РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2018 року Справа № 927/1114/17

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., за участю судового засідання Матюшенко Н.О., розглянувши матеріали справи за позовом Анімаккорд Лтд, Резидент Республіки Кіпр, 3101, Лімасол, Гріва Дігені, 82, Стефані Хауз, 2 поверх, квартира/офіс 202, адреса для листування: вул. Велика Василівська 56, оф. 11, м. Київ, 03150

до першого відповідача Приватного підприємства "Траст-Довіра",

вул. Толстого, 94, м. Чернігів, 14000

другого відповідача Фізичної особи-підприємця Купрієнко Тетяни Олександрівни, АДРЕСА_1, 14005

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "САВСЕРВІС-МОВА", вул. Миколи Краснова, 27, м. Київ

про захист авторського права та стягнення 96000 грн.

Представники сторін:

від позивача: не прибув;

від першого відповідача: не прибув;

від другого відповідача: не прибув;

від третьої особи: не прибув;

в с т а н о в и в:

Позивачем - Анімаккорд Лтд, подано позов до Приватного підприємства "Траст-Довіра", фізичної особи-підприємця Купрієнко Тетяни Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "САВСЕРВІС-МОВА", про захист авторського права шляхом солідарного стягнення з відповідачів компенсації за протиправне використання об'єктів авторського права позивача у розмірі 96000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що неправомірними діями відповідачів порушено виключні права позивача на об'єкти інтелектуальної власності, а саме на три самостійні твори: графічне зображення персонажа "ІНФОРМАЦІЯ_11", графічне зображення персонажа "ІНФОРМАЦІЯ_13" та графічне зображення персонажа "ІНФОРМАЦІЯ_12".

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2017 порушено провадження у справі № 927/1114/17 та розгляд справи призначено на 16.01.2018, 15:30.

15.12.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, згідно з п. 9 ч. 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.01.2018 відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 30.01.2018.

У письмових поясненнях від 26.01.2018, які надійшли від третьої особи (ТОВ "САВСЕРВІС-МОВА"), зазначено, що вказана юридична особа є офіційним дистриб'ютором продукції компанії виробника "ФЕРРЕРО" на підставі дистриб'юторської угоди, укладеної з ТОВ "ФЕРРЕРО Україна", товари реалізує під торговими марками компанії виробника "ФЕРРЕРО" на території України на законних підставах. Як зазначає третя особа, листом №204/06 від 30.09.2016 ТОВ "Маша та Ведмідь" (резидент Російської Федерації) підтвердив, що є власником авторських прав на анімаційні серії "ІНФОРМАЦІЯ_1", зокрема, але не обмежуючись, прав на персонажі, музичні твори, зображення та інші елементи вищезазначених серій, а також підтверджує, що 24.03.2016 ТОВ "Маша і Ведмідь" та MAGIK PRODUKTION GROUP S. A. (Ліцензіат) уклали ліцензійний договір №03-КS/2017 на підставі умов якого MAGIK PRODUKTION GROUP S. A. уповноважена виготовляти та розповсюджувати продукцію через компанії групи Ferrero (група афілійованих юридичних осіб, яка очолюється Ferrero International S.A. (Люксембург) та включаючи, серед іншого, Ліцензіата, а також ЗАО "Ферреро Руссія" та ТОВ "Ферреро Україна": пустотілих яєць з іграшкою, які реалізуються ліцензіатом під торгівельною маркою "Kinder Surprize", масою нетто 20г. До складу кожного продукту входить: упаковка, лист-вкладиш, капсула та іграшка.

У відзиві на позовну заяву перший відповідач позов вважає безпідставним, оскільки Приватне підприємство "Траст-Довіра" не здійснює роздрібну торгівлю кондитерськими виробами (шоколадні яйця) у приміщенні магазину, що розташований за адресою: вул. Толстого, 94в, м. Чернігів. За вказаною адресою перший відповідач здійснює роздрібну торгівлю підакцизних товарів та здає частину приміщення іншій фізичній особі-підприємцю.

