ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.05.2018р. Справа №905/253/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ, в особі відокремленого підрозділу Словянського управління по газопостачанню та газифікації, м.Словянськ,

до відповідача: Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет», м.Слов'янськ,

про стягнення 244029,47 грн

Справа розглядалась за правилами загального позовного провадження

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 пров. юрисконс.

від відповідача: не з'явився

Згідно із ст.183 ГПК України

в засіданні суду оголошувалась перерва з 06.03.2018р. по 14.03.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ в особі Слов'янського управління по газопостачанню та газифікації, м.Слов'янськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою (з урахуванням змісту заяви №641/04 від 23.04.2018р. в частині збільшення вимоги про стягнення інфляційних втрат) до Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет», м.Слов'янськ про стягнення заборгованості у розмірі 213607,74 грн за спожитий природний газ, 3% річних 5835,50 грн, інфляційних втрат 24586,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору №1118 від 29.02.2016р. на постачання природного газу в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати товару, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві №68-18-141 від 23.02.2018р. вказував, що в силу приписів ч.1 ст.2 Закону України «Про державні закупівлі» сфера дії вказаного нормативно-правового акту застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, внаслідок чого на закупівлю природного газу на суму 213607,74 грн обовязковою є процедура проведення відкритих торгів. Крім того, за твердженням відповідача, з огляду на те, що спірний правочин припинив свою дію 27.02.2017р., процедуру державної закупівлі природного газу на 2017 рік проведено не було, вимоги позивача про стягнення основного боргу, процентів річних та інфляційних є необґрунтованими, безпідставними та не підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив без номеру та дати, яка надійшла до господарського суду 13.03.2018р., позивач вказував на фактичне отримання товару на суму 213607,74 грн відповідачем, внаслідок чого, на його думку, відсутність окремого договору на бюджетний 2017 рік не впливає на правомірність вимог позивача. Окрім того, з огляду на правову природу нарахувань, здійснених згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України, позивач також наполягав на правомірності своїх вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

У письмових поясненнях без номеру та дати, які надійшли до господарського суду 25.04.2018р., відповідач зазначав про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу. У залишковій частині вимог Державний вищий навчальний заклад «Донбаський державний педагогічний університет» заперечив проти їх задоволення.

Відповідач у судове засідання 24.05.2018р. з розгляду справи по суті не зявився.

Як визначено у ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність у судовому засіданні представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобовязується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобовязується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Як свідчать матеріали справи, 29.02.2016р. між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (постачальник) та Державним вищим навчальним закладом «Донбаський державний педагогічний університет» (споживач) був підписаний договір на постачання природного газу №1118 за приписами п.п.1.1, 1.2 якого постачальник постачає природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором на забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість прийнятого природного газу у розмірах, строках, та порядку, передбачених договором. Передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності обєктів споживача відповідно до актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін і має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місце встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу, ділянок обслуговування.

Відповідно до п.п.4.1, 4.3, 4.4 договору №1118 від 29.02.2016р. розрахунки за поставлений споживачеві природний газ здійснюються за вільними цінами, які визначаються у первинних документах до цього договору (у тому разі рахунках, листах, додаткових угодах тощо). На дату укладення договору ціна за 1000 куб. м складає 6832,50 грн, крім того ПДВ 20%, усього з ПДВ 8199 грн. Постачальник зобовязується розміщувати інформацію про ціну газу на своєму офіційному веб-сайті: http://oblgaz.donetsk.ua.

Сторонами неодноразово вносились зміни в п.4.3 укладеного позивачем та відповідачем правочину, внаслідок чого ціна на газ становила: з 01.01.2017р. 9051,12 грн з ПДВ, з 01.02.2017р. 10251,12 грн з ПДВ, з 01.03.2017р. 8717,64 грн з ПДВ, з 01.04.2017р. 8052,12 грн з ПДВ.

За змістом п.10.1 договору №1118 від 29.02.2016р. останній набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31.12.2016р. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору, жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії, або перегляд його умов.

Додатковою угодою б/н від 31.12.2016р. до договору №1118 від 29.02.2016р. відповідно до п.5 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» сторони погодили продовжити термін дії договору на строк до 28.02.2017р., достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року.

В той же час, за твердженням позивача, постачання природного газу здійснювалось споживачу за вказаним правочином у період з січня по квітень 2017 року.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, сторонами укладались додаткові угоди до договору щодо ціни за природний газ, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Водночас, у матеріалах справи наявні письмові докази продовження дії договору шляхом поставки та споживання природного газу після лютого 2017 року на підставі спірного договору: акти-рахунки на оплату природного газу за договором №1118 від 29.02.2016р., які були прийняті представником споживача без зауважень та заперечень; акти прийому-передачі природного газу, підписані відповідачем та скріплені його печаткою.

Крім того, в силу приписів ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» несанкціонований відбір природного газу не допускається.

Відтак, приймаючи до уваги, що у матеріалах справи наявні докази фактичного існування між сторонами правовідносин з постачання/споживання природного газу саме за договором №1118 від 29.02.2016р., виходячи з того, що постачання природного газу без оформлення договору не допускаються, а доказів існування між сторонами будь-яких інших договірних відносин з постачання природного газу крім визначених договором №1118 від 29.02.2016р. матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що зобовязання сторін за вказаною угодою продовжились та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п.4 ч.1, п.2 ч.2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач має право на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів; споживач зобовязаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

За змістом п.п.2.6-2.8 договору №1118 від 29.02.2016р. постачання газу підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється за даними комерційного вузла обліку, визначених у додатку №1 до договору. Постачальник до 5 числа наступного за звітним місяцем, направляє споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобовязується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою споживача, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (п.2.9 договору поставки газу).

Як свідчать матеріали справи, на виконання зобовязань, заснованих на договорі №1118 від 29.02.2016р., позивачем та відповідачем було підписано, зокрема, наступні акти прийому-передачі природного газу:

- №65 за січень 2017 року обсягом 20,142 тис. куб. м,

- №65 за лютий 2017 року обсягом 19,427 тис. куб. м,

- №65 за березень 2017 року обсягом 1,654 тис. куб. м,

- №65 за квітень 2017 року обсягом 0,005 тис. куб. м.

Як зазначає позивач, відповідач встановлений договором обовязок по оплаті отриманих послуг з розподілу природного газу у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі відокремленого підрозділу Словянського управління по газопостачанню та газифікації заявлено вимоги, зокрема, про стягнення основного боргу у розмірі 213607,74 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом п.4.7 договору №1118 від 29.02.2016р. споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим; датою оплати рахунка (здійснення розрахунку) є дата, на яку були зараховані кошти на рахунок постачальника.

Відтак, зобовязання з оплати газу, мали бути виконані наступним чином:

- за поставкою січня 2017 року на суму 182307,65 грн 10.02.2017р. включно,

- за поставкою лютого 2017 року на суму 199148,50 грн 10.03.2017р. включно,

- за поставкою березня 2017 року на суму 14418,98 грн 10.04.2017р. включно,

- за поставкою квітня 2017 року на суму 40,26 грн 10.05.2014р. включно,

Як свідчать матеріали справи, позивачем були виставлені, а відповідачем прийняті акти-рахунки №65 від 31.01.2017р. на суму 182307,65 грн, №65 від 28.02.2017р. на суму 199148,50 грн, №65 від 31.03.2017р. на суму 14418,98 грн, №65 від 30.04.2017р. на суму 40,26 грн.

Вищезазначені рахунки були отримані представниками відповідача у відповідності до умов договору №1118 від 29.02.2016р. Факт отримання рахунків відповідачем в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не заперечується.

В той же час, доводів, які б спростовували правильність визначення позивачем обсягу поставленого природного газу та його вартості відповідачем не наведено, а судом не встановлено, внаслідок чого суд приймає зазначені вище розрахунки позивача як достовірні.

Проте, за твердженнями позивача, всупереч умовам укладеного договору і положенням ст.ст.526, 692 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, Державний вищий навчальний заклад «Донбаський державний педагогічний університет» за спожитий природний газ у встановлені спірним правочином строки та у повному обсязі не розрахувався.

Ухвалою господарського суду від 14.02.2018р. відповідача було зобовязано представити суду, в тому числі, відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (за наявності).

