ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" липня 2018 р. Справа № 924/355/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д. при секретарі судового засідання Комарніцька Н.П., розглянувши матеріали

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтагруп", м. Хмельницький

до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Шепетівське автотранспортне підприємство 16807", м. Шепетівка

про стягнення 766 283,70 грн.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю №14/05-18 від 14.05.2018р.;

Від відповідача: ОСОБА_3 - згідно ордеру серія ХМ №010155

В судовому засіданні відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть: з оголошенням перерви в судовому засіданні від 23.07.2018р.

Позивач ТОВ "Нафтагруп", м. Хмельницький звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Шепетівське автотранспортне підприємство 16807", м. Шепетівка в якому просить суд стягнути на свою користь заборгованість в загальній сумі 766 283,70 грн. із них 619 895,00грн. - основна заборгованість, 33 887,44грн. - пеня, 70 132,00грн. - штраф, 29 977,74грн. - 30% річних, 12 391,52грн. - індексу інфляції за неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №050118-ХМ від 05.01.2018р.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 16.05.2018р. відкрито провадження у справі №924/355/18, розгляд якої розпочався за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 21.05.2018р. закрито підготовче провадження у справі № 924/355/18 та призначено справу №924/355/18 до судового розгляду по суті.

21.05.2018р. позивачем надано до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів №2 від 20.06.2018р., з додатками.

Представник позивача в засіданні позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні надавши суду додаткові пояснення до позову.

Представник відповідача у своїх усних поясненнях позовні вимоги в частині стягнення 601 320,00грн. - основного боргу та 33 887,44грн. - пені визнає, у стягненні 70 132,00грн. - штрафу, 29 977,74грн. - 30% річних, 12 391,52грн. - індексу інфляції заперечував.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

05 січня 2018р. між товариством з обмеженою відповідальністю «НАФТАГРУП», м.Хмельницький (надалі -Позивачем) та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Шепетівське автотранспортне підприємство 16807», м.Шепетівка (надалі - Відповідачем) укладений Договір поставки № 050118-ХМ (надалі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору сторони визначили, що Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцю нафтопродукти (надалі - Товар), а Покупець зобов'язується прийняти і сплатити їх вартість на умовах даного Договору.

Кількість, асортимент та ціна Товару зазначається у Специфікаціях (форма Специфікації затверджується Сторонами Додатком № 1), та/або видаткових накладних, що складаються Постачальником та підтверджується шляхом підписання Покупцем на умовах даного Договору. Кожна Специфікація та/або видаткова накладна є невід'ємною частиною даного Договору. Кожна наступна Специфікація не відміняє і не припиняю дію попередніх Специфікацій ні повністю, ні частково, якщо інше не зазначено в ній.

На виконання умов Договору Позивач з 05.01.2018 року по 27 березня 2018 року поставив Відповідачу, а Відповідач фактично отримав нафтопродукти згідно специфікацій:

1. № б/н від 05.01.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 6000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 143400 грн.;

2. № б/н від 17.01.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 3000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 74850 грн.;

3. № б/н від 19.01.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 5000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 125750 грн.;

4. № б/н від 25.01.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 7100 л. на загальну суму (з ПДВ) - 179275 грн.;

5. № б/н від 01.02.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 4000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 100000 грн.;

6. № б/н від 06.02.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 4000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 99600 грн.;

7. № б/н від 07.03.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 4000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 92000 грн.;

8. № б/н від 13.03.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 4000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 90200 грн.;

9. № б/н від 17.03.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 4000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 91008 грн.;

10.№ б/н від 20.03.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 4000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 91008 грн.;

11. № б/н від 23.03.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 2000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 45504 грн.;

12. № б/н від 27.03.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 4000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 92000 грн.

Загальна сума поставки паливно-мастильних матеріалів становить 1 224 595,00 грн.

Факт отримання вищезгаданого товару Відповідачем, також підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними (надалі ТТН):

1. Видаткова накладна № РН-0000013 від 05.01.2018 року, дизпаливо в кількості 6000 л., на загальну суму 143400 грн;

2. Видаткова накладна № РН-0000074 від 17.01.2018 року, дизпаливо в кількості 3000 л., на загальну суму 74850 грн;

3. Видаткова накладна № РН-0000105 від 19.01.2018 року, дизпаливо в кількості 5000 л., на загальну суму 125750 грн;

4. Видаткова накладна №РН-0000154 від 25.01.2018 року, дизпаливо в кількості 7100 л., на загальну суму 179275 грн;

5. Видаткова накладна № РН-0000218 від 01.02.2018 року, дизпаливо в кількості 4000 л., на загальну суму 100000 грн;

6. Видаткова накладна № РН-0000246 від 06.02.2018 року, дизпаливо в кількості 4000 л., на загальну суму 99600 грн;

7. Видаткова накладна № РН-0000398 від 07.03.2018 року, дизпаливо в кількості 4000 л., на загальну суму 92000 грн;

8. Видаткова накладна № РН-0000425 від 13.03.2018 року, дизпаливо в кількості 4000 л., на загальну суму 90200 грн;

9. Видаткова накладна№ РН-0000458 від 17.03.2018 року, дизпаливо в кількості 4000 л., на загальну суму 91008 грн;

10.Видаткова накладна № РН-0000469 від 20.03.2018 року, дизпаливо в кількості 4000 л., на загальну суму 91008 грн;

11.Видаткова накладна № РН-0000492 від 23.03.2018 року, дизпаливо в кількості 2000 л., на загальну суму 45504грн;

12.Видаткова накладна № РН-0000504 від 27.03.2018 року, дизпаливо в кількості 4000 л., на загальну суму 92000 грн;

13.ТТН № 000000013 від 05.01.2018 року на об'єм дизельного палива 6000 л.;

14.ТТН № 000000074 від 17.01.2018 року на об'єм дизельного палива 3000 л.;

15.ТТН № 000000105 від 19.01.2018 року на об'єм дизельного палива 5000 л.;

16.ТТН № 000000154 від 25.01.2018 року на об'єм дизельного палива 7100 л.;

10.ТТН № 000000218 від 01.02.2018 року на об'єм дизельного палива 4000 л.;

11.ТТН № 000000246 від 06.02.2018 року на об'єм дизельного палива 4000 л.:

12.ТТН № 000000398 від 07.03.2018 року на об'єм дизельного палива 4000 л.;

13.ТТН № 000000425 від 13.03.2018 року на об'єм дизельного палива 4000 л.;

14.ТТН № 000000458 від 17.03.2018 року на об'єм дизельного палива 4000 л.;

15.ТТН № 000000469 від 20.03.2018 року на об'єм дизельного палива 4000 л.;

16.ТТН № 000000492 від 23.01.2018 року на об'єм дизельного палива 2000 л.;

17.ТТН №000000504 від 2.01.2018 року на об'єм дизельного палива 6000 л.

Оскільки, позивач являється платником ПДВ, на нього покладається обов'язок складати та реєструвати податкові накладні.

По факту поставки вищезгаданого товару відповідачу, позивачем було складено податкові накладні з подальшою їх реєстрацією в автоматизованій системі «Єдине вікно подання електронних документів ДФС України».

Факт складання та реєстрації податкових накладних, також підтверджують факт наявності фінансово-господарських правовідносин між сторонами та сплату податків при поставці товару.

За період поставки згаданого вище товару позивачем було складено та зареєстровано наступні податкові накладні:

1.ПН № 137 від 27.03.2018 року та квитанція № 1 від 02.04.2018 року;

2.ПН № 123 від 23.03.2018 року та квитанція № 1 від 30.03.2018 року;

3.ПН № 100 від 20.03.2018 року та квитанція № 1 від 30.03.2018 року;

4.ПН № 91 від 17.03.2018 року та квитанція № 1 від 30.03.2018 року;

5.ПН № 57 від 13.03.2018 року та квитанція № 1 від 19.03.2018 року;

6.ПН № 28 від 07.03.2018 року та квитанція № 1 від 14.03.2018 року;

7.ПН № 38 від 06.02.2018 року та квитанція № 1 від 21.02.2018 року;

8.ПН № 9 від 01.02.2018 року та квитанція № 1 від 14.02.2018 року;

9.ПН № 212 від 25.01.2018 року та квитанція № 1 від 08.02.2018 року;

10.ПН № 100 від 19.01.2018 року та квитанція № 1 від 07.02.2018 року;

11.ПН№81 від 17.01.2018 року та квитанція № 1 від 30.01.2018 року;

12.ПН № 25 від 05.01.2018 року та квитанція № 1 від 23.01.2018 року.

Відповідно до п. 2.2 Договору датою виникнення права власності на Товар у Покупця є дата підписання видаткової накладної та/або товарно-транспортної накладної з подальшою передачею видаткової накладної.