У поданому відзиві на позов від 16.01.2018 другий відповідач позов не визнає, пояснюючи, що здійснення продажу кондитерських виробів - шоколадних яєць, загорнутих у яскраві обкладинки, можливо у тому числі із зображенням схожих героїв мільтиплікаціного фільму "ІНФОРМАЦІЯ_1". Другий відповідач не ставив за мету продаж зображення на обгортці, він реалізовував (продавав) кондитерські вироби. Крім того, відповідачем зазначено, що заявлена сума компенсації у розмірі 96000 грн. 00 коп. за продаж кондитерських виробів з націнкою 2 грн. не відповідає критеріям справедливості та добросовісності, визначеним ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідач зазначив, що ним не були здійснені дії щодо опублікування, відтворювання, ввозу та вивозу з митної території України примірників твору і вчинені ним дії не є порушенням ст. 50 Закону України "Про авторське право та суміжні права", на яку посилається позивач у справі.

У письмовій відповіді на відзив відповідачів позивачем пояснено, що ним не було надано відповідачеві дозволу на використання ані самого аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", ані його самостійних частин, між сторонами спору не укладалось жодних договорів на використання зазначених персонажів. Другим відповідачем не було вчинено жодних дій щодо припинення порушення чи ліквідації наслідків вчиненого порушення, вимоги претензії були повністю проігноровані.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30.01.2018 підготовче засідання відкладене на 27.02.2018.

27.02.2018, 13.03.2018, 27.03.2018 та 03.04.2018 згідно із положеннями ч. 2, 6 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошувались перерви в підготовчому засіданні до 13.03.2018, 27.03.2018, 03.04.2018 та 16.04.2018 відповідно.

У підготовчому засіданні 13.03.2018 позивачем подані письмові пояснення, у яких зазначено про відсутність можливості надати оригінал договору №ММ-2 від 10.12.2014 "Про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (анімаційні серіали "ІНФОРМАЦІЯ_1", "ІНФОРМАЦІЯ_10"), оскільки він знаходиться у правовласника - Анімаккорд Лтд.

У підготовчому засіданні 27.03.2018 від відповідачів надійшли спільні заперечення на позов.

Позивачем у підготовчому засіданні 27.03.2018 подані письмові пояснення щодо нотаріально посвідченого договору №ММ-2 від 10.12.2014 "Про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (анімаційні серіали "ІНФОРМАЦІЯ_1", "ІНФОРМАЦІЯ_10")", у яких позивач зазначив, що вказаний договір відповідає оригіналу, якщо іншою стороною не буде доведено протилежне.

Від Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" надійшов електронний лист від 22.03.2018 №20.1.0.0.0/7-20180315/3116 з інформацією про особу, яка є (чи була) користувачем мобільного терміналу №S1CN04GW, за допомогою якого 17.08.2017 о 18 год. 27 хв. проведено розрахунок у магазині "Біля дому", що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Толстого, 94.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.04.2018 провадження у справі №927/128/18 зупинене до завершення перегляду у касаційному порядку Верховним Судом аналогічної справи №927/951/17 за позовом Анімаккорд Лтд до Комунального підприємства „Будинок Книги" Чернігівської міської ради про захист авторського права та стягнення 96000,00 грн. компенсації.

Постановою Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №927/951/17 постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 зі справи №927/951/17 залишено без змін, а касаційну скаргу Анімаккорд Лтд (Animaccord LTD) - без задоволення.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.06.2018 поновлено провадження у справі №927/1114/17, розгляд справи по суті призначено на 03.07.2018, явка представників учасників судового процесу обов'язковою не визнавалась.

У судове засідання 03.07.2018 сторони явку своїх повноважних представників у засідання суду не забезпечили, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлялися належним чином шляхом надсилання за їх юридичними адресами ухвали господарського суду, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 727 від 08.06.2018 - позивачу, №324 від 08.06.2018 - третій особі, №714 від 08.06.2018 - першому відповідачу.

15.06.2018 на адресу Господарського суду Чернігівської області підприємством зв'язку повернуто поштове відправлення, а саме ухвала суду, надіслана судом другому відповідачеві за даним позовом - фізичній особі - підприємцю фізичній особі-підприємцю Купрієнко Тетяні Олександрівні (юридична адреса: АДРЕСА_1, 14005), із зазначенням причини повернення: "інші причини, що не дали змоги виконати обов?язки щодо пересилання поштового відправлення".

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до ч. 6 п. 4 с. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, другий відповідач у справі належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

До початку судового розгляду справи по суті від позивача на адресу суду надійшла письмова заява від 04.06.2018 про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить захистити порушені фізичною особою -підприємцем Купрієнко Т.О. виключні права позивача на самостійні твори: графічне забраження персонажа "Маша", графічне зображення персонажа "ІНФОРМАЦІЯ_13" та графічне зображення персонажа "ІНФОРМАЦІЯ_12" шляхом стягнення з другого відповідача суми компенсації у розмірі 16000 грн. 00 коп. Судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу просить покласти також на другого відповідача. Позовних вимог щодо першого відповідача позивачем не заявлено.

Заява про зменшення розміру позовних вимог відповідає положенням п. 2 ч. 2 ст. 46 та ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, а тому прийнята судом до розгляду.

Новою ціною позову є 16000 грн. 00 коп.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами та матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

01.04.2008 товариством з обмеженою відповідальністю Студія "АНИМАККОРД" (замовник, позивач) та ОСОБА_8 (автор-виконавець) укладено авторський договір замовлення № ОК-2/2008 (а.с. 179), відповідно до п.1.1. якого автор-виконавець створив і передав замовнику сценарії 8-ми серій дитячого телевізійного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", а замовник прийняв та оплатив сценарій (п. 1.1. договору).

08.06.2010 товариством з обмеженою відповідальністю Студія "АНИМАККОРД" як правовласником та товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_1" як правонабувачем укладено договір про відчуження виключних прав на аудіовізуальні твори (серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1") №010601-МиМ (а.с. 190-191), відповідно до п.1.1. якого правовласник передає правонабувачу виключне право на аудіовізуальні твори (серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1" (далі - твір), який має статус "національний фільм", а правонабувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду. Передачі підлягає виключне право на серії аудіовізуальних творів: 1) "ІНФОРМАЦІЯ_2" 2) "ІНФОРМАЦІЯ_3", 3) "ІНФОРМАЦІЯ_4", 4) "ІНФОРМАЦІЯ_5", 5) "ІНФОРМАЦІЯ_6", 6) "ІНФОРМАЦІЯ_7", 7) "ІНФОРМАЦІЯ_8", 8) "ІНФОРМАЦІЯ_9".

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на твір (пункт 6.1).

Відповідно до пункту 2 додатку № 1 до договору одночасно з передачею права на твір правовласник передає правонабувачу у повному об'ємі виключні права на всі юридично значущі охоронювані елементи твору (включаючи, але не обмежуючись, назвою твору та його окремих серій, графічним зображенням, мальованими зображеннями персонажів твору, їх іменами, текстом) незалежно від того, чи поіменовані вказані елементи безпосередньо у додатках до договору (а.с. 91).

10.12.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" (правовласник) та Анімаккорд Лтд (позивач, набувач) укладено договір №ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали "ІНФОРМАЦІЯ_1" і "ІНФОРМАЦІЯ_10") (далі за текстом - договір), у відповідності з умовами пункту 1.1 якого правовласник у порядку, передбаченому договором, передає і відчужує набувачу виключне право у повному обсязі на аудіовізуальні твори, а набувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду.

Відповідно до п. 1.3 договору правовласник заявляє і гарантує, що правовласник є єдиним власником виключного права на аудіовізуальні твори і що після передачі/відчуження згідно актів передачі прав або актам приймання-передачі виключне право на аудіовізуальні твори не буде заставлено та не буде обтяжено ніякими іншими зобов'язаннями чи будь-якими іншими інтересами будь-якого виду.

Відповідно до п. 1.5 договору виключне право на аудіовізуальні твори переходить від правовласника до набувача з дати підписання актів приймання прав.

