ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.07.2018 р. Справа № 914/1695/17

Господарський суд Львівської області в складі:

судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судових засідань Думин В.Я.

розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Федаш Надії Василівни від 10.07.2018р. за вх. №1844/18 про відстрочку виконання рішення Господарського суду Львівської області від 01.11.2017р.

у справі № 914/1695/17

за позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Федаш Надії Василівни, м.Львів,

про: звільнення незаконно займаного нежитлового приміщення (виселення).

За участю представників сторін:

Від заявника (відповідача) : Парамонов С.О.

Від позивача: Мартиняк Р.М.

ВСТАНОВИВ:

Фізичною особою-підприємцем Федаш Надією Василівною подано до суду заяву (вх. №1844/18) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 01.11.2017р. у справі №914/1695/17 за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Фізичної особи-підприємця Федаш Надії Василівни про звільнення незаконно займаного нежитлового приміщення, до 31 жовтня 2018р.

Ухвалою від 11.07.2018р. суд прийняв заяву Фізичної особи-підприємця Федаш Надії Василівни) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 01.11.2017р. у справі №914/1695/17 до розгляду та призначив її розгляд в судовому засіданні на 20.07.2018р.

В судове засідання 20.07.2018р. з'явилися представники сторін.

Представник заявника (відповідача) підтримав подану заяву в повному обсязі, просив суд її задоволити з підстав викладених у заяві та документах доданих до неї.

Зокрема, обґрунтовуючи подану заяву відповідач посилається на те, що вона здійснює підприємницьку діяльність з роздрібної торгівлі продуктами харчування та напоями безакцизної групи. В процесі здійснення такої підприємницької діяльності, орендовані нею приміщення за адресою: АДРЕСА_1, були облаштовані для торгівлі відповідним товаром шляхом встановлення прилавків, шаф для зберігання продуктів і напоїв, холодильника, інших допоміжних предметів. В приміщенні яке необхідно звільнити, перебуває значна кількість товару, який наданий постачальниками під реалізацію. Повернення відповідного товару та демонтаж обладнання, яке задіяне у підприємницькій діяльності, потребує достатнього великого часу та витрат на його завантаження та переміщення в інше місце.

Відповідач посилається на те, що їй на сьогоднішній день виповнилося 78 років, вона є учасником війни та хворіє на тяжкі захворювання. Також тяжке захворювання має її зять ОСОБА_5, а відтак її пенсія та більша частина виручених від підприємницької діяльності коштів направляється на її лікування та лікування зятя.

З метою виконання судового рішення в частині звільнення зайнятих нею нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 між нею та ФОП Васьків З.М. укладено договір від 09.07.2018р. про надання послуг, а саме щодо розбирання офісних меблів, прилавків, інших корпусних меблів, надання вантажного транспорту для транспортування майна, а також інших товарно-матеріальних цінностей з нежитлового приміщення, завантаження та перевезення майна, до місця зберігання, тощо.

Заявник вважає, що відстрочення рішення суду не буде порушувати матеріальних інтересів Позивача, як органу, уповноваженого на виконання функцій власника приміщень, оскільки ним в добровільному порядку сплачується на користь Позивача неустойка за бездоговірне користування приміщенням в розмірі подвійної орендної плати в порядку статті 785 ЦК України, що виключає зумовлені відсутністю Договору оренди приміщень матеріальні втрати Позивача.

Заявник стверджує, що зможе виконати судове рішення в частині звільнення приміщення, до 31 жовтня 2018року.

Окрім того, заявник звертає увагу на те, що 14.06.2018р. Господарським судом Львівської області прийнято рішення у справі №914/1856/17, згідно якого зобов'язано Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради укласти з Фізичною особою-підприємцем Федаш Надією Василівною договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), а саме нежитлового приміщення загальною площею 7,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з індексом приміщення 5 відповідно до даних технічного паспорта ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 11.02.2011 р., інвентарний номер 459 для торгівлі продовольчими товарами, крім товарів підакцизної групи, терміном на 5 років в порядку та на умовах Типового договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), що вказаний у додатку №6 до Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова. А відтак, у випадку набрання вищевказаним рішенням законної сили та укладення договору оренди на новий строк на теж саме нерухоме майно, що було предметом попереднього договору оренди, матиме наслідком повторного монтажу та доставки обладнання, меблів, товару та інших товарно-матеріальних цінностей до місця оренди, що потягне значних витрат.

