УХВАЛА

13 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/18667/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотой Мандарин Ойл"

про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 23.08.2017 (у складі колегії суддів: Картере В.І. (головуючий), Губенко Н.М., Кролевець О.А.)

у справі № 910/18667/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотой Мандарин Ойл"

до Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк"

про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.2017 відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним кредитного договору від 23.12.2008 № 22.1/357-КЛТ-08, укладеного між відповідачами.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2017 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано недійсним кредитний договір від 23.12.2008 № 22.1/357-КЛТ-08 з моменту його укладення.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.08.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 скасовано, рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2017 залишено без змін.

01.11.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Золотой Мандарин Ойл" звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 23.08.2017 у справі № 910/18667/16 (з урахуванням поданих уточнень) з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) у редакції, чинній до 15.12.2017, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права (статей 99, 145, 147 Цивільного кодексу України, статті 89 Господарського кодексу України, статей 58, 59, 62, 63 Закону України "Про господарські товариства").

На обґрунтування зазначених підстав для перегляду судового рішення заявником надано копії постанов Вищого господарського суду України від 02.08.2017 у справі № 916/3175/16, від 02.11.2016 у справі № 924/1015/15, від 19.07.2005 у справі № 2-8/2367-2005, від 16.08.2005 у справі № 7/14 (Д31/131(Д1/111), від 03.11.2005 у справі № 9/262-05-6555, від 13.04.2016 у справі № 907/907/13, від 13.06.2017 у справі № 907/872/15 та копію постанови Верховного Суду України від 27.04.2016 у справі № 6-62цс16.

Зазначена заява Верховним Судом України передана за належністю до Касаційного господарського суду на підставі підпункту 1 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) та підлягає розгляду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву у справі № 910/18667/16 передано на розгляд складу колегії суддів Касаційного господарського суду: Берднік І.С. - головуючий, Міщенко І.С., Суховий В.Г.

Усунувши недоліки поданої заяви на виконання ухвали судді Касаційного господарського суду, скаржник одночасно долучив постанову Вищого господарського суду України від 25.05.2016 у справі № 910/28081/14 і просив суд також розглянути зазначену постанову як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Зазначена заява підлягає розгляду після усунення недоліків та з урахуванням усунутих недоліків.

Обговоривши доводи заяви та дослідивши додані до неї матеріали з урахуванням усунутих недоліків та уточнень, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що подана заява є необґрунтованою, а викладені у ній доводи не підтверджуються доданими матеріалами з таких підстав.

За змістом статті 11116 ГПК України у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VІІІ, чинній до 15.12.2017, рішення господарських судів переглядалися Верховним Судом України виключно з підстав, передбачених цією статтею.

Згідно з положеннями пунктів 1, 3 частини 1 статті 11116 ГПК України у редакції, чинній до 15.12.2017, підставами для подання заяви про перегляд Верховним Судом України рішень господарських судів є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі № 910/18667/16, в якій подано заяву про перегляд судових рішень, Вищий господарський суд України погодився з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору, виходячи з того, що судом не встановлено, що директор товариства діяв з перевищенням повноважень на укладення оспорюваного кредитного договору, та не встановлено факту недобросовісних дій банку як сторони оспорюваного договору (постанова від 23.08.2017).

У справах № 924/1015/15, № 7/14 (Д31/131(Д1/111), № 910/28081/14, копії судових рішень в яких надано для порівняння, Вищий господарський суд України, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позовів про визнання недійсною угоди про дострокове розірвання концесійного договору, про визнання недійсною угоди про уступку вимоги, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладених директорами та головою правління позивачів з перевищенням повноважень, за відсутності доказів схвалення (постанови від 02.11.2016, від 16.08.2005, від 25.05.2016).

У справі № 6-62цс16, копію судового рішення в якій також надано для порівняння, Верховний Суд України скасував постанову суду касаційної інстанції і рішення суду апеляційної інстанції з тих підстав, що судами не встановлено і не надано оцінку обставинам щодо поведінки відповідача, необхідним для правильного застосування положень ст. 92 ЦК України (постанова від 27.04.2016).

У справах № 916/3175/16, № 2-8/2367-2005, № 9/262-05-6555, № 907/872/15, №907/907/13, предметом розгляду судів були позовні вимоги про визнання права власності та витребування майна, про розірвання інвестиційного контракту, про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та наслідки розгляду заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами (постанова від 02.08.2017, постанова від 19.07.2005, постанова від 03.11.2005, постанова від 13.06.2017, постанова від 13.04.2016).

Таким чином, у справі, в якій подано заяву про перегляд судових рішень, та у справах, копії судових рішень в яких надано для порівняння, мають місце різні предмет спору, зміст позовних вимог і встановлені судами фактичні обставини, а також має місце різне матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Порівняння змісту зазначених постанов Вищого господарського суду України та постанови Верховного Суду України зі змістом постанови Вищого господарського суду України від 23.08.2017, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Не підлягають розгляду доводи поданої заяви про неправильну оцінку наданим доказам, оскільки відповідно до положень ст.ст. 111-23, 111-7 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) до повноважень Верховного Суду України не належить установлення фактичних обставин, надання оцінки чи переоцінки зібраних у справі доказів.

Отже, передбачених статтею 11121 ГПК (у редакції, чинній до 15.12.2017) підстав для допуску справи № 910/18667/16 до розгляду в порядку глави XII ГПК України у редакції до 1512.2017 немає.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, статтями 11116, 11121 ГПК у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VІІІ,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у допуску справи № 910/18667/16 до провадження Касаційного господарського суду.

2. Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.С. Берднік

Судді: І.С. Міщенко

В.Г. Суховий