Згідно п. 1.7.1 договору до набувача переходять права правовласника, який є ліцензіаром за всіма діючим ліцензійними договорами (зазначених у відповідному додатку до договору), укладених правовласником відносно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі за цим договором. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити усі компанії-ліцензіати у письмовій формі про передачу своїх прав за діючими ліцензійним договорам.

Пунктом 4.1 договору визначено, що одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори правовласник передає набувачу у повному обсязі виключне право на всі юридично значимі охоронювані елементи та об'єкти аудіовізуальних творів, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, інструкцію по стилю, робочі матеріали, назву анімаційних серіалів "ІНФОРМАЦІЯ_1" та "ІНФОРМАЦІЯ_10", графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо у додатках до договору.

Відповідно до п. 7.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом усього терміну дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації терміну дії виключного права.

Додатком №1 до договору від 10.12.2014 №ММ-2 сторони погодили основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів "ІНФОРМАЦІЯ_1" і "ІНФОРМАЦІЯ_10" та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

Відповідно до п. 1 акту передачі прав №1 від 01.01.2015 до договору від 10.12.2014 № ММ-2 правовласник на дату підписання вказаного акту передав набувачу виключне право у повному об'ємі на аудіовізуальні твори, а набувач прийняв виключне право у повному об'ємі на аудіовізуальні твори (том справи 1, а.с. 52-53).

Також між ТОВ «Маша і Ведмідь» та Компанією «Анімаккорд Лтд» укладено додатки №№ 2, 3 та додаткову угоду № 1 від 30.04.2015 до договору, що невід'ємною частиною договору від 10.12.2014 (том справи 1, а.с. 43-51).

При цьому судом не приймається до уваги наявний в матеріалах справи акт приймання-передачі №2 до договору ММ-1 від 05.10.2013 (том справи 1, а.с.54), оскільки такий договір відсутній в матеріалах справи, наявність авторських прав за цим договором позивачем не обґрунтовується.

Як зазначає позивач, 17.08.2017 у магазині "Біля дому", господарську діяльність у якому здійснюють фізична особа підприємець - Купрієнко Т.О. та приватне підприєство «Траст-Довіра», розташованому за адресою: м. Чернігів, вул. Толстого, 94 здійснено продаж (розповсюдження) наступного товару

- «Шоколадне яйцене» з використанням зображення без дозволу позивача графічного зображення персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_11", "ІНФОРМАЦІЯ_12", "ІНФОРМАЦІЯ_13" з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Позивач вказує, що другим відповідачем використано три самостійні об'єкти інтелектуальної власності - графічні зображення персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_11", "ІНФОРМАЦІЯ_12" та "ІНФОРМАЦІЯ_13" з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" на вищевказаному контрафактному товарі.

У підтвердження факту розповсюдження товарів у магазині "Біля дому", господарську діяльність у якому здійснює другий відповідач, позивач надав копію банківського чеку від 17.08.2017 №4801 (а.с. 109), виданого платіжним терміналом S1CNO4GW фізичної особи-підприємця Купрієнко Т.О., фіскальний чек від 17.08.2017, фотокопії придбаного товару та компакт-диск з відповідним записом процедури закупівлі (том справи.1, а.с. 80-82, 116).

При цьому позивач стверджує, що ним не надавався другому відповідачу будь-якого дозволу на використання ані самого аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", ані його частин - персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_11» «ІНФОРМАЦІЯ_13», «ІНФОРМАЦІЯ_12». Позивач вважає, що саме неправомірними діями другого відповідача були порушені виключні майнові права, які належать позивачу.

Позивачем на адресу відповідачів направлялись претензії №22-08/17-3 від 22.08.2017, №22-08/17-3 від 22.08.2018 з проханням припинення розповсюдження продукції з використанням елементів аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіали «ІНФОРМАЦІЯ_1» (том справи 1, а.с.65,67), що підтверджується описами вкладень у цінний лист та фіскальними чеками від 23.08.2017 та (том справи 1, а.с. 66,68).

Претензії відповідачами залишені без відповіді.

Вказаними діями, за доводами позивача, другий відповідач порушив виключні майнові авторські права позивача на аудіовізуальний твір - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом про стягнення компенсації за протиправне використання другим відповідачем об'єктів авторського права на контрафактному товарі у заявленому до стягненні розмірі 16000 грн. 00 коп. ( з урахуванням заяви від 08.06.2018 про зменшення позовних вимог).

Розмір компенсації позивач обґрунтовує однократністю порушення прав інтелектуальної власності, а саме: розповсюдження 1-го контрафактного товару («Яйце шоколадне») на якому протиправно використані другим відповідачем об?єкти авторського права "ІНФОРМАЦІЯ_11", "ІНФОРМАЦІЯ_12" та "ІНФОРМАЦІЯ_13".

В процесі судового розгляду справи судом на адресу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» направлялися ухвали з вимогою надати інформацію стосовно особи, яка є (чи була) користувачем мобільного терміналу №S1CN04GW, за допомогою якого 17.08.2017 о 18 год. 27 хв. проведено розрахунок у магазині "Біля дому", що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Толстого, 94.

Електронним листом від 22.03.2018 №20.1.0.0.0/7-20180315/3116 Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" повідомлено про те, що користувачем мобільного терміналу №S1CN04GW (iCT220 GPRS), серійний номер 12267СТ71799485, адреса м. Чернігів, вул. Толстого, буд. 94, є Купрієнко Тетяна Олександрівна, РНОКПП НОМЕР_1, на яку і зареєстрований вказаний термінал.

Вказані відомості відповідачами не спростовані.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Захист порушених особистих немайнових та майнових прав керується Цивільним кодексом України та Законом України "Про авторське право і суміжні права".

Згідно ч. 1, 2 ст. 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Об'єктами авторського права є твори, зокрема, аудіовізуальні твори (п. 1 ч. 1 ст. 433 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 435 Цивільного кодексу України первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права" первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства).

Відповідно до статті 7 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Відповідно до п.п. 1,2 статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані. Майнове право суб'єкта авторського права, який є юридичною особою, може бути передане (відчужене) іншій особі у встановленому законом порядку внаслідок ліквідації цієї юридичної особи - суб'єкта авторського права.

Відповідно до п. 1-2 статті 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21-25 цього Закону. Передача права на використання твору іншим особам може здійснюватися на основі авторського договору про передачу виключного права на використання твору або на основі авторського договору про передачу невиключного права на використання твору.

Частина 1 та 2 статті 33 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачає, що договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі. В усній формі може укладатися договір про використання (опублікування) твору в періодичних виданнях (газетах, журналах тощо). Договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передаване право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї із сторін повинно бути досягнено згоди). Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу, отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зазначені вище обставини підтверджуються договором про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали "ІНФОРМАЦІЯ_1" і "ІНФОРМАЦІЯ_10") (далі за текстом - договір) від 10.12.2014, підписаний уповноваженими представниками юридичних осіб і скріплений відтисками печаток останніх на час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного є підтвердженим факт, що позивач є власником виключних майнових прав на твір (аудіовізуальні твори серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1") та його складові частини, які можуть використовуватися самостійно і має право захищати свої права, в тому числі шляхом звернення до господарського суду.

Відповідно до ст. 440 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до ст. 441 Цивільного кодексу України використанням твору є його:1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Відповідно до ст. 443 Цивільного кодексу України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Як встановлено судом, 17.08.2017 у магазині "Біля дому", господарську діяльність у якому здійснює фізична особа підприємець - Купрієнко Т.О., розташованому за адресою: м. Чернігів, вул. Толстого, 94, здійснено продаж (розповсюдження) товару: «Шоколадне яйцене» з використанням зображення без дозволу позивача графічного зображення персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_11", "ІНФОРМАЦІЯ_12", "ІНФОРМАЦІЯ_13" з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", що підтверджено наявними у справі копіями банківського чеку від 17.08.2017 №4801 (том 1, а.с. 109), виданого платіжним терміналом S1CNO4GW, фіскального чеку від 17.08.2017, фотокопіями придбаного товару та компакт-диском з відповідним записом процедури закупівлі (том 1, а.с. 80-82, 116).

Користувачем мобільного терміналу №S1CN04GW (iCT220 GPRS), серійний номер 12267СТ71799485, адреса м. Чернігів, вул. Толстого, буд. 94, є Купрієнко Тетяна Олександрівна, РНОКПП НОМЕР_1.

Вказані обставини не спростовані відповідачами у справі.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 426 Цивільного кодексу України, особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності.

Підпунктом "а" ч. 1 ст. 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права" встановлено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 вказаного вище Закону обмежень майнових прав. Принцип вичерпання прав стосується лише оригіналу чи примірників творів, правомірно введених у цивільних обіг. Розповсюдження ж контрафактних примірників творів у будь-якому разі є порушенням виключних майнових прав на твір, незалежно від того, створено цей примірник самим порушником чи придбано у третіх осіб (для подальшого використання у комерційних цілях).

Другий відповідач не надав суду доказів наявності у нього права на використання частин аудіовізуального твору - персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_11», «ІНФОРМАЦІЯ_12» та «ІНФОРМАЦІЯ_13».

Листом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" від 22.03.2018 №20.1.0.0.0/7-20180315/3116 підтверджено, що користувачем терміналу №S1CN04GW, за допомогою якого 17.08.2017 о 18 год. 27 хв. проведено розрахунок у магазині "Біля дому", що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Толстого, 94 є ФОП Купрієнко Т.О., тобто за оплачений товар кошти були отримані сама другим відповідачем (ФОП Купрієнко Т.О.)

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт використання другим відповідачем об'єктів права інтелектуальної власності без відповідного дозволу, чим порушено виключні майнові авторські права позивача на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1", зокрема на самостійні твори: графічне зображення персонажа "ІНФОРМАЦІЯ_11", "ІНФОРМАЦІЯ_14" і "ІНФОРМАЦІЯ_13".

У процесі розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт порушення першим відповідачем виключних майнових авторських прав позивача, оскільки позивачем не доведено, що Приватне підприємство "Траст-Довіра" здійснює роздрібну торгівлю кондитерськими виробами (шоколадні яйця) у приміщенні магазину, що розташований за адресою: вул. Толстого, 94в, м. Чернігів.

У поданому відзиві на позов від 16.01.2018 другим відповідачем зазначено, що він не ставив за мету продаж зображення на обгортці, він реалізовував (продавав) кондитерські вироби. Крім того, ним не були здійснені дії щодо опублікування, відтворювання, ввозу та вивозу з митної території України примірників твору і вчинені ним дії не є порушенням ст. 50 Закону України "Про авторське право та суміжні права", на яку посилається позивач у справі.

Вказані доводи другого відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки кондитерський виріб (шоколадне яйце) та його обгортка із нанесеними на неї графічними зображеннями персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_11", "ІНФОРМАЦІЯ_14" та "ІНФОРМАЦІЯ_13" є складовими одного виду товару, який реалізовувався другим відповідачем і не підлягають оцінці окремо один від одного.

Дії ж щодо опублікування, відтворювання, ввозу та вивозу з митної території України примірників твору, інтелектуальні права на який захищені законом, на відсутність яких послався у відзиві другий відповідач, не є виключним переліком видів порушення прав на об"єкти інтелектуальної власності. Так, приписами п. ж ст. 50 Закону України "Про авторське право та суміжні права" встановлено, зокрема, такі види порушень, як розповсюдження, ввезення на митну територію України з метою розповсюдження, публічне сповіщення об'єктів авторського права і (або) суміжних прав, з яких без дозволу суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав вилучена чи змінена інформація про управління правами, зокрема в електронній формі.

У письмових поясненнях від 26.01.2018, які надійшли від третьої особи (ТОВ "САВСЕРВІС-МОВА"), зазначено, що вказана юридична особа є офіційним дистриб'ютором продукції компанії виробника "ФЕРРЕРО" на підставі дистриб'юторської угоди, укладеної з ТОВ "ФЕРРЕРО Україна", товари реалізує під торговими марками компанії виробника "ФЕРРЕРО" на території України на законних підставах. Як зазначає третя особа, листом №204/06 від 30.09.2016 ТОВ "Маша та Ведмідь" (резидент Російської Федерації) підтвердив, що є власником авторських прав на анімаційні серії "ІНФОРМАЦІЯ_1", зокрема, але не обмежуючись, прав на персонажі, музичні твори, зображення та інші елементи вищезазначених серій, а також підтверджує, що 24.03.2016 ТОВ "Маша і Ведмідь" та MAGIK PRODUKTION GROUP S. A. (Ліцензіат) уклали ліцензійний договір №03-КS/2017 на підставі умов якого MAGIK PRODUKTION GROUP S. A. уповноважена виготовляти та розповсюджувати продукцію через компанії групи Ferrero (група афілійованих юридичних осіб, яка очолюється Ferrero International S.A. (Люксембург) та включаючи, серед іншого, Ліцензіата, а також ЗАО "Ферреро Руссія" та ТОВ "Ферреро Україна": пустотілих яєць з іграшкою, які реалізуються ліцензіатом під торгівельною маркою "Kinder Surprize", масою нетто 20г. До складу кожного продукту входить: упаковка, лист-вкладиш, капсула та іграшка.

Надаючи оцінку вказаним доводам третьої особи, суд виходить з приписів ч. 3, ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик наслідків, пов"яязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

ТОВ "САВСЕРВІС-МОВА" суду не надано належних та допустимих доказів укладення ТОВ "Маша і Ведмідь" та MAGIK PRODUKTION GROUP S. A. ліцензійного договору №03-КS/2017 від 24.03.2016, на підставі умов якого MAGIK PRODUKTION GROUP S. A. уповноважена виготовляти та розповсюджувати продукцію через компанії групи Ferrero (пустотілі яйця з іграшкою, які реалізуються ліцензіатом під торгівельною маркою "Kinder Surprize", масою нетто 20г).

Лист №204/06 від 30.09.2016 представника ТОВ "Маша та Ведмідь" із відомостями щодо укладення вказаного договору не є доказом передачі виключних майнових прав інтелектуальної власності, оскільки, як вже зазначено, доказом такої передачі є сам договір.

Таким чином, матеріалами справи, її фактичними обставинами доведено факт вчинення другим відповідачем порушення, передбаченого п. ж ст. 50 Закону України "Пр авторське право та суміжні права".

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N 475/97-ВРКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі " Трофимчук проти України" № 4241/03 від 28.10.2010р. зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що всі інші доводи та заперечення сторін судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вище зроблених висновків суду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 432 Цивільного кодексу України суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення.

Використання твору без дозволу суб'єкта авторського права є порушенням авторського права, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права», за яке пунктом "г" частини другої статті 52 цього Закону передбачена можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний визначити розмір компенсації, ураховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача за приписами ч.2 ст.52 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з другого відповідача 16000 грн. 00 коп.

компенсації.

У визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема справедливості, добросовісності та розумності. Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Виплата компенсації за порушення майнових авторських прав підпадає під ознаки "інших виплат", про які йдеться у Законі України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений Законом України "Про авторське право і суміжні права" на час прийняття рішення у справі, не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначенні компенсації.

Отже, при визначенні розміру відповідної компенсації слід виходити з приписів пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та застосовувати розрахункову величину у розмірі 1600 грн.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 30.05.2018 у справі №927/951/17.

Позивачем правомірно визначено кількість контрафактних товарів - 1 («Яйце шоколадне») на яких протиправно використані другим відповідачем об?єкти авторського права "ІНФОРМАЦІЯ_11", "ІНФОРМАЦІЯ_12" та "ІНФОРМАЦІЯ_13".

Таким чином, розрахунок суми компенсації має бути таким: 1600 прожиткових мінімуму доходів громадян *10 кратність * 1 порушення = 16 000 грн.

З урахуванням вищевикладеного вище, беручи до уваги зазначену позицію Верховного Суду та обставини порушення другим відповідачем виключних майнових авторських прав позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення компенсації з другого відповідача у сумі 16000 грн. 00 коп. на користь позивача у справі.

У позові до першого відповідача - ПП "Траст-Довіра", слід відмовити за необгрунтованістю та відсутністю вимог до нього.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на другого відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У складі судових витрат позивач просить стягнути з другого відповідача суму оплати послуг адвоката у розмірі 15000 грн. 00 коп.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У підтвердження вимоги про стягнення витрат на оплату послуг адвоката позивачем надано додатковий договір №1 від 12.09.2017 до договору про надання правової допомоги №02-09/17-г від 11.09.2017, квитанцію до прибуткового касового ордера №10 від 11.01.2018 на суму 15000 грн. 00 коп., детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатами згідно договору №02-09/17-г від 11.09.2017 на суму 15000 грн. 00 коп., акт виконаних робіт (наданих послуг) від 11.01.2018, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія НОМЕР_2 від 03.10.2016 на ім?я Жук Ю.М., ордер АА №136963 від 19.09.20172017 на підставі договору про надання правової допомоги №02-09/17-г на право надання правову допомогу адвокатом Жуком Ю.М., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 12.07.2017, серія НОМЕР_3 на ім?я Четвертак К.С., ордер КВ №700664 від 11.09.2017 на підставі договору про надання правової допомоги №02-09/17-г на право надання правову допомогу адвокатом Четвертаком К.С., а також копії посвідчень адвоката України Жук Ю.М. та Четвертак К.С. (а.с. 122-125, 141-144).

Відповідно до умов пункту 1 додаткового договору №1 від 12.09.2017 Адвокатське об?єднання «Фіделіум», в особі голови об?єднання адвоката Жука Ю.М. та адвоката об?єднання Четвертака К.С. (далі Адвокатське об?єднання) та Анімаккорд Лтд в особі Сушка Вадима Сергійовича (клієнт) домовились, що за цим додатковим договором гонорар за договором про надання правової допомоги №02-09/17-г від 11.09.2017 становить 15000 грн. 00 коп.

У пункті 5 додаткового договору зазначено, що даний договір є невід?ємною частиною основного договору про надання правової допомоги №02-09/17-г від 11.09.2017.

Як зазначено у квитанції до прибутковому касовому ордері №10 від 11.01.2018 вартість послуг складає 15000 грн. 00 коп. Крім того, актом виконаних робіт від 11.01.2018 сторони підтвердили, що відповідно до договору надання правової допомоги №02-09/17-г від 11.09.2017 роботу виконано (надано послуги) повністю, жодних претензій та зауважень щодо надання правової допомоги у сторін відсутні.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У контексті цієї статті судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується фінансовими документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Відтак, ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як роз'яснено у п.6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу УІ Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

З урахуванням викладеного вище витрати на оплату послуг адвоката підлягають включенню до складу судових витрат у справі та стягненню з другого відповідача на користь позивача у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог (з урахуванням відмови у позові щодо першого відповідача), а саме у розмірі 7500 грн. 00 коп.

Стягненню з другого відповідача на користь позивача у справі підлягає також судовий збір у розмірі 133 грн. 33 коп. пропорційно розміру частково задоволених позовних вимог та виходячи із заяви позивача про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне роз'яснити, що сума залишку сплаченого судового збору у розмірі 1333 грн. 34 коп. поверненню з державного бюджету на даний час не підлягає, оскільки відсутнє відповідне клопотання позивача.

Керуючись статтями 129,237, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Купрієнко Тетяни Олександрівни, АДРЕСА_1, 14005, код НОМЕР_1, на користь Анімаккорд Лтд, резидент Республіки Кіпр, 1095, м. Нікосія, Ніку Георгію, будинок 6, корпус С, 7 поверх, офіс 703, адреса для листування: вул. Велика Васильківська 56, оф. 11, м. Київ, 03150, реєстраційний номер НЕ 244451, 16000 грн. (шістнадцять тисяч гривень) 00 коп. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав, 133 грн. 33 коп. судового збору та 7500 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

3. У задоволенні позову до Приватного підприємства "Траст-Довіра" відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні 03.07.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

4. Згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписаний 13.07.2018.

Суддя Демидова М.О.