Представник позивача (стягувача) надав усні пояснення в яких заперечив проти відстрочення виконання рішення суду, звернув увагу на те, що рішення суду тривалий час не виконується, відповідач не вживає заходів щодо звільнення приміщення а навпаки додатково замовляє товари для їх реалізації у приміщенні яке повинен звільнити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали скарги, суд прийшов до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з огляду на наступне.

Рішенням господарського суду Львівської області від 01.11.2017р. у справі №914/1695/17 позовні вимоги Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задоволено повністю, вирішено виселити (зобов'язати звільнити) Фізичну особу-підприємця Федаш Надію Василівну з нежитлових приміщень під індексом 5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 7,1 м.кв. та стягнути з Фізичної особи-підприємця Федаш Надії Василівни на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 1600,00 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.01.2018р. рішення господарського суду Львівської області від 01.11.2017р. у справі №914/1695/17 скасовано, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.04.2018р. касаційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задоволено, скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 у справі №914/1695/17 та залишено в силі рішення господарського суду Львівської області від 01.11.2017 у справі №914/1695/17.

02.05.2018р. Фізична особа-підприємець Федаш Надія Василівна звернулася до господарського суду Львівської області із заявою (вх. №1165/18 від 02.05.2018р.) про відстрочку виконання рішення Господарського суду Львівської області від 01.11.2017р. у справі №914/1695/17 за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Фізичної особи-підприємця Федаш Надії Василівни про звільнення незаконно займаного нежитлового приміщення (виселення) на шість місяців.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 04.07.2018р. в задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Федаш Надії Василівни від 02.05.2018р. б/н (вх. №1165/18 від 02.05.2018р.) про відстрочку виконання рішення Господарського суду Львівської області від 01.11.2017р. у справі №914/1695/17 відмовлено.

10 липня 2018 року Фізичною особою-підприємцем Федаш Надією Василівною подано до суду повторну заяву (вх. №1844/18) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 01.11.2017р. у справі №914/1695/17 за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Фізичної особи-підприємця Федаш Надії Василівни про звільнення незаконно займаного нежитлового приміщення, до 31 жовтня 2018р.

Згідно з ч.1 ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч.3 ст.331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Приписами частини четвертої вказаної статті встановлено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до п.7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.01.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", господарський суд має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Частиною 1 статті74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обґрунтовуючи подану заяву відповідач посилається на те, що вона здійснює підприємницьку діяльність з роздрібної торгівлі продуктами харчування та напоями безакцизної групи. В процесі здійснення такої підприємницької діяльності, орендовані нею приміщення за адресою: АДРЕСА_1, були облаштовані для торгівлі відповідним товаром шляхом встановлення прилавків, шаф для зберігання продуктів і напоїв, холодильника, інших допоміжних предметів. В приміщенні яке необхідно звільнити, перебуває значна кількість товару, який наданий постачальниками під реалізацію. Повернення відповідного товару та демонтаж обладнання, яке задіяне у підприємницькій діяльності, потребує достатнього великого часу та витрат на його завантаження та переміщення в інше місце.

Заявником долучено до заяви копії видаткових накладних згідно яких, як стверджує заявник, він отримав в період з березня по червень 2018 року певні товари від своїх контрагентів, для подальшої реалізації в орендованому приміщенні, і які на даний час не реалізовані.

В той же час, суд звертає увагу на те, що рішення суду згідно якого відповідача виселено з орендованих приміщень, набрало законної сили 24.04.2018р. згідно Постанови Верховного Суду. Однак, незважаючи на те, що відповідач був обізнаний про свій обов'язок звільнити орендоване приміщення, так, як був учасником розгляду справи у Верховному суді, протягом травня та червня 2018 року здійснював замовлення та отримував від своїх контрагентів товари для реалізації. Суд звертає увагу на те, що 25 червня 2018 року, відповідачем здійснено замовлення товару на суму 1368,84грн, що вбачається із Замовлення товару №У_26, копія якого долучена відповідачем.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідач знаючи про необхідність звільнення приміщення на виконання рішення суду, не вживав жодних заходів щодо зменшення товару наявного в орендованому приміщенні, а навпаки збільшував його обсяги.

Щодо посилання відповідача на ту обставину, що між ним та ФОП Васьківим Зеновієм Мироновичем укладено договір про надання послуг, предметом якого є розбирання офісних меблів, прилавків, інших корпусних меблів, надання вантажного транспорту для транспортування майна, то суд звертає увагу на те, що такий договір укладено відповідачем тільки 09.07.2018р. В той же час, станом на дату розгляду даної заяви (20.07.2018р.) відповідачем не надано суду доказів, що за даним договором надані будь-які послуги.

Також відповідач обґрунтовуючи необхідність відстрочення виконання рішення суду, посилається на те, що їй на сьогоднішній день виповнилося 78 років, вона є учасником війни та хворіє на тяжкі захворювання. Також тяжке захворювання має її зять ОСОБА_5, у зв'язку із чим її пенсія та більша частина виручених від підприємницької діяльності коштів направляється на її лікування та лікування зятя.

Відповідно до положень ст.331 ГПК України, вирішуючи питання відстрочення виконання судового рішення суд враховує наявність у фізичної особи боржника або членів її сім'ї тяжкого захворювання. Слід зазначити, що вирішуючи питання відстрочення виконання рішення, суд досліджує наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом, а відтак наявність у боржника захворювання досліджується судом саме на момент коли рішення суду мало бути виконане і коли вирішується питання щодо розстрочення.

Наведені заявником документи дійсно свідчать про наявні в неї захворювання, однак вони підтверджують такі захворювання станом на 2015 рік. Так, долучена до заяви Виписка №23766 із медичної картки амбулаторного хворого Федаш Надії Василівни, свідчить про те, що вона перебувала на лікуванні в період з 01.10.2015р. по 09.10.2015р. Висновок Львівського обласного клінічного діагностичного центру за результатами магнітно - резонансної томографії головного мозку також складений в жовтні 2015 року.

Витяг з історії хвороби №709, долучений заявником як доказ хвороби її зятя, також свідчать про наявність у нього захворювання, однак він свідчить про його перебування на лікуванні в інфекційній лікарні у травні 2016 року.

В той же час, доказів про те, що відповідач станом на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні і відповідно фізично не може виконати рішення, суду не надано. Більше того, як доводить сам заявник, для виконання робіт щодо вивезення належних їй речей із орендованого приміщення, ним укладено цивільно-правовий договір іншою фізичною особою - підприємцем.

Заявником не доведено, що в найближчому часі він не витрачатиме кошти на своє лікування та лікування зятя, що в свою чергу дасть йому можливість виконати рішення суду до кінця жовтня 2018 року.

Щодо посилань заявника на те, що матеріальні інтереси відповідача не порушенні, оскільки він сплачує неустойку за бездоговірне користування приміщенням в розмірі подвійної орендної плати, а також на те, що рішенням Господарського суду Львівської області від 14.06.2018р. у справі №914/1856/17, зобов'язано Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради укласти з Фізичною особою-підприємием Федаш Надією Василівною договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), а саме нежитлового приміщення загальною площею 7,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, то такі обставини не відносяться до виняткових обставин визначених ст.331 ГПК України, які можуть бути підставою для відстрочення рішення суду.

Суд звертає увагу на те, що сплата відповідачем неустойки за позадоговірне користування орендованим приміщенням, не звільняє його від обов'язку виконати рішення щодо повернення майна, яке набрало законної сили і в силу положень ст. 1291 Конституції України є обов'язковим до виконання. Крім того, заявником не долучено до справи належних доказів сплати такої неустойки.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, однак відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру спору, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Окрім того, судом взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, яким, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004р. зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 15.03.2011р. №3135-VI, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи докази, які подав заявник на підтвердження заяви про відстрочку виконання рішення, суд відмовляє в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду.

Керуючись статтями ст.ст. 13, 14, 15, 233, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Федаш Надієї Василівни від 09.07.2018р. б/н (вх. №1844/18) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 01.11.2017р. у справі №914/1695/17 за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Фізичної особи-підприємця Федаш Надії Василівни про звільнення незаконно займаного нежитлового приміщення до 31 жовтня 2018р. - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 ГПК України.

3. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Запотічняк О.Д.