ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" липня 2018 р.Справа № 5023/2765/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", с. Подвірки, Дергачівський район, Харківська область
про стягнення 460348,23 грн.
за участю представників:

скаржника (боржника) - не з'явився;

стягувача - не з'явився;

відділу ДВС - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.11.2017 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 року у справі № 5023/2765/12, відмовлено в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби (вх. № 236 від 04.09.2017 року).

Постановою Верховного Суду від 24.04.2018 року касаційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2017 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 року у справі № 5023/2765/12 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2017 року у справі №5023/2765/12 скасовано в частині відмови у задоволенні скарги про:

- визнання незаконними дії Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві щодо винесення 08.08.17 в межах виконавчого провадження ВП №38185449:

- постанови про стягнення з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" виконавчого збору у розмірі 231,72 грн.;

- постанови про стягнення з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" витрат виконавчого провадження у розмірі 457,92 грн.;

- визнання недійсними постанови державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 08.08.17 року, винесені в межах виконавчого провадження ВП № 38185449, про:

- стягнення з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" виконавчого збору у розмірі 231,72 грн.;

- стягнення з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" витрат виконавчого провадження у розмірі 457,92грн.,

справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті вищезазначені судові рішення залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.06.2018 року заяву судді Сальнікової Г.І. про самовідвід у справі № 5023/2765/12 задоволено.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (заяви) між суддями від 25.06.2018 року, для розгляду скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби (вх. № 236 від 04.09.2017 року) по справі №5023/2765/12 визначено суддю Смірнову О.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.06.2018 року скаргу прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.07.2018 року на 11:15 год.

Представники сторін та ВДВС в судове засідання 04.07.2018 року не з'явились.

Суд звертає увагу сторін, що 15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, котрим Господарський процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу XI Перехідних Положень Господарського процесуального кодексу України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї скарги відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи визначений ст. 342 ГПК України десятиденний строк для розгляду скарги, беручи до уваги повідомлення сторін та ВДВС про час та місце розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути її за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, скаргу та додані до неї документи, судом встановлено наступне.

На виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управляння юстиції у м. Києві з 29.05.2013 року знаходиться виконавче провадження ВП № 38185449 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 18.02.2013 року №5023/2765/12 про стягнення з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" 2317,28 грн. судового збору.

Боржник в своїй скарзі зазначає, що рішення суду від 27.08.2012 у даній справі було виконано шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, за заявою боржника від 03.06.2016 року за вих. № 26-3812/1.2-16, якою боржник повідомив стягувача про припинення ним своїх зобовязань у сумі 6922,59 грн., шляхом часткового зарахування зустрічних зобов'язань останнього перед стягувачем, які виникли в тому числі на підставі рішення суду у справі №5023/2765/12 у сумі 2317,28 грн., у звязку з чим скаржником на адресу ДВС було надіслано заяву від 13.03.2017 року № 14/5-281В про закінчення виконавчого провадження ВП №38185449, оскільки рішення згідно з виконавчим документом виконано.

08.08.2017 року державним виконавцем в межах вказаного виконавчого провадження винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 231,72 грн. (том 3 а.с. 204) та витрат виконавчого провадження у розмір 457,92 грн. (том 3 а.с. 201).

Боржник вважає, що дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управляння юстиції у м. Києві стосовно винесення 08.08.2017 року в межах виконавчого провадження ВП №38185449 постанов про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження є незаконними та вчиненими з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження", а тому вказані постанови підлягають визнанню недійними.

Суд погоджується з вищезазначеними твердженнями боржника, виходячи з наступного.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон).

Пункт 7 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону передбачає, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

З урахуванням викладеного та положень ст.58 Конституції України, суд доходить до висновку, що окрема виконавча дія державного виконавця мала здійснюватися відповідно до закону, чинного на час вчинення такої окремої виконавчої дії.

Оскільки спірні постанови були винесені державним виконавцем 08.08.2017 року, суд досліджує відповідність оскаржуваних постанов саме приписам Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон), на підставі якого вони і були винесені.

Статтею 1 Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 2 ст. 18 Закону встановлює, що виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1).

Приписами пунктів 1, 3 частини 1, частиною 4 статті 42 Закону встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом (частина 3 статті 40 Закону в редакції на час винесення спірних постанов).

З правового аналізу зазначених норм слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника грошових коштів, є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, а виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 15.02.2018 року у справі № 910/1587/13, від 03.03.2018 року у справі № 925/1788/15 та 14.05.2018 року у справі № 908/2356/16.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час винесення спірних постанов, грошові кошти в сумі 2317,28 грн., зазначені в наказі господарського суду Харківської області №5023/2765/12, з боржника стягнути не були, а відтак враховуючи приписи статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, оскільки виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих грошових коштів.

Крім того, відповідно до пункту 2 Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, в редакції, чинній станом на 08.08.2017 року - дату винесення оскаржуваних постанов про стягнення витрат виконавчого провадження, витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону № 1404 або у випадку, зокрема закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Однак, як встановлено судом, в постанові про стягнення витрат виконавчого провадження від 08.08.2017 року державним виконавцем не зазначено видів витрат, понесених органом ДВС, що є порушенням приписів Інструкції з організації примусового виконання рішень та Закону.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі № 908/3164/15.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві щодо винесення 08.08.2017 року в межах виконавчого провадження ВП №38185449 постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 231,72 грн. та постанови про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 457,92 грн. є незаконними.

За таких обставин, постанови державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 08.08.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 231,72 грн. та про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 457,92 грн. мають бути визнані недійсними.

На підставі статей 1, 18, 27, 40, 42 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII та керуючись ст. ст. 231, 232-234 господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби - задовольнити частково.

Визнати дії Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві щодо винесення 08.08.2017 року в межах виконавчого провадження ВП №38185449 постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 231,72 грн. та постанови про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 457,92 грн. незаконними.

Визнати постанову державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 08.08.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 231,72 грн. та постанову державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м.Києві від 08.08.2017 року про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 457,92 грн., які винесені в межах виконавчого провадження ВП №38185449, недійсними.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 253-259 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 06.07.2018 року.

Суддя ОСОБА_1