РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.06.2018Справа № 910/3716/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Арготрейд ЛТД"
доПублічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідачаТовариства з обмеженою відповідальністю "Юнікс Груп"
пророзірвання договору поруки №4Ю15079И/П від 24.10.2016
Суддя Бойко Р.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача:Самандрула А.Я.
від відповідача:Крюков Т.У.
від третьої особи:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Арготрейд ЛТД" (надалі - "ТОВ "Арготрейд ЛТД") звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (надалі - "Банк") про розірвання договору поруки №4Ю15079И/П від 24.10.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення умов договору поруки №4Ю15079И/П від 24.10.2016 не було передано позивачу належним чином завірених копій документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитними договорами, внаслідок чого позивач фактично був позбавлений можливості використовувати необхідні документи для стягнення грошових коштів з підприємств-боржників, що призвело до суттєвого погіршення фінансово-майнового стану. З огляду на наведене позивач просить суд розірвати укладений між сторонами договір поруки.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.04.2018, після залишення вказаної позовної заяви без руху та усунення позивачем встановлених судом недоліків, за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/3716/18, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнікс Груп", та призначено підготовче засідання на 10.05.2018.

Представником відповідача в судовому засіданні 10.05.2018 було заявлено усне клопотання про поновлення строку для подачі відзиву на позов.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.05.2018, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання відповідача про поновлення строку на подачу відзиву, у зв'язку з чим вирішено відкласти підготовче засідання на 24.05.2018.

15.05.2018 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, за змістом якого проти позову заперечував, вказував на те, що: позивачем не було виконано забезпеченого спірною порукою зобов'язання та останній не звертався до відповідача з будь-якими вимогами щодо надання документів на підтвердження зобов'язань боржника, а відтак, підстав вважати наявними будь-які порушення Банком умов спірного договору поруки відсутні; чинне законодавство України не пов'язує виконання кредитором обов'язку з передачі поручителю, якими було виконано зобов'язання боржника, документів на підтвердження прав вимоги до боржника з моментом набуття таким поручителем прав вимоги до боржника, що вказує на неправомірність посилань позивача на неможливість отримання задоволення своїх вимог до боржника за відсутності відповідних документів; позивач не звертався до відповідача з пропозицією розірвати спірний договір поруки, а відтак, правові підстави для передачі відповідного спору в силу приписів ст. 651 Цивільного кодексу України на вирішення суду відсутні; позивачем не доведено існування обставин, за яких положення ст. 652 Цивільного кодексу України передбачають можливість розірвання договору в судовому порядку.

В судовому засіданні 24.05.2018 без виходу до нарадчої кімнати судом було ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу №910/3716/18 до судового розгляду по суті на 14.06.2018.

14.06.2018 в судовому засіданні судом було оголошено перерву до 21.06.2018.

20.06.2018 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано письмові пояснення, відповідно до яких зазначив, що: Банк не стверджує жодних фактів, що мають доказуватися ним у встановленому порядку, не пред'являє позивачу жодних вимог, вважаючи договір поруки чинним та таким, що має виконуватися сторонами; позивач не повідомляв Банк про виконання ним договірних зобов'язань у повному обсязі, не звертався до Банку з вимогою про надання йому документів, у зв'язку з чим вважає відсутніми будь-які порушення з боку Банку спірного договору, а відтак, і правові підстави його розірвання в силу приписів ст. 651 Цивільного кодексу України.

В судове засідання з'явилися представники сторін, надали пояснення по суті спору, за змістом яких вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а відповідач - заперечує проти них та просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, своїх повноважних представників в судове засідання не направила.

В судовому засіданні 21.06.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2016 між ТОВ "Арготрейд ЛТД" (поручитель) та ПАТ КБ "Приватбанк" (кредитор) було укладено договір поруки №4Ю15079И/П (надалі - "Договір поруки"), відповідно до п. 1 якого сторонами встановлено, що предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ "Юнікс Груп" () (боржник) своїх зобов'язань за кредитним договором від 16.12.2015 №4Ю15079И, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Відповідно до п. 2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Згідно із п. 4 Договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору.

Положеннями п.п. 5, 6 Договору поруки встановлено, що у випадку невиконання боржником обов'язку п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору.

На підставі Договору 25.10.2016 позивачем було перераховано на користь відповідача кошти у розмірі 1 114 357 366,11 грн. з призначенням платежу: виконання зобов'язання за кредитним договором №4Ю15079И від 16.12.2015 згідно договору поруки №4Ю15079И/П від 24.10.2016, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №1064 від 25.10.2016.

Спір у справі стосується наявності правових підстав для розірвання Договору поруки, у зв'язку із істотним, на думку позивача, порушенням відповідача взятих на себе зобов'язань за таким договором.

В силу приписів ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні за договором.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

В даному випадку, позивачем вказується на невиконання відповідачем взятого на себе згідно Договору поруки зобов'язання з передачі позивачу належним чином засвідчених копій документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором №4Ю15079И від 16.12.2015.

Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, а учасниками судового процесу не заперечується, що в силу приписів ст. 1054 Цивільного кодексу України, ст. 345 Господарського кодексу України між ПАТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Юнікс Груп" існували кредитні правовідносини за змістом яких останнє як боржник взяло на себе зобов'язання з повернення на користь банку отриманих кредитних коштів та сплаті відсотків за користування ними згідно визначеного кредитного договору №4Ю15079И від 16.12.2015 умов, за виконання якого і поручилося ТОВ "Арготрейд ЛТД" згідно Договору поруки.

При цьому, укладений між сторонами договір є договором поруки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання в т.ч. Глави 49 Цивільного кодексу України.

Договір поруки є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175, 283, 284, 285, 286 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509, 759, 793, 797 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Частиною 2 ст. 554 Цивільного кодексу України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З огляду на викладені норми з урахуванням положень п.п. 1, 2 Договору поруки вбачається, що у відповідності до умов Договору поруки позивач взяв на себе зобов'язань із виконання за ТОВ "Юнфкс Груп" зобов'язань останнього за кредитним договором №4Ю15079И від 16.12.2015 виключно в межах суми заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними.

Згідно платіжного доручення №1064 від 25.10.2016 позивачем було перераховано на користь відповідача кошти у розмірі 1 114 357 366,11 грн. з призначенням платежу: виконання зобов'язання за кредитним договором №4Ю15079И від 16.12.2015 згідно договору поруки №4Ю15079И/П від 24.10.2016, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією такого платіжного доручення та не спростовано відповідачем.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами належним чином підтверджується виконання позивачем взятих на себе зобов'язань за Договором поруки на визначених ним умовах.

У відповідності до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 516 Цивільного кодексу України встановлено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 528 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

З огляду на викладені норми вбачається, що з моменту перерахування ТОВ "Арготрейд ЛТД" на користь ПАТ КБ "Приватбанк" коштів у розмірі 1 114 357 366,11 грн. в якості виконання зобов'язання ТОВ "Юнікс Груп" з повернення кредитних коштів та сплаті відсотків за користування ними за кредитним договором №4Ю15079И від 16.12.2015 до позивача перейшли усі права кредитора у відповідному зобов'язанні в межах суми виконаного ним зобов'язання.

Посилання відповідача на те, що зобов'язання за кредитним договором №4Ю15079И від 16.12.2015 не було виконано в повному обсязі, адже має місце існування заборгованості ТОВ "Юнікс Груп", як на підставу неможливості переходу до поручитель прав за кредитними договорами, судом відхиляються з огляду на наступне.

Так, в положеннях ст.ст. 512, 514, 516 Цивільного кодексу України законодавець не ставить у залежність від повного або часткового погашення зобов'язання можливість заміни кредитора у такому зобов'язанні в тому обсязі, в якому воно було виконано чи відступлено.

Отже, якщо і припустити існування у ТОВ "Юнікс Груп" будь-яких невиконаних зобов'язань перед ПАТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором №4Ю15079И від 16.12.2015, то в будь-якому випадку дані обставини не нівелюють перехід до ТОВ "Арготрейд ЛТД" усіх прав кредитора у відповідному зобов'язанні в межах суми виконаного ним зобов'язання.

У відповідності до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В даному випадку, відповідачем заперечується повне виконання позивачем зобов'язання ТОВ "Юнікс Груп" за спірним кредитним договором, однак, окрім самого посилання будь-яких обґрунтувань чи доказів існування заборгованості вказаного товариства перед Банком за кредитним договором №4Ю15079И від 16.12.2015 не було надано.

Більш того, у відповідь на вимогу суду представником відповідача в поданих до суду поясненнях було вказано на те, що ПАТ КБ "Приватбанк" не стверджує жодних обставин, які підлягали б доведенню, а в судовому засіданні представник відповідача не зміг обґрунтувати в чому саме полягають їх заперечення щодо виконання ТОВ "Арготрейд ЛТД" взятих на себе зобов'язань за Договором поруки.

Таким чином, відповідачем у визначеному законодавством порядку не було доведено існування невиконаного зобов'язання ТОВ "Юнікс Груп" з оплати на користь ПАТ КБ "Приватбанк" визначених кредитним договором сум щодо повернення кредиту та сплаті відсотків за користування ним чи будь-яких інших сум.

Однак, не доведення відповідачем наведених обставин не нівелює в свою чергу визначеного чинним процесуальним законодавством обов'язку позивача щодо підтвердження викладених в позові доводів відносно повного виконання взятих на себе зобов'язань згідно Договору поруки, адже відсутність в матеріалах справи принаймні копії кредитного договору №4Ю15079И від 16.12.2015 унеможливлює встановлення судом в якому саме обсязі останнім було виконано обумовлене Договором поруки зобов'язання зі сплатою на користь Банку коштів у розмірі 1 114 357 366,11 грн.

В той же час, позивачем не було реалізовано свої права (зокрема, шляхом подання клопотання про витребування відповідних доказів) щодо забезпечення можливості встановлення відповідних обставин.

Тобто, на підставі зібраних в матеріалах справи доказах та наданих представниками сторін в судових засіданнях поясненнях є неможливим наразі встановлення того, що з перерахуванням ТОВ "Арготрейд ЛТД" на користь Банку коштів у розмірі 1 114 357 366,11 грн. позивачем було виконано взяте на себе зобов'язання за Договором поруки з виконання зобов'язання ТОВ "Юнікс Груп" за спірним кредитним договором в повному обсязі, з фактом чого приписи ст. 556 Цивільного кодексу України та п. 10 Договору поруки пов'язують виникнення обов'язку Банку з передачі на користь позивача належним чином засвідчених копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за таким кредитним договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відтак, визнання ПАТ КБ "Приватбанк" таким, що порушило взяте на себе за Договором поруки зобов'язання наразі є неможливим.

Посилання відповідача на те, що не передача ним відповідних документів на користь позивача навіть за умов повного виконання останнім взятих на себе зобов'язань за Договором поруки не може свідчити про істотність такого порушення, адже в будь-якому випадку до останнього переходять відповідні права кредитора в силу закону та факту виконання зобов'язання за боржника не в залежності від наявності у нього відповідних документів судом відхиляється з огляду на те, що перехід до позивача прав кредитора не нівелює існування зобов'язання відповідача з передачі всіх документів, які підтверджують зобов'язання боржника, адже той факт, що таке зобов'язання за наслідками сплати поручителем коштів на користь первісного кредитора в повних обсягах фактично залишається єдиним невиконаним зобов'язанням за Договором поруки, а відповідні документи безумовно сприятимуть захисту інтересів позивача внаслідок втрати коштів для виконання зобов'язання боржника, дає підстав для висновку про істотність в розумінні положень ст. 651 Цивільного кодексу України порушення в такому випадку первісним кредитором зобов'язання з їх передачі.

При цьому, недотримання позивачем вимог положень ст. 188 Господарського кодексу України, яка передбачає обов'язок попереднього направлення іншій стороні договору пропозиції про його розірвання, не може бути підставою для висновку про неможливість розірвання договору в судовому порядку, оскільки згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-пр/2002 направлення такої пропозиції є правом, а не обов'язком особи, яка добровільного його використовує виходячи з власних інтересів, та не позбавляє позивача права на звернення за захистом своїх порушених прав до суду з позовом про розірвання договору.

Таким чином, в силу встановлених обставин, відповідачем не спростовано існування правових підстав для розірвання Договору поруки в судовому порядку за наявності належним чином підтвердженого факту повного виконання позивачем взятих на себе за таким договором зобов'язань, однак, в даному випадку останнім не було забезпечено доведення відповідних обставин.

Тому, вимога позивача про розірвання спірного Договору поруки є передчасною, оскільки у суду відсутня можливість на підставі зібраних в матеріалах справи документах встановити обсягах виконаного ТОВ "Арготрейд ЛТД" зобов'язання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правих підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Арготрейд ЛТД" про розірвання Договору поруки.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Арготрейд ЛТД" (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, буд. 2/8; ідентифікаційний код 40139889) до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д; ідентифікаційний код 14360570) про розірвання договору поруки №4Ю15079И/П від 24.10.2016 відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов'язані із розглядом справи, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Арготрейд ЛТД".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Київського апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 26.06.2018.

Суддя Р.В. Бойко