ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2018 р. Справа № 922/1098/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Тихий П.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу позивача (вх. №1045 Х/1-42) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16 травня 2018 року у справі № 922/1098/18,

за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Сіті Інвест", м. Київ,

про визнання укладеним договору,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16 травня 2018 року у справі № 922/1098/18 задоволено клопотання відповідача щодо зміни підсудності справи; матеріали справи №922/1098/18 за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Сіті Інвест" про зобов'язання укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова, вирішено направити за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а справу направити для подальшого розгляду до Господарського суду Харківської області. В обґрунтуванні апеляційної скарги Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради наголошує на неправильному застосовуванні судом першої інстанції ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, оскільки даний спір виник у зв’язку з обставиною реконструкції нерухомого майна.

Згідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

У відповідності до статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач – разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи повідомлень відділення зв’язку, копію вищевказаної ухвали суду від 18 червня 2018 року позивачем та відповідачем отримано 22 та 25 червня 2018 року.

Однак станом на 18 липня 2018 року клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Харківської області від 16 травня 2018 року у справі № 922/1098/18 не відповідає в повній мірі вимогам законодавства з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Сіті Інвест", в якому просить суд визнати укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Сіті Інвест" та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради в редакції, що наведена у прохальній частині позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. ст. 7, 143, 144 Конституції України, п. 7 ст. 27, п. 5 ст. 28, ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст.ст. 11, 14, 509, 526, 610, 612, 625, 627 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 179, 187 Господарського кодексу України.

15 травня 2018 року до суду від відповідача надійшло клопотання щодо зміни підсудності справи, в якому він просить суд застосувати до вказаного спору правила визначення підсудності, вказані у статті 27 Господарського процесуального кодексу та у відповідності до статті 31 Господарського процесуального кодексу, передати справу на розгляд за місцезнаходженням відповідача (01030, м. Київ, вул. Пирогова, 2/37) до Господарського суду м. Києва.

Задовольняючи відповідне клопотання місцевий господарський суд дійшов висновку, що оскільки даний спір виник у площині цивільно-правових відносин з приводу укладання договору саме про пайову участь в розвитку інфраструктури міста, а не безпосередньо з приводу самого нерухомого майна, відсутні підстави застосування ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу.

Втім колегія суддів не погоджується з таким застосуванням судом ч. 3 ст. 30 ГПК України та зазначає наступне.

Предметом позову у справі №922/1098/18 є зобов'язання відповідача укласти з позивачем договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, у зв’язку із реконструкцією ним нежитлової будівлі літ. "Х-1", "Ф-1" під аптечний склад по вул. Драгомирівській, 10 у м.Харків, яка належить останньому на праві власності.

У відповідності до частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов’язані між собою позовні вимоги пред’явлені одночасно щодо декількох об’єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об’єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з положеннями ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст. ст. 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст. ст. 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, виключна підсудність застосовується для тих категорій справ, у яких існує спір з приводу нерухомого майна.

Тлумачення частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що правила виключної підсудності застосовуються до будь-яких позовів, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року по справі № 460/4286/16-ц.

Оскільки в даному випадку спір виник у зв’язку з обставиною реконструкції Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Сіті Інвест" нежитлової будівлі, тобто пов'язаний з правом особи на нерухоме майно, позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності в порядку частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України. Відтак, позовні вимоги підсудні Господарському суду Харківської області.

Викладене вище залишилось поза увагою місцевого господарського суду, а тому, оскаржувана ухвала про направлення справи за підсудністю винесена із неправильним застосуванням частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України і це порушення норми процесуального права призвело до прийняття неправильного рішення, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Харківської області від 16 травня 2018 року у справі № 922/1098/18 скасуванню, а справа переданню до Господарського суду Харківської області для подальшого розгляду.

У зв'язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 13, 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, ч.6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 16 травня 2018 року у справі № 922/1098/18 скасувати.

Справу № 922/1098/18 направити для подальшого розгляду до Господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.В.Россолов

Суддя Р.А.Гетьман

Суддя П.В.Тихий