КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2018 р. Справа№ 910/1282/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Бойко Р.А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Агрофорвард»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 10.04.2018

у справі № 910/1282/18 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім

Агрофорвард»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус

Компані Україна»

про стягнення 66 536, 96 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Агрофорвард» (далі - ТОВ «Торговий Дім Агрофорвард») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» (далі - ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна») про стягнення 66 536, 96 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки № К1707-1020 від 07.07.2017 щодо повної та своєчасної оплати товару, відтак просило стягнути з відповідача 66 536, 96 грн. заборгованості за поставлений товар.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на умови п. 6 договору поставки №К1707-1020 від 07.07.2017, яким передбачено, що покупець сплачує 20% оплати за товар протягом трьох робочих з моменту надання продавцем факсимільної копії податкової накладної на товар, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних. За твердженнями відповідача, позивач не виконав умов договору та не надав покупцю копії відповідної податкової накладної, матеріали позовної заяви не містять копій жодних податкових накладних, як і доказів надання їх покупцю, в зв'язку з чим строк оплати 20% ціни договору не настав. Крім цього, на думку відповідача, у нього існують обґрунтовані сумніви щодо правомірності набуття позивачем права власності на проданий товар.

У відповіді на відзив позивач стверджував, що відповідні податкові накладні були складені в електронній формі та зареєстровані в Єдиному реєстрі накладних, а твердження відповідача про ненадання йому копій податкових накладних не підтверджуються будь-якими доказами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.04.2018 у справі № 910/1282/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, ТОВ «Торговий Дім Агрофорвард» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідністю рішенням Господарського суду міста Києва в аналогічних справах № 910/1293/18 та № 910/1285/18 з подібних правовідносин між тими ж сторонами за такими ж договорами. За твердженнями апелянта, судом першої інстанції зовсім не надано оцінки письмовим доказам у вигляді належним чином засвідчених копій супровідного листа, опису вкладення про направлення цього листа відповідачу та актів звірки взаєморозрахунків за даним договором, які були направлені та своєчасно отримані відповідачем. На переконання апелянта, судом також не враховано, що позивачем в повному обсязі виконано умови договору та поставлено відповідачу товар. Крім цього, не надано належної правової оцінки долученим позивачем до матеріалів справи товарно-транспортним накладним, а також доказам у вигляді банківських виписок, які свідчать, що відповідач не розрахувався з позивачем в повному обсязі, як це передбачено умовами договору. За твердженнями апелянта, судом першої інстанції не вірно зазначено, що договір підписано представниками покупця та постачальника, а їх підписи скріплено печатками юридичних осіб, що свідчить про формальне надання судом оцінки даному доказу, адже договір з боку позивача підписано особисто директором. Також місцевим судом не взято до уваги, що з боку відповідача товар прийнято уповноважено особою згідно довіреності на отримання товару, при цьому жодних зауважень щодо якості чи кількості поставленого товару відповідачем не надано. Крім цього, апелянт стверджує, що у відзиві на позов відповідач не заперечує факту поставки товару та обставин з приводу його часткової оплати тощо.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив, в якому зазначив про безпідставність на необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до уваги, відтак оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції 03.07.2018 з'явились представники сторін, представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, в яких підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення, в яких заперечив доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, відтак оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 07.07.2017 між ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» (відповідачем, покупцем за договором) та ТОВ «Торговий Дім Агрофорвард» (позивачем, постачальником за договором) укладено договір поставки №К1707-1020 (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов'язався поставити й передати, а покупець - прийняти від постачальника й оплатити сільськогосподарську продукцію - ячмінь фуражний 3 класу урожаю 2017, код товару згідно з УКТ ЗЕД - 1003, насипом відповідно до умов Договору.

За змістом п. п. 1.2, 1.3 Договору постачальник гарантує покупцеві, що товар є його власністю й його було придбано в наступного сільгоспвиробника - Державного підприємства «ДГ ім. О.В.Суворова» (ідентифікаційний код 00449131).

Загальна вартість товару згідно п. 4.2 Договору становить 1 082 666,67 грн. плюс 216 533,33 грн. ПДВ, разом 1 299 200,00 грн. +/- 10%.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.2 Договору постачальник зобов'язався передати товар на умовах СРТ (перевезення оплачено до) - Південний морський торговий порт, ТОВ «ТІС Зерно», що є пунктом призначення за Договором. Строк поставки товару - період з 07.07.2017 по 10.07.2017. Датою поставки є дата на поставленому в пункті призначення товару штемпелі автотранспортної накладеної,

В розділі 6 Договору сторони погодили порядок здійснення покупцем оплати поставленого товару на підставі наданих постачальником документів.

За приписами п. 6.2 Договору постачальник має передати оригінали первинних документів, які зазначені в п. 6.1.1 та п. 6.1.2 Договору впродовж 7 днів з моменту їх оформлення.

