ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.07.2018

Справа № 910/5959/18

За позовом Публічного акціонерного товариства “ДТЕК Добропільська ЦЗФ” (Донецька обл., м. Добропілля)

До Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ) в особі філії “Одеська залізниця” (м. Одеса)

Про стягнення 23.967,47 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство “ДТЕК Добропільська ЦЗФ” звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі філії “Одеська залізниця” про стягнення 23967,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань в частині збереження вантажу прийнятого до перевезення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.18. відкрито провадження у справі № 910/5959/18, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив, додаткових письмових пояснень, додаткових доказів.

20.06.18. від відповідача через відділ діловодства надійшов письмовий відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.18. відзив Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» № НЮ-14/983 від 12.06.18. повернуто відповідачу без розгляду.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Положеннями ст. 248 ГПК України унормовано, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 6 ст. 233 ГПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до залізничної накладної № 51862050 від 08.09.17. відправником – Публічним акціонерним товариством “ДТЕК Добропільська ЦЗФ” надіслано залізничним транспортом в тому числі вагони № 59960708, № 62058912 з вугіллям кам’яним у вологому стані насипом. Одержувачем є ДТЕК Ладижинська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго».

На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці 10.09.17. були складені комерційні акти № 450003/316/160, № 450003/317/161, які свідчать про недостачу вантажу вугілля кам’яного у вагонах № 59960708, № 62058912.

Позивач зазначає, що відповідач, як перевізник належним чином не виконав зобов'язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв’язку з чим зобов’язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 23967,47 грн., заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничної накладної № 51862050 від 08.09.17.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з пунктом 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Аналогічні положення містяться у статтях 110, 113 Статуту залізниць України.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Згідно засвідчувального напису на залізничній накладній № 51862050, право на пред’явлення позовів передано вантажоодержувачем вантажовідправнику.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений комерційним актом № 450003/316/160 від 10.09.17., № 450003/317/161 від 10.09.17.

При складанні комерційного акту № 450003/316/160 від 10.09.17. виявлено наступне: вагон № 56936420 у технічному стані справний. Вагон комісійно переважено на справних 150 тонних електронних вагах. Фактична маса брутто вагона склала 84000 кг, тара за документом 23600 кг, вага нетто 60400 кг, що менше ваги вказаної в документі на 8600 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження вантажу вище рівня бортів на 10-20см, вкатане, марковано посередині повздовжньою бороною. Маються поглиблення за рухом поїзду: над 1,2 люками довжиною 340 см, шириною 280 см, глибиною 60см; над 6,7 люками довжиною 250 см, шириною 280 см, глибиною 50 м. В місцях поглиблень маркування порушене. Вантаж, якого бракує, в вагоні вміститися зміг би.

При складанні комерційного акту № 450003/317/161 від 10.09.17. виявлено наступне: вагон № 54898820 у технічному стані справний. Вагон комісійно переважено на справних 150 тонних електронних вагах. Фактична маса брутто вагона склала 87250 кг, тара за документом 23600 кг, вага нетто 63650 кг, що менше ваги вказаної в документі на 5150 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження вантажу вище рівня бортів на 20 см, вкатане, марковано посередині повздовжньою бороною. Маються поглиблення за рухом поїзду: над 1,2 люками довжиною 300 см, шириною 280 см, глибиною 60 см. . В місцях поглиблень маркування порушене. Течі вантажу немає. Вантаж, якого бракує, в вагоні вміститися зміг би.

Відповідачем усупереч вищевказаним положенням Закону та статті 74 Господарського процесуального кодексу України не спростовано відсутність своєї вини у не забезпеченні схоронності переданого йому вантажу.

Відповідно до п. 2.7. роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.02. № 04-5/601 “Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею”, згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов'язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Надана позивачем до матеріалів справи довідка про вартість 1 тони вугільної продукції, відвантаженої ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (станція Добропілля Донецької залізниці) на адресу ВП «Ладижинська ТЕС» ПАТ «ДТЕК Західенерго» (станція Ладижин Одеської залізниці) у вагонах № 56936420, № 54898820 по накладній № 51862050 становить 2180,05 грн. з ПДВ визнаються судом належними та достатніми доказами на підтвердження вартості втраченого вантажу у вагонах:

Приписами статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв’язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Вагон № 56936420:

Нестача 8600 кг.

Нестача з урахуванням норм природної втрати: 8600 кг – 1380 кг = 7220 кг.

Вартість 1 тони становить 2180,05 грн. з ПДВ.

Вартість нестачі: 7,22 т*2180,05 грн. = 15739,96 грн.

Вагон № 54898820:

Нестача 5150 кг.

Нестача з урахуванням норм природної втрати: 5150 кг – 1376 кг = 3774 кг.

Вартість 1 тони становить 2180,05 грн. з ПДВ.

Вартість нестачі: 3,774 т*2180,05 грн. = 8227,51 грн.

Отже, загальна вартість нестачі становить 23967,47 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю на суму 23967,47 грн., оскільки відповідачем всупереч ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України, ст. 23 Закону України “Про залізничний транспорт”, ст. 113 Статуту залізниць України не доведено суду, що нестача вантажу виникла з незалежних від перевізника причин.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, ч. 9 ст. 165, ст. ст. 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі філії “Одеська залізниця” (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19; ідентифікаційний код 40081200) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (85003, Донецька обл., м. Добропілля, вул. Київська, 1; ідентифікаційний код 00176472) 23967 (двадцять три тисячі дев’ятсот шістдесят сім) грн. 47 коп. - збитків, заподіяних незбереженням прийнятого до перевезення вантажу, 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя           Т.М. Ващенко