РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.06.2018Справа № 910/3479/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М. при секретарі судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши справу

За позовомОб'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Богдана Хмельницького, 12-14"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фонд досліджень та розвитку"
простягнення 454 992,88 грн.

Представники сторін:

від позивача: Шурпо Л.Є.;

від відповідача: Телющенко В.П.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Богдана Хмельницького, 12-14" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фонд досліджень та розвитку" про стягнення 482 004,31 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачемі було порушено зобов'язання щодо належного виконання умов договору № 2-0/2015 від 15.07.2015 в частині здійснення відшкодування витрат на утримання житлового комплексу в загальній сумі 482 004,31 грн.

Ухвалою суду від 28.03.2018 було порушено провадження у справі № 910/3479/18 та призначено її до розгляду на 18.04.2018, запропоновано відповідачу у строк протягом п'ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позов у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; докази направлення відзиву позивачу.

16.04.2018 від відповідача до канцелярії суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі.

17.04.2018 позивачем було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, у зв'язку із частковою сплатою відповідачем заборгованості у сумі 27 011,43 грн., відповідно до якої, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Богдана Хмельницького, 12-14" зменшує свої позовні вимоги на зазначену суму і просить суд стягнути з відповідача 454 992,88 грн. заборгованості.

18.04.2018 відповідачем подано до канцелярії суду клопотання про закриття провадження у справі, відповідно до якого повідомляє суд, що останнім частково сплачено заборгованість у сумі 27 011,43 грн., у зв'язку із чим в зазначеній частині позовних вимог просить суд закрити провадження у справі.

Крім того, 18.04.2018 відповідачем подано до суду клопотання про залишення позову без розгляду на підставі відсутності у позивача процесуальної дієздатності в частині звернення останнього до суду із розглядуваним позовом.

18.04.2018 в судовому засіданні представник позивача підтримав, раніше подану заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Судом розглянута та прийнята зазначена заява з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Беручи до уваги, що заява про зменшення розміру позовних вимог подана позивачем на стадії підготовчого провадження, а також, враховуючи, що зазначена заява підписана уповноваженим представником та не суперечить нормам чинного законодавства України, тому остання приймається судом.

Одночасно, судом розглянуто та відхилено клопотання відповідача про закриття провадження у справі щодо стягнення з останнього 27 011,43 грн., при цьому суд виходив із наступного.

Обґрунтовуючи подану заяву відповідач посилається на те, що останнім, після відкриття провадження у справі № 910/3479/18, було частково сплачено Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Богдана Хмельницького, 12-14" заборгованість у сумі 27 011,43 грн. Враховуючи вищезазначене, відповідач вважає, що на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі № 910/3479/18 в зазначеній частині позовних вимог підлягає закриттю.

Господарський процесуальний кодекс України визначає вичерпний перелік умов, при яких суд зобов'язаний закрити провадження у справі. Зокрема, ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу; 4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; 5) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Оскільки, позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог на суму сплаченої відповідачем заборгованості, а судом зазначену заяву прийнято, тому у суду відсутні правові підстави для задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі в зазначеній частині.

Також, в судовому засіданні 18.04.2018 судом зазначено, що клопотання відповідача про залишення позову без розгляду буде розглянуто у наступному судовому засіданні.

В судовому засіданні 18.04.2018 судом оголошено ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 910/3479/18 на 07.05.2018, яка занесена до протоколу судового засідання.

24.04.2018 позивачем подано до канцелярії суду заперечення на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, а також відповідь на відзив.

03.05.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фонд досліджень та розвитку" подало до суду заперечення на відповідь на відзив.

07.05.2018 в судовому засіданні представник відповідача підтримав, подане раніше, клопотання про залишення позову без розгляду.

Судом розглянуто та відхилено зазначене клопотання, як необґрунтоване, при цьому суд виходив із наступного.

В обґрунтування поданого клопотання про залишення позову без розгляду, відповідач посилається на те, що ст. 17 ЗУ "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" встановлено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим законом та статутом об'єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Реалізація прав об'єднання, визначених цією статтею, здійснюється його правлінням за дорученням загальних зборів та відповідно до статуту об'єднання.

В свою чергу, п. 8.2 статуту позивача встановлено, що у разі відмови співвласника укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернутися до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Право на звернення до суду виникає в об'єднання через шістдесят днів з дня припинення платежів або відмови в укладенні договору.

Враховуючи вищенаведене, а також у зв'язку із тим, що позивачем заявлено вимоги щодо заборгованості по внескам, розмір яких затверджено рішенням співвласників № 17 від 10.02.2018, винесене шляхом письмового опитування, тому відповідач вважає, що станом на дату звернення позивачем із зазначеним позовом у останнього було відсутнє право на таке звернення.

Разом із тим, господарський суд не погоджується із зазначеною правовою позицією відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. 4.1 та 4.2 статуту позивача, органами управління об'єднання є загальні збори співвласників, правління та ревізійна комісія об'єднання. Вищим органом управління об'єднання є загальні збори співвласників.

Підпунктом 2 п. 4.6 статуту позивача визначено, що до компетенції правління об'єднання належить здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням чергових загальних зборів позивача від 14.07.2015, а саме п. 3 порядку денного зборів, вирішено, серед іншого, що фінансування позивача здійснюється за рахунок сплати співвласниками житлового будинку відповідних внесків і платежів в розмірах, установлених загальними зборами Об'єднання, із наданням Об'єднанню повноважень стягнення внесків в судовому порядку зі співвласників-неплатників в строки та на умовах за розсудом Об'єднання.

З огляду на вищевикладене, господарський суд вважає, що на момент звернення позивачем із розглядуваним позовом у останнього був достатній обсяг дієздатності для звернення до суду.

Одночасно, слід зауважити, що дійсно пунктом 8.2 статуту позивача встановлено, що у разі відмови співвласника укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернутися до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку через шістдесят днів з дня припинення платежів або відмови в укладенні договору.

Щодо вищенаведеного господарський суд зауважує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною(ч. ч. 1, 4 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004 Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч.1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Наразі, слід зазначити, що судом досліджено та прийнято до уваги ті обставини, що в ході розробки протиаварійних робіт по будинку № 12-14 25.02.2016 в будинку відбулося обрушення міжетажних перекриттів в правому об'єму будинку в результаті якого дві особи загинули, декілька осіб отримали тяжкі тілесні ушкодження, а зовнішньо дворова стіна правого об'єму будинку втратила запас своєї стійкості з високою ймовірністю наступного обрушення, у зв'язку із чим необхідність відновлення будинку №12-14 стало невідкладним питанням, оскільки з'явилася загроза наступного обвалу.

Одночасно, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідачем не оспорюється факт саме несплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості по внескам, а також Товариством з обмеженою відповідальністю "Фонд досліджень та розвитку" не представлено доказів здійснення оплати(на момент звернення із позовом), крім того, враховуючи встановлений судом наявний обсяг дієздатності позивача та з метою захисту його порушеного права (охоронюваного законом інтересу), господарський суд залишає без задоволення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

В даному судовому засіданні, на підставі ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, судом продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та оголошено ухвалу про відкладення підготовчого провадження на 29.05.2018, яка занесена до протоколу судового засідання.

29.05.2018 від позивача до канцелярії суду надійшло клопотання про залучення документів по справі.

Відповідачем, 29.05.2018 було подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі, розгляд якого судом відкладено до наступного судового засідання.

29.05.2018 в судовому засіданні судом розглянуто та задоволено клопотання позивача про залучення документів до матеріалів справи.

29.05.2018 в судовому засіданні судом оголошено ухвалу про відкладення підготовчого провадження на 08.06.2018, яка була занесена до протоколу судового засідання.

08.06.2018 позивачем подано до канцелярії суду клопотання про залучення документів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

08.06.2018 в судовому засіданні судом розглянуто та відмовлено в задоволенні клопотання відповідача, поданого раніше, про зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку, зокрема, об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішеним іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Обґрунтовуючи своє клопотання відповідач зазначає, що розгляд справи № 910/3479/18 є неможливим до вирішення справи № 910/5402/18 Господарським судом м. Києва. На думку відповідача, обставини, які розглядаються іншим судом (зокрема законність чи незаконність рішення позивача, яке стало підставою для стягнення заборгованості), не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі оскільки такі вимоги не є предметом у такій справі, а суд розглядає вимоги лише за позовною заявою відповідної особи.

Враховуючи вищенаведене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фонд досліджень та розвитку" вважає, що оскільки за результатами розгляду вказаної вище справи, рішення співвласників позивача № 17 від 10.02.2018 в частині затвердження внеску за пунктом 5 порядку денного може бути скасоване, то відповідно і буде відсутня правова підстава, на якій ґрунтуються позовні вимоги щодо стягнення заборгованості.

Разом із тим, господарський суд зазначає наступне.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог. Аналогічну правову позицію наведено у п.3.16 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

При цьому, надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що згідно ч. 4 ст.11 Господарського процесуального України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення означеної статті повністю узгоджуються з приписами ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від

27 вересня 2001 року).

Враховуючи вищенаведене у сукупності, господарський суд не вбачає об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи 910/5402/18, у зв'язку із чим відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

08.06.2018 судом оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи на 22.06.2018 до судового розгляду по суті.

22.06.2018 в судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в даному судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.

За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

У судовому засіданні 22.06.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Богдана Хмельницького, 12- 14"(позивач) здійснює управління житловим будинком № 12-14 по вул. Богдана Хмельницького в м. Києві, який є пам'яткою архітектури місцевого значення (охоронний № 635-Кв) на підставі розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації № 601 від 04.10.2013 та акту прийому-передачі житлового будинку з балансу на баланс від 29.05.2015.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фонд досліджень та розвитку"(відповідач) є членом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Богдана Хмельницького, 12- 14" на підставі власної заяви від 20.10.2014.

15.07.2015 між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Богдана Хмельницького, 12- 14"(позивач, управитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фонд досліджень та розвитку"(відповідач, власник) укладено договір № 2-0/2015 відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя(договір), відповідно до п. 2.1 якого сторони узгодили, що управитель безпосередньо або шляхом залучення фізичних та/чи юридичних осіб забезпечує належну експлуатацію житлового будинку № 12-14 по вул. Богдана Хмельницького в місті Києві та його прибудинкової території (надалі - житловий комплекс), забезпечує відповідні умови користування неподільним та загальним майном житлового комплексу, а власник відшкодовує витрати на утримання житлового комплексу пропорційно площі власних приміщень відносно площі всіх житлових та нежитлових приміщень житлового комплексу, право власності на які зареєстровано.

Відповідно до п. 2.2 договору, відповідачу належать наступні приміщення: № квартири: 2, будинок № 12, поверх: другий площа 264,70 кв.м; № квартири: 4, будинок № 12, поверх: третій, площа 264,20 кв.м; № квартири: 5, будинок № 12, поверх: третій, площа 133,80 кв.м; № квартири: 7, будинок № 12, поверх: четвертий, площа 129,50 кв.м; № квартири: 8, будинок № 12, поверх: п'ятий, площа 272, 40 кв.м; загальна площа приміщень: 1064,70 кв.м.

Згідно з п. п. 5.1 та 5.2 договору, власник несе витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, поточний чи капітальний ремонт, технічне переоснащення житлового комплексу та інші витрати, передбачені законом та рішеннями загальних зборів членів ОСББ "Богдана Хмельницького, 12-14". Власник сплачує управителю внески та платежі на утримання житлового комплексу в розмірі, встановленому загальними зборами ОСББ "Богдана Хмельницького, 12-14". Інформація про встановлені загальними зборами ОСББ "Богдана Хмельницького, 12-14" внески та платежі на утримання житлового комплексу надсилається власнику рекомендованими поштовими відправленнями або вручається особисто під підпис.

14.10.2015 позачерговими зборами співвласників Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Богдана Хмельницького, 12- 14" прийнято рішення про реставрацію будинку № 12-14.

За твердженнями позивача, відповідач, в порушення норм чинного законодавства України, зокрема, Закону України "Про об'єднання співвласників багатокваритирного будинку", Закону України "Про особливсті здійснення права власності у багатокваритному будинку", Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України "Про охорону культурної спдащини", Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, а також умов узгоджених у договорі № 2-0/2015 відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя, не виконує належним чином свої зобовязання щодо вчасного здійснення оплат внесків співвласників багатоквартирного будинку № 12-14.

Враховуючи вищенаведні обставини, а також беручи до уваги аварійний стан багатоквартирного будинку по вул. Богдана Хмельницького, 12- 14 та необхідність термінового виконання протиаварійних робіт, на які, в свою чергу необхідні грошові кошти, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом до відповідача з вимогою сплатити наявну заборгованість у сумі 454 992,88 грн.(з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), з яких внесок на утримання будинку і прибудинкової території за період з січня 2017 по березень 2017 включно у сумі 11 913,99 грн; внесок на проведення технічного нагляду при проведенні протиаварійних та невідкладних консерваційних робіт за період з січня 2017 по березень 2017 включно у сумі 7 538,07 грн; внесок на проведення авторського нагляду при проведенні протиаварійних та невідкладних консерваційних робіт за період з січня 2017 по березень 2017 включно у сумі 11 466,87, а також внесок на першочергові заходи зі стабілізації зовнішньої стіни секції А1 - тимчасові підтримуючі вежі у сумі 424 074 грн.

В свою чергу, відповідач, проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, посилаючись на наступне.

На думку відповідача, оскільки рішення про сплату внесків у 2018 році позивачем було прийнято лише 10 лютого 2018 року, а позивач вимагає сплатити частину внесків, зокрема, по авторському і технічному нагляду і за січень 2018 року та щодо інших внесків встановлено строки сплати внесків до 20 числа поточного місяця, а щодо внеску на виконання першочергових заходів - до 19.02.2017, та враховуючи абзац 2 п. 8.2. статуту позивача, на момент звернення позивачем із розглядуваним позовом до суду ще не настав строк оплати зазначених внесків, а отже і не було порушено відповідачем жодних зобов'язань пред позивачем, що в свою чергу свідчить про відсутність порушеного права у позивача.

Також, відповідачем наголошується на тому, що загальні збори співвласників, скликані ОСББ, встановили розмір внесків за п'ятим питанням порядку денного щодо внеска на першочергові заходи зі стабілізації зовнішньої стіни секції А1 - тимчасові підтримуючі вежі, не для всіх співвласників, а лише для частини співвласників і лише будинку №12, при цьому ці витрати стосуються спільного майна всього багатоквартирного будинку, оскільки зовнішня стіна відноситься до несучої конструкції всього будинку, а отже є спільним майном всіх співвласників, до спільного майна також відносяться МЗК, зазначені в рішенні.

Підсумовуючи вищенаведене, відповідач вважає, що загальні збори співвласників при прийнятті рішення за п'ятим питанням порядку денного (рішенням №17 від 10.02.2018 року) перевищили свої повноваження, оскільки жодним законом не передбачено можливість, що частина співвласників може прийняти рішення обов'язкові не для всіх співвласників.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача є нормативно обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом та зазначалось раніше, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Богдана Хмельницького, 12- 14"(позивач) здійснює управління житловим будинком № 12-14 по вул. Богдана Хмельницького в м. Києві, який є пам'яткою архітектури місцевого значення (охоронний № 635-Кв) на підставі розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації № 601 від 04.10.2013 та акту прийому-передачі житлового будинку з балансу на баланс від 29.05.2015.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фонд досліджень та розвитку"(відповідач) є членом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Богдана Хмельницького, 12- 14" на підставі власної заяви від 20.10.2014.

15.07.2015 між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Богдана Хмельницького, 12- 14"(позивач, управитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фонд досліджень та розвитку"(відповідач, власник) укладено договір № 2-0/2015 відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя(договір), відповідно до п. 2.1 якого сторони узгодили, що управитель безпосередньо або шляхом залучення фізичних та/чи юридичних осіб забезпечує належну експлуатацію житлового будинку № 12-14 по вул. Богдана Хмельницького в місті Києві та його прибудинкової території (надалі - житловий комплекс), забезпечує відповідні умови користування неподільним та загальним майном житлового комплексу, а власник відшкодовує витрати на утримання житлового комплексу пропорційно площі власних приміщень відносно площі всіх житлових та нежитлових приміщень житлового комплексу, право власності на які зареєстровано.

Відповідно до ст. 385 Цивільного кодексу України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об'єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Згідно ст. ст. 4, 12 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. Управління багатоквартирним будинком здійснює об'єднання через свої органи управління. Об'єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об'єднання.

Статтею 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що управління багатоквартирним будинком полягає у вчиненні співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов'язків співвласників, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Законом України "Про житлово-комунальні послуги" також передбачено, що балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Балансоутримувач зобов'язаний в т.ч. забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Згідно п. п. 1, 2, 5, 6 ст. 7 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", співвласники зобов'язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників; забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; кожний співвласник несе зобов'язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" співвласник зобов'язаний забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Статтею 27 Закону України "Про охорону культурної спадщини " передбачено, що у разі, коли пам'ятці загрожує небезпека пошкодження, руйнування чи знищення, власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов'язані привести цю пам'ятку до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування).

Так, 14.10.2015, позачерговими зборами співвласників Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Богдана Хмельницького, 12- 14" прийнято рішення про реставрацію будинку №12-14. На зазначених зборах був присутній уповноважений представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фонд досліджень та розвитку", який в свою чергу зазначене рішення підтримав.

22.10.2015 між позивачем та УДНДПІ "УкрНДІпроектреставрація" підписано договір №211-АВ про розробку проектно-кошторисної документації по пам'ятці архітектури місцевого значення - будинку № 12-14.

26.10.2015 УДНДПІ "УкрНДІпроектреставрація", Управлінням збереження історичного середовища та охорони культурної спадщини Департаменту культури КМДА та позивачем були складені акти огляду технічного стану пам'ятки.

Згідно вказаних актів будинок є аварійним та непридатним для експлуатації, комплекс протиаварійних та реставраційних робіт включає 100% заміну міжетажних перекриттів та крокв, укріплення та гідроізоляцію фундаментів.

12.02.2016 від Департаменту містобудування та архітектури КМДА отримано реставраційне завдання № 1725/0/07/27-16 від 08.02.2016.

25.02.2016 в правому крилі будинку № 12-14 відбулося обрушення міжетажних перекриттів, внаслідок якого зовнішня дворова стіна правого об'єму будинку втратила запас своєї стійкості, у зв'язку із чим може обрушитися.

09.03.2016 позивачем отримано від Департаменту культури КМДА припис № 293/12 від 24.02.2016 із зобов'язанням привести пам'ятку - будинок № 12-14 до належного стану.

31.03.2016 позивачем з ДП "Науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" (далі - ДП НДІБК) укладено договір на створення і передачу науково-технічної продукції з додатками на виконання геологічних вишукувань, комплексних наукових досліджень, розробки робочих креслень в межах Робочого проекту "Протиаварійні та невідкладні консерваційні роботи з реставрації пам'ятки архітектури місцевого значення (охоронний номер № 635-Кв) - будинку по вул. Богдана Хмельницького, 12-14 в Шевченківському районі м. Києва" (далі - Робочий проект протиаварійних робіт).

19.01.2017 з ДП "Науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" укладено додаткову угоду № 5 про виконання проекту організації будівництва при проведенні протиаварійних робіт.

09.03.2017 від ДП "Укрдержбудекспертиза" отримано Експертний звіт № 00-2175 від 09.03.2017 щодо розгляду Робочого проекту протиаварійних робіт.

01.06.2017 з ДП "Науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" укладено договір № 5392 на створення і передачу науково-технічної продукції щодо виконання авторського нагляду при виконанні Робочого проекту протиаварійних робіт.

16.06.2017 листом № 060-4532 від Департаменту культури КМДА позивачем отримано погодження Робочого проекту протиаварійних робіт.

27.07.2017 листом № 48 від Департаменту культури КМДА позивачем отримано Дозвіл на виконання протиаварійних робіт.

01.02.2018 Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Богдана Хмельницького, 12- 14" укладено з провідним інженером з технічного нагляду Грибом М.М. договір на здійснення технічного нагляду за виконанням Проекту протиаварійних робіт.

02.02.2018 Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Богдана Хмельницького, 12- 14" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Вилена Плюс" укладено договір на виконання протиаварійних робіт.

05.02.2018 від Департаменту міського благоустрою КМДА отримано контрольну картку № 18100022-Шв на встановлення тимчасової огороді для виконання протиаварійних робіт.

10.02.2018 рішенням співвласників Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Богдана Хмельницького, 12- 14", яке винесене на підставі письмового опитування, затверджене протоколом правління № 28 від 10.02.2018, затверджено для співвласників будинку додаткові внески, зокрема: внесок на утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 3,73 грн./кв.м/місяць.; щомісячний внесок на авторський нагляд при проведенні протиаварійних робіт в розмірі 3:59 грн./кв.м./місяць (з розрахунку 156000,00/3628,71 /12=3,59) зі строком оплати помісячного внеску - до " 20" числа кожного поточного місяця протягом 2018 року; внесок на виконання першочергових заходів з стабілізації зовнішньої стіни секція А1 - тимчасові підтримуючі вежі в розмірі 1610,00 грн/кв.м зі строком оплати внеску до 19.02.2018 року; внесок на технічний нагляд при проведенні протиаварійних робіт в розмірі 2,36 грн./кв.м./місяць (з розрахунку 7000*1,22/3628,71=2,36) зі строком оплати щомісячного внеску - до " 20" числа кожного поточного місяця протягом 2018 року.

12.02.2018 Департамент культури КМДА повідомлено про початок протиаварійних робіт листом вих. № 192.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п. 10.3 статуту позивача передбачено обов'язок співвласника своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Згідно з п. п. 5.1 