язку з визнанням правочину щодо відчуження майна недійсним, ним подано до суду віндикаційний позов про повернення майна з чужого незаконного володіння. У випадку задоволення позовних вимог, виконання рішення буде неможливим у разі відчуження майна відповідачем. Тобто, у даному випадку, невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Ліквідатор надав заяву про розгляд справи без його часті у зв"язку зі знаходженням у відпустці та підтримав свою заяву про забезпечення вимог кредиторів.

Розглянувши зазначену заяву, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 03.04.2018 визнано недійсними результати аукціону з продажу зазначеного майна банкрута, проведеного Товарною біржею «Всеукраїнських торгівельний центр», оформлених протоколом №1 від 16.01.2012; визнано недійсним договір купівлі-продажу зазначеного майна банкрута, укладеного між ліквідатором ФОП Стеценко С.В. арбітражним керуючим Фоміним Грантом Валерійовичем та переможцем аукціону ОСОБА_3, посвідченого 16.02.2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за реєстровим №95.

Ухвалила набрала законної сили.

Таким чином, судовим рішенням встановлено незаконність відчуження майна банкрута (вибуття майна з його власності).

Ліквідатором до суду подано заяву про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння (в межах справи про банкрутство) стосовно майна банкрута: двокімнатна квартира, загальною площею 47 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1.

Зокрема, вимога пред'являється до особи, яка на цей час зареєстрована власником спірного майна - ОСОБА_5.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»» господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи про банкрутство чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваний прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Положення ГПК України про забезпечення позову застосовуються у справі про банкрутство з урахуванням вимог п. 6 ст. 12 ГПК України, що визначає особливості провадження у справі про банкрутство як окремої форми судового процесу.

Отже, приймаючи ухвалу про заборону відповідачу та/або іншим особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен визначитись як з предметом спору у співвідношенні з певними заходами забезпечення позову, які вимагається до застосування, і певними діями, які вимагається заборонити вчиняти, так і з доцільністю та обґрунтованістю вжиття таких заходів.

З метою захисту прав та інтересів кредиторів, а також збереження майнових активів боржника, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вправі вжити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів, передбачені загальними положеннями відповідних норм ГПК України, а також інші заходи, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку, з урахуванням спеціальних норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

У п. 1 Постанови Пленуму ВГСУ №16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» зазначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 зазначеної Постанови Пленуму ВГСУ адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається; оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії; обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Виходячи з обставин справи, у випадку задоволення заяви ліквідатора, рішення про витребування майна буде стосуватися виключно ОСОБА_5, тобто особи, до якої пред'явлено вимогу саме у зв'язку з тим, що вона на теперішній час зареєстрована власником майна.

У той же час, у випадку відчуження майна на користь будь-якої іншої особи (для чого на цей час у відповідача не існує будь-яких обмежень), рішення суду виконати буде неможливо, оскільки відповідач перестане бути фактичним володільцем (зареєстрованим власником) спірного майна, а рішення суду не буде стосуватися прав та обов'язків наступного набувача майна.

За таких обставин захист прав банкрута щодо повернення майна з чужого незаконного володіння буде можливим виключно шляхом подання іншого індикаційного позову вже до наступного володільця (зареєстрованого власника), що затягне ліквідаційну процедуру, створить інші негативні наслідки, порушуватиме права боржника та кредиторів у справі.

Суд зазначає, що, враховуючи обставини спору, заходи забезпечення у вигляді заборони відчужувати майно жодним чином не позбавлять, не перешкоджатимуть та не порушуватимуть права ОСОБА_5 на вільне володіння та користування майном, та спрямована виключно на забезпечення можливості реального виконання судового рішення (у разі задоволення позовних вимог), створюючи для цього об'єктивні умови.

Таким чином, для забезпечення можливості реального виконання рішення суду (у разі його прийняття) необхідно забезпечити незмінність зареєстрованого власника (фактичного володільця) майна.

За таких обставин, запропоновані заходи є повністю об'єктивними, обґрунтованими, розумними, співмірними та адекватними предмету спору, оскільки не порушуватимуть відповідних прав та інтересів відповідача, при цьому забезпечать реальну можливість виконання рішення суду.

Таким чином, судом здійснено оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Судом враховано, що основною метою провадження у справі про банкрутство є відновлення платоспроможності боржника та задоволення вимог сукупного кола його кредиторів, яке передбачає послідовне виконання сторонами та учасниками процесу, арбітражним керуючим обов'язків, що визначені та передбачені положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Отже, для забезпечення можливості реального виконання рішення суду (у разі його прийняття), враховуючи співмірність заходів забезпечення, суд вважає доводи заявника обґрунтованими та вважає необхідним застосувати заходи забезпечення вимог кредиторів стосовно зазначеного майна.

Керуючись ст. 12, 136, 137 ГПК України, ст. 2, 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ліквідатора про забезпечення вимог кредиторів (вх. № 17313 від 14.06.2018 р.).

Заборонити ОСОБА_5 (код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2) відчужувати у будь-який спосіб двокімнатну квартиру, загальною площею 47 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1.

Внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про заборону відчуження зазначеного майна.

Ухвалу направити ліквідатору та Департаменту реєстрації Харківської міської ради (61200, м. Харків, пл. Конституції, буд. 7) для виконання.

Ухвала набирає чинності 04.07.2018 р.

Ухвала дійсна для пред"явлення до виконання до виконавчої служби та державного реєстратора в строк до 05.07.2021 р.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Суддя Усатий В.О.