Проте, належних та допустимих доказів в розумінні норм ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували факт наявності заборгованості перед Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі відокремленого підрозділу Словянського управління по газопостачанню та газифікації, відповідачем не представлено.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивач зобовязання за договором №1118 від 29.02.2016р. на постачання природного газу виконав належним чином, зауважень щодо кількості та якості спожитого енергоносія від відповідача не надходило, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за спірним договором обовязки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, з огляду на всі представлені позивачем докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет» на користь позивача суми боргу за спожитий у січні квітні 2017 року природний газ у розмірі 213607,74 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення (з урахуванням заяви №641/04 від 23.04.2018р.) 3% річних в розмірі 5835,50 грн за період з 11.02.2017р. по 08.02.2018р.

Крім того, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» просить стягнути з відповідача (з урахуванням заяви №641/04 від 23.04.2018р.) інфляційну складову боргу у розмірі 24586,23 грн за період з березня 2017 року по лютий 2018 року.

Перевіривши розрахунки позивача, суд встановив, що відсотки річних та інфляційна складова боргу за визначені позивачем періоди є фактично більшими, ніж заявлені позивачем до стягнення. Проте, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню на визначені позивачем суми.

Разом з тим, можливість нарахування визначених ст.625 Цивільного кодексу України платежів не залежить від договірного чи не договірного характеру правовідносин сторін, внаслідок чого заперечення відповідача у цій частині є безпідставними. Окрім того, відповідно до наведених вище висновків суду, у період з січня по квітень 2018 року сторони перебували у договірних відносинах згідно з договором №1118 від 29.02.2016р.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Тобто, з огляду на приписи вказаних норм судові витрати є пов'язаними із розглядом справи судом (в деяких випадках (сплата судового збору, поштове відправлення кореспонденції іншій особі) є обов'язковими, а відтак є похідними від відповідного процесуального документу (позову, скарги тощо).

Наразі, будь-які дії учасника господарської справи, пов'язані із її розглядом судом, в тому числі, участь у судовому засіданні є процесуальною дією в розумінні п.4 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, а відтак і витрати понесені такою стороною, відносяться до складу судових витрат.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 3660,44 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Одночасно, судовий збір в сумі 377,33 грн, сплачений у звязку з поданням Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі відокремленого підрозділу Словянського управління по газопостачанню та газифікації заяви №641/04 від 23.04.2018р. про зміну предмету позову, збільшення суми позовних вимог (в частині вимог про стягнення пені), з огляду на приписи ст.7 Закону України «Про судовий збір» підлягає поверненню заявнику.

Крім того, судовий збір в сумі 29,74 грн також підлягає поверненню позивачу у звязку зі сплатою збору у більшому розмірі ніж передбачено діючим законодавством.

Разом з тим, за змістом попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі відокремленого підрозділу Словянського управління по газопостачанню та газифікації просило суд стягнути з відповідача витрати, повязані із поштовим відправленням у розмірі 21 грн, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями фіскального чеку та цінного листа з описом вкладення про направлення копії позовної заяви з додатками на адресу Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет».

Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

В силу норм ч.2 ст.128 вказаного кодексу України розмір витрат, пов'язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів та вчинення інших дій, пов'язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» додано до позовної заяви опис вкладення у цінний лист про направлення Державному вищому навчальному закладу «Донбаський державний педагогічний університет» копії позовної заяви із додатками (відповідно до переліку) та фіскальний чек, за змістом якого, сума поштової послуги (направлення кореспонденції) склала 15 грн з ПДВ.

Таким чином, оскільки матеріали справи містять докази понесених позивачем витрат на відправлення поштової кореспонденції, повязаної з розглядом справи, у розмірі 15 грн, суд вважає за необхідне покласти витрати Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» у розмірі 15 грн на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.46, 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет» (84116, Донецька обл., м.Слов'янськ, вул.Генерала Батюка, буд.19, ) на користь Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Південна, буд.1, ) в особі відокремленого підрозділу Словянського управління по газопостачанню та газифікації (84122, Донецька область, м.Слов'янськ, вул.Світлодарська, буд.28-Б, ) заборгованість у розмірі 213607,74 грн, 3% річних 5835,50 грн, інфляційні 24586,23 грн, а також судовий збір у розмірі 3660,44 грн та витрати, повязані із розглядом справи в сумі 15 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 24.05.2018р.

Повний текст рішення складено та підписано 04.06.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця