РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року Справа №924/258/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Розізнана І.В.

суддя Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Панасюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Гречани" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 04.06.2018 р. у справі №924/258/18 (суддя Смаровоз М.В.)

за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Гречани"

до Хмельницької міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Апеляційного суду Хмельницької області

про визнання права власності на земельну ділянку

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - не з'явився,

третьої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04.06.2018 р. у справі №924/258/18 у задоволенні заяви сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Гречани" від 30.05.2018 р. про забезпечення позову, відмовлено.

Суд першої інстанції в обґрунтування винесеної ухвали, посилаючись на ст.ст. 136, 137 ГПК України, беручи до уваги зміст доводів заявника та наявних матеріалів справи, дійшов висновку про недоведення позивачем, що невжиття визначених позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Зокрема, не подано належних доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування наведених позивачем заходів забезпечення позову. Крім того, судом звертається увага на безпідставність твердження позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі, оскільки, зважаючи на предмет позову (визнання права власності на майно), у разі прийняття рішення про задоволення позову відсутня стадія виконання рішення суду щодо визнання власності на майно.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити заяву про забезпечення позову застосувавши такі заходи: накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :03:006:0118, площею 2,1 га, що розташована за адресою: м.Хмельницький, вул.Нижня Берегова, 2/2-В; заборона відповідачам та іншим особам вчиняти дії відносно земельної ділянки кадастровий номер :03:006:0118, площею 2,1 га, що розташована за адресою: м.Хмельницький, вул.Нижня Берегова, 2/2-В.

Апелянт, зокрема, зазначає, що суд обґрунтовуючи відмову у забезпеченні позову вказує на відсутність стадії виконання рішення про визнання позову, та ухиляється від обґрунтування відмови з підстав ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених прав. Крім того, судом не враховано та не надано оцінки тій обставині, що в матеріалах справи є достатньо доказів, які підтверджують продовження забудови спірної земельної ділянки, здійснення чого надалі може призвезти до істотного ускладнення ефективного поновлення порушеного права власності позивача.

Позивач також звертає увагу, що цільове призначення спірної земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, що додатково свідчить про істотне ускладнення ефективного поновлення порушеного права власності позивача у разі продовження використання цієї земельної ділянки для забудови. Адже в подальшому, для приведення її до стану, що дозволить здійснення товарного сільськогосподарського виробництва, позивачу буде необхідно усунути результати таких будівельних робіт та усі негативні для сільськогосподарського виробництва наслідки, в тому числі знищення родючого шару ґрунту.

Хмельницька міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, вказує на безпідставність та необґрунтованість поданої апеляційної скарги позивача, у звязку з чим просить залишити її без задоволення. Відповідач звертає увагу, що земельна ділянка по вул.Нижній Береговій, 2/2-В площею 2,1 га, кадастровий номер :03:006/0118 передана в постійне користування Апеляційному суду Хмельницької області для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Цільове призначення вказаної земельної ділянки землі житлової та громадської забудови, що підтверджується рішенням Хмельницької міської ради від 17.09.2014 р. №79, а тому критично сприймається твердження апелянта як аргумент забезпечення позову про так зване "істотне ускладення" відновлення права використання її для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, відповідач зазначає, що на вказаній земельній ділянці вже споруджено багатоквартирний житловий будинок, який не належить позивачу.

09.07.2018 р. від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Апеляційного суду Хмельницької області також надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на ст. 73, 74, 136 ГПК України, зазначає, що заява позивача про забезпечення позову не обґрунтована відповідними доказами та базується лише на власних міркуваннях та припущеннях позивача. Виходячи з предмета позову, позивачем не доведено правового звязку між таким заходом забезпечення позову, як накладення арешту на земельну ділянку та заборону відповідачам та іншим особам вчиняти дії відносно земельної ділянки, та предметом позовної заяви.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, відзиви на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали оскарження ухвали, наявні в них докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

За приписами ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1, 4 ч. 1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

З огляду на викладене, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Колегією суддів встановлено, що предметом даного спору є визнання права власності на земельну ділянку кадастровий номер :33:006:0118, площею 2,1 га, що розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Нижня Берегова, 2/2-В. При цьому позивачем не заявлено вимог щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (негаторний позов), з огляду на що суд апеляційної інстанції звертає увагу, що заявлення позовної вимоги про визнання права власності не є достатнім для застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивач.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову позивач вказує на проведення будівництва житлового будинку на спірній земельній ділянці. Продовження вказаного будівництва із подальшою реалізацією квартир, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, якщо воно буде прийнято на користь позивача.

Натомість сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Гречани" у заяві про забезпечення позову не зазначило, яким чином накладення арешту забезпечуватиме виконання рішення у даній справі, виходячи з предмета спору, а саме визнання права власності, адже у разі задоволення позову таке рішення констатує лише певний юридичний факт та не передбачає жодних дій зобов'язального характеру для учасників справи, тому нема підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову про визнання права власності істотно ускладнить ефективний захист права, за захистом якого позивач звернувся.

Крім того, позивач не конкретизує в заяві про забезпечення позову, які саме дії слід заборонити вчиняти щодо спірної земельної ділянки, що позбавляє суд можливості розглянути таку вимогу та дійти висновку щодо повязаності способу забезпечення позову з предметом позову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції, враховуючи ст.136, 137 ГПК України, вірно встановив зв'язок між вказаними заходами забезпечення позову і предметом позовної вимоги у даній справі, врахував відсутність стадії виконання рішення суду щодо визнання права власності на земельну ділянку у разі прийняття рішення про задоволення позову, а тому ухвалив законне рішення та підставно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову у даному спорі, оскільки накладення арешту на земельну ділянку та заборона відповідачу та іншим особам вчиняти дії відносно земельної ділянки не є співвідносними та адекватними із заявленою позивачем позовною вимогою.

Доводи апелянта щодо істотного ускладнення ефективного поновлення порушеного права власності позивача та ускладнення здійснення товарного сільськогосподарського виробництва у разі продовження використання цієї земельної ділянки для забудови оцінюються судом критично, оскільки як вбачається з договорів про спільну забудову земельної ділянки від 16.12.2014 р. та 03.11.2015 р. (арк.матер.оскарж.5-6), цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер :33:006:0118, площею 2,1 га, що розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Нижня Берегова, 2/2-В землі житлової та громадської забудови, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер 27784606, номер запису про інше речове право 7251319 від 07.10.2014 р. виданого на підставі рішень тридцять девятої сесії міської ради від 25.06.2014 р. №89, рішення сесії міської ради від 17.09.2014 р. №79.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм процесуального права при відмові у задоволенні клопотання про забезпечення позову судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятої у справі ухвали, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 269, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 04.06.2018 р. у справі №924/258/18 залишити без змін, апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Гречани" без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "24" липня 2018 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.