Згідно п.3.3.Договору передбачено, що Постачальник має право відвантажити Товар без попередньої оплати, а Покупець зобов'язаний оплатити Товар у термін, що не перевищує 3 трьох банківських днів та/або протягом строку передбаченому у специфікації до цього договору за дня переходу права власності на Товар до Покупця.

Також, згідно п.3 вище згаданих специфікацій Позивач надавав Відповідачу відстрочку платежу строком від трьох до п'яти банківських днів.

По закінченню терміну відстрочки платежу Відповідач своєчасно не погасив суму основного боргу, згідно умов згаданих специфікацій, що призвело до заборгованості станом на 26.04.2018 року в розмірі 639 895,00 грн. (шістсот тридцять дев'ять тисяч вісімсот дев'яносто п'ять грн.).

З метою добровільного врегулювання спору в досудовому-порядку Позивач направив на адресу Відповідача вимогу № 1 вих. № 44 від 26.04.2018 року сплатити суму основного боргу та штрафні санкції, згідно умов згаданого договору. Направлення Позивачем вимоги № 1 вих. № 44 від 26.04.2018 року та отримання її Відповідачем підтверджується фіскальним чеком № 8021 від 27.04.2018року та повідомленням № 535, згідно якого вимога була направлена 27.04.2018 року та отримана Відповідачем 02.05.2018 року.

Станом на 14.05.2018 року Відповідач частково оплатив суму основного боргу в розмірі 20000 грн., що підтверджується банківською випискою, на даний час загальна заборгованість по договору поставки №050118-ХМ від 05.01.2018р. становить 619 895,00 грн.

Станом на 14 травня 2018 року Відповідач письмову відповідь на вимогу надав, шляхом оформлення акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2018 по 27.04.2018 року, основний борг Відповідач не сплатив.

Оскільки Відповідач ухиляється від належного виконання своїх зобов'язань Позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав із нарахуванням всіх існуючих згідно Договору штрафних санкцій.

Відповідно до п. 4.3. Договору у випадку ненадходження від Покупця повної оплати за завантажений Товар протягом терміну зазначеному у п.3.3 Договору, Постачальник має право нарахувати, а Покупець зобов'язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 4.4.4 Договору сторони дійшли до згоди, що у випадку порушення Покупцем умов п. 3.2, п. 3.8 даного Договору чи умов визначених у Специфікації в частині порядку оплати та проведення розрахунку Постачальник має право нарахувати, а Покупець зобов'язується оплатити Постачальнику додатковий штраф у розмірі 10 % від вартості Товару за відповідною Специфікацією. Штраф сплачується протягом 7 (Семи) днів з моменту отримання вимоги Покупцем.

Відповідно до п. 4.10. Договору сторони прийшли до згоди, що при не своєчасній оплаті Товару не зарахована грошова сума є сума, якою користується Покупець та належить Постачальнику і за час користування Постачальник має право нарахувати, а Покупець в такому випадку зобов'язується сплатити відсотки за час користування коштами Постачальника в розмірі 30% річних, крім того Покупець, на вимогу Постачальника зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

На момент звернення до суду із позовними вимогами станом на 14.05.2018 року сума основної заборгованості Відповідача за поставлений Позивачем товар становить 619 895,00грн.

Позивачем крім суми основного боргу нараховано та заявлено до стягнення з Відповідача 33887,44грн. - пені, 29 977,74грн. - 30% річних, 70 132,00грн. - 10% штраф та 12 391,52грн. - інфляційних втрат.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом враховується наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини з Договору поставки № 050118-ХМ.

Пунктом 1.1. Договору сторони визначили, що Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцю нафтопродукти (надалі - Товар), а Покупець зобов'язується прийняти і сплатити їх вартість на умовах даного Договору.

Кількість, асортимент та ціна Товару зазначається у Специфікаціях (форма Специфікації затверджується Сторонами Додатком № 1), та/або видаткових накладних, що складаються Постачальником та підтверджується шляхом підписання Покупцем на умовах даного Договору. Кожна Специфікація та/або видаткова накладна є невід'ємною частиною даного Договору. Кожна наступна Специфікація не відміняє і не припиняю дію попередніх Специфікацій ні повністю, ні частково, якщо інше не зазначено в ній.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.ст. 663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

На виконання умов Договору Позивач з 05.01.2018 року по 27 березня 2018 року поставив Відповідачу, а Відповідач отримав нафтопродукти згідно специфікацій:

1. № б/н від 05.01.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 6000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 143400 грн.;

2. № б/н від 17.01.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 3000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 74850 грн.;

3. № б/н від 19.01.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 5000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 125750 грн.;

4. № б/н від 25.01.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 7100 л. на загальну суму (з ПДВ) - 179275 грн.;

5. № б/н від 01.02.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 4000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 100000 грн.;

6. № б/н від 06.02.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 4000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 99600 грн.;

7. № б/н від 07.03.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 4000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 92000 грн.;

8. № б/н від 13.03.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 4000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 90200 грн.;

9. № б/н від 17.03.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 4000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 91008 грн.;

10.№ б/н від 20.03.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 4000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 91008 грн.;

11. № б/н від 23.03.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 2000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 45504 грн.;

12. № б/н від 27.03.2018 року до договору поставки № 050118-ХМ від 05.01.2018 року: дизпаливо в кількості 4000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 92000 грн.

Загальна сума поставки паливно-мастильних матеріалів становить 1 224 595,00 грн.

Факт отримання вищезгаданого товару Відповідачем, також підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними (надалі ТТН) та податковими накладними:

1. Видаткова накладна № РН-0000013 від 05.01.2018 року, дизпаливо в кількості 6000 л., на загальну суму 143400 грн;

2. Видаткова накладна № РН-0000074 від 17.01.2018 року, дизпаливо в кількості 3000 л., на загальну суму 74850 грн;

3. Видаткова накладна № РН-0000105 від 19.01.2018 року, дизпаливо в кількості 5000 л., на загальну суму 125750 грн;

4. Видаткова накладна №РН-0000154 від 25.01.2018 року, дизпаливо в кількості 7100 л., на загальну суму 179275 грн;

5. Видаткова накладна № РН-0000218 від 01.02.2018 року, дизпаливо в кількості 4000 л., на загальну суму 100000 грн;

6. Видаткова накладна № РН-0000246 від 06.02.2018 року, дизпаливо в кількості 4000 л., на загальну суму 99600 грн;

7. Видаткова накладна № РН-0000398 від 07.03.2018 року, дизпаливо в кількості 4000 л., на загальну суму 92000 грн;

8. Видаткова накладна № РН-0000425 від 13.03.2018 року, дизпаливо в кількості 4000 л., на загальну суму 90200 грн;

9. Видаткова накладна№ РН-0000458 від 17.03.2018 року, дизпаливо в кількості 4000 л., на загальну суму 91008 грн;

10.Видаткова накладна № РН-0000469 від 20.03.2018 року, дизпаливо в кількості 4000 л., на загальну суму 91008 грн;

11.Видаткова накладна № РН-0000492 від 23.03.2018 року, дизпаливо в кількості 2000 л., на загальну суму 45504грн;

12.Видаткова накладна № РН-0000504 від 27.03.2018 року, дизпаливо в кількості 4000 л., на загальну суму 92000 грн;

13.ТТН № 000000013 від 05.01.2018 року на об'єм дизельного палива 6000 л.;

14.ТТН № 000000074 від 17.01.2018 року на об'єм дизельного палива 3000 л.;

15.ТТН № 000000105 від 19.01.2018 року на об'єм дизельного палива 5000 л.;

16.ТТН № 000000154 від 25.01.2018 року на об'єм дизельного палива 7100 л.;

10.ТТН № 000000218 від 01.02.2018 року на об'єм дизельного палива 4000 л.;

11.ТТН № 000000246 від 06.02.2018 року на об'єм дизельного палива 4000 л.:

12.ТТН № 000000398 від 07.03.2018 року на об'єм дизельного палива 4000 л.;

13.ТТН № 000000425 від 13.03.2018 року на об'єм дизельного палива 4000 л.;

14.ТТН № 000000458 від 17.03.2018 року на об'єм дизельного палива 4000 л.;

15.ТТН № 000000469 від 20.03.2018 року на об'єм дизельного палива 4000 л.;

16.ТТН № 000000492 від 23.01.2018 року на об'єм дизельного палива 2000 л.;

17.ТТН №000000504 від 2.01.2018 року на об'єм дизельного палива 6000 л.

Податкові накладні:

1.ПН № 137 від 27.03.2018 року та квитанція № 1 від 02.04.2018 року;

2.ПН № 123 від 23.03.2018 року та квитанція № 1 від 30.03.2018 року;

3.ПН № 100 від 20.03.2018 року та квитанція № 1 від 30.03.2018 року;

4.ПН № 91 від 17.03.2018 року та квитанція № 1 від 30.03.2018 року;

5.ПН № 57 від 13.03.2018 року та квитанція № 1 від 19.03.2018 року;

6.ПН № 28 від 07.03.2018 року та квитанція № 1 від 14.03.2018 року;

7.ПН № 38 від 06.02.2018 року та квитанція № 1 від 21.02.2018 року;

8.ПН № 9 від 01.02.2018 року та квитанція № 1 від 14.02.2018 року;

9.ПН № 212 від 25.01.2018 року та квитанція № 1 від 08.02.2018 року;

10.ПН № 100 від 19.01.2018 року та квитанція № 1 від 07.02.2018 року;

11.ПН№81 від 17.01.2018 року та квитанція № 1 від 30.01.2018 року;

12.ПН № 25 від 05.01.2018 року та квитанція № 1 від 23.01.2018 року.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до п. 2.2 Договору датою виникнення права власності на Товар у Покупця є дата підписання видаткової накладної та/або товарно-транспортної накладної з подальшою передачею видаткової накладної.

Згідно п.3.3.Договору передбачено, що Постачальник має право відвантажити Товар без попередньої оплати, а Покупець зобов'язаний оплатити Товар у термін, що не перевищує 3 трьох банківських днів та/або протягом строку передбаченому у специфікації до цього договору за дня переходу права власності на Товар до Покупця.

Свої зобовязання щодо оплати отриманого товару відповідач виконав частково, сплативши позивачу станом на 14.05.2018року суму основного боргу в розмірі 20000грн., що підтверджується банківською випискою, на даний час загальна заборгованість по договору поставки №050118-ХМ від 05.01.2018р. становить 619 895,00 грн.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Пунктом 3 ст. 3, ст. 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 4.3. Договору у випадку ненадходження від Покупця повної оплати за завантажений Товар протягом терміну зазначеному у п.3.3 Договору, Постачальник має право нарахувати, а Покупець зобов'язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 4.4.4 Договору сторони дійшли до згоди, що у випадку порушення Покупцем умов п. 3.2, п. 3.8 даного Договору чи умов визначених у Специфікації в частині порядку оплати та проведення розрахунку Постачальник має право нарахувати, а Покупець зобов'язується оплатати Постачальнику додатковий штраф у розмірі 10 % від вартості Товару за відповідною Специфікацією. Штраф сплачується протягом 7 (Семи) днів з моменту отримання вимоги Покупцем.

Відповідно до п. 4.10. Договору сторони прийшли до згоди, що при не своєчасній оплаті Товару не зарахована грошова сума є сума, якою користується Покупець та належить Постачальнику і за час користування Постачальник має право нарахувати, а Покупець в такому випадку зобов'язується сплатити відсотки за час користування коштами Постачальника в розмірі 30% річних, крім того Покупець, на вимогу Постачальника зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Позивачем крім суми основного боргу нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 33 887,44грн. - пені, 29 977,74грн. - 30% річних, 70 132,00грн. - 10% штраф та 12 391,52грн. - інфляційних втрат.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України

У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з п.п.1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Що ж до нарахованих позивачем інфляційних втрат в сумі 12 391,52грн., судом враховується, що інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Суд, провівши перерахунок в системі „Законодавство заявленої до стягнення 33 887,44грн. - пені, 29 977,74грн. - 30% річних, 70 132,00грн. - 10% штраф та 12 391,52грн. - інфляційних втрат, вважає, що вказані нарахування здійсненні вірно та правомірно, а отже підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.ст. 76,77,78,79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Шепетівське автотранспортне підприємство 16807", (м. Шепетівка, вул. Лермонтова, 2, код: 00426458) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтагруп", м. Хмельницький, (м. Хмельницький, вул.Подільська, 109/1, 5-й поверх, код: 40949912) - 766 283,70 грн. із них 619 895,00грн. - основна заборгованість, 33 887,44грн. - пеня, 70 132,00грн. - штраф, 29 977,74грн. - 30% річних, 12 391,52грн. - індексу інфляції та 11 494,25грн. - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Рівненського апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.07.2018 року

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук 3 прим.:

1- до справи

2- позивачу - м. Хмельницький, вул.Подільська, 109/1, 5-й поверх;

3 - відповідачу - м.Шепетівка, вул.Лермонтова, 2.