Цей договір на підставі п. 10.1 набуває чинності з дати підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Матеріалами справи встановлено, що зі сторони ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» Договір підписано начальником відділу оптової торгівлі зерновими культурами Приходько М.М., який діяв на підставі наказу № 169-П від 26.06.2017, а також менеджером в оптовій торгівлі ОСОБА_4, який діяв на підставі наказу № 169-П від 26.06.2017, натомисть від імені ТОВ «Торговий Дім Агрофорвард» - директором Данієлян А.З., який діяв на підставі статуту позивача, а також засвідчено печатками товариств.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не вірно зазначено, що договір підписано представниками покупця та постачальника, а їх підписи скріплено печатками юридичних осіб, що свідчить про формальне надання судом оцінки даному доказу, як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу, адже договір з боку позивача підписано особисто директором, а згідно статуту позивача його директор має право без довіреності представляти інтереси товариства та вчиняти від його іменні юридичні дії в межах своїх повноважень, відповідно є представником позивача зі статусом директора товариства.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу приписів ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 655 ЦК України) одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як встановлено матеріалами справи, позивачем на виконання умов Договору поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 301 619, 20 грн., що підтверджується видатковими накладними №38 від 07.07.2017 на суму 218 803,20 грн., №39 від 08.07.2017 на суму 968 934, 40 грн. та №40 від 09.07.2017 на суму 113 881, 60 грн., які підписано з боку відповідача уповноваженою особою на отримання товару ОСОБА_4, повноваження якого підтверджуються довіреністю на отримання товару №5 від 01.07.2017, без будь-яких зауважень щодо кількості, якості чи інших умов поставки.

Вищезгадані видаткові накладні оформлено на підставі вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо зазначення обов'язкових в ній реквізитів, а саме: назви документа (форми); дати складання; назви підприємства, від імені якого складено документ; змісту та обсягу господарської операції, одиниці виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистого підпису або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, складені в ході поставки товару за Договором видаткові накладні в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та положень ЦК України, є первинними (товаророзпорядчими) документами, які фіксують факт здійснення господарських операцій.

Дослідивши матеріали справи й насамперед умови Договору, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за Договором, про що свідчить й відсутність претензій та повідомлень відповідача про порушення продавцем його умов.

За приписами ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями п. 6.1 Договору сторони передбачили, що покупець здійснює оплати за товар в українських гривнях шляхом банківського переведення на розрахунковий рахунок постачальника наступним чином:

6.1.1 Покупець здійснює 80 &lс;[50-максимум 80]&g ; % оплати за товар протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту надання факсимільної копії наступних документів:

- рахунку на оплату повної кількості товару;

- видаткової накладної на кожну партію вивантаженого (прийнятого) товару, дата видачі якої повинна відповідати даті вивантаження відповідної партії товару;

- письмового повідомлення від одержувача (ТОВ «ТІС-Зерно») про результати переваження товару не пізніше 24 годин після розвантаження товару та підтвердження наявності документів, зазначених в п. 5.4 (тобто, товарно-транспортної накладної з печаткою відправника (форма 1-ТН) в 4 примірниках, сертифіката якості або посвідчення якості на партію товару).

6.1.2 Покупець здійснює 20 &?н;[50-20]&?а; % оплати за товар протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту надання факсимільної копії наступних документів:

- податкової накладної на товар в електронному вигляді, належним чином оформленої відповідно до правил, які встановлені п. 201.1 Податкового кодексу України, зокрема з обов'язковим зазначенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД, та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних через систему електронного документообігу в момент першої події (відвантаження товару) протягом 1 (одного) робочого дня з дати першої події.

Матеріалами справи встановлено, що 09.07.2017 позивачем сформовано та виставлено відповідачу рахунок на оплату №40 від 09.07.2017 на суму 1 301 619,20 грн., який відповідачем оплачено частково, зокрема, зі змісту виписки з банківського рахунка позивача за період з 06.07.2017 по 21.07.2017 видно, що згідно рахунку на оплату №40 від 09.07.2017 відповідачем сплачено відповідачу 1 041 295,36 грн. (11.07.2017) та 193 786,88 грн. (11.08.2017), а всього 1 235 082,24 грн. Залишок несплаченої суми за Договором становить 66 536,96 грн. (1 301 619,20 грн. - 1 235 082,24 грн. = 66 536,96 грн.).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що сплатив 80 % вартості отриманого ним товару згідно п. 6.1.1 Договору, а обов'язку щодо оплатити 20 % вартості товару у нього не виникло на підставі п. 6.1.2, оскільки позивач не зареєстрував у встановленому законом порядку податкові накладні та не надав їх факсимільні копії відповідачу.

Апеляційний господарський суд не погоджується з такими висновками місцевого суду, адже вищезгадані обставини, які наведено відповідачем та прийнято судом спростовуються поданими до матеріалів справи доказами, зокрема, належним чином засвідченими копіями податкових накладних, які містять відмітку про їх отримання податковим органом та реєстрацію у встановленому законом порядку в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також доказами направлення податкових накладних відповідачу як в електронному, так і в паперовому вигляді, що в свою чергу підтверджується актом приймання-передачі документів. Крім цього, факт отримання цих податкових накладних відповідачем підтверджується даними програми M.E.Doc, в якій позивач під час фінансово-господарської діяльності складав податкові накладні та надсилав їх відповідачу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у визначеному законодавством порядку електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Так, позивачем до матеріалів справи долучено копії складених ним податкових накладних, а саме: №40 від 09.07.2017 на суму 113 881,60 грн., №39 від 08.07.2017 на суму 968 934,40 грн., №38 від 07.07.2017 на суму 218 803,20 грн., на звороті яких міститься виписка, засвідчена позивачем, про здійснення реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі накладних.

Як вище згадувалось, п. 6.1.2 Договору встановлено обов'язок сплатити 20 % вартості товару після отримання факсимільних копій належним чином оформлених та зареєстрованих у Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Проте відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того факту, що він звертався до позивача з метою з'ясування обставин щодо реєстрації податкових накладних та їх отримання, відповідно виконання свого грошового зобов'язання в повному обсязі.

За приписами п. 6.2 Договору постачальник має передати оригінали первинних документів, які зазначені в п. 6.1.1 та п.6.1.2 впродовж 7 днів з моменту їх оформлення. Однак ненадання цих документів позивачем не звільняє відповідача від обов'язку оплатити вартість отриманого товару.

Крім цього, п.7.10 Договору передбачено, якщо Державною фіскальною службою України (ДФС) під час перевірки операцій з товаром буде поставлено під сумнів дійсність поставки товару за цим договором в цілому або частково; або поставлено під сумнів дійсність цього договору в цілому, або в окремих його положеннях незалежно від факту недійсності, а також у випадку виявлення некоректно зареєстрованих податкових накладних або відсутності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних після надання звітності за підсумками періоду, в якому відбулися поставки за цим договором, постачальник зобов'язується компенсувати покупцю суму всіх коригувань, в тому числі ПДВ та собівартість товару, включеного до розрахунку податку на прибуток, здійснених покупцем у разі, якщо ці коригування покупець буде змушений зробити через некоректно надану постачальником звітність у ДФС або виявлені порушення операцій з товаром в процесі податкової перевірки, а також компенсувати суму можливих штрафних санкцій.

Таким чином, для постачальника передбачено відповідальність перед покупцем у разі неналежного оформлення податкових накладних й виникнення проблем з приводу наданої до податкових органів звітності та сплачених податків, а тому несвоєчасна реєстрація у встановленому законом порядку податкових накладних не є підставою для несплати відповідачем повної вартості отриманого ним товару.

Оскільки товар за Договором належним чином і в повному обсязі поставлений позивачем та прийнятий відповідачем, що підтверджується наявними у справі видатковими накладними, строк виконання зобов'язань відповідача з приводу здійснення розрахунку на момент звернення позивача до суду настав, отже відповідач за умовами Договору та приписами чинного законодавства зобов'язаний оплатити поставлений йому позивачем товар. Відповідно доводи відповідача в цій частині як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу.

Стосовно інших тверджень відповідача, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не стосуються предмета спору та не спростовують прострочення зобов'язань відповідачем.

З приводу поданого апелянтом акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства, то зазначений акт не підтверджує доводів відповідача про невиконання позивачем умов Договору та не спростовує тверджень позивача про подання та надсилання податкових накладних.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 66 536,96 грн. заборгованості, які ним доведено належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовано, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Місцевий господарський суд в повній мірі не дослідив вищенаведених обставин щодо виникнення у відповідача обов'язку з остаточної сплати отриманого за Договором товару, тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача цієї заборгованості.

За таких обставин, апеляційний господарський суд не погоджується із висновками місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, оскаржене рішення вважає незаконним й таким, що підлягає скасуванню з прийняттям нового - про задоволення позову. Тому доводи позивача по суті його апеляційної скарги заслуговують на увагу, а скарга - підлягає задоволенню.

В зв'язку із задоволенням позову та апеляційної скарги позивача з відповідача на його користь на підставі ст. 129 ГПК України підлягають стягненню 1 762, 00 грн. судового збору за подання позову та 2 643, 00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 240, 269-270, 273, 275, 281-284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Агрофорвард» задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2018 у справі № 910/1282/18 - скасувати та прийняти нове рішення:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Агрофорвард» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» про стягнення 66 536, 96 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» (04073, м. Київ, ПРОВУЛОК КУРЕНІВСЬКИЙ, буд. 12, корпус А, офіс 601, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Агрофорвард» (65016, Одеська обл., м. Одеса, вул. АВДЄЄВА- ЧОРНОМОРСЬКОГО, буд. 2, корпус Б, ) 66 536, 96 грн. заборгованості, 1 762, 00 грн. судового збору за подання позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» (04073, м. Київ, ПРОВУЛОК КУРЕНІВСЬКИЙ, буд. 12, корпус А, офіс 601, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Агрофорвард» (65016, Одеська обл., м. Одеса, вул. АВДЄЄВА- ЧОРНОМОРСЬКОГО, буд. 2, корпус Б, ) 2 643, 00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/1282/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 04.07.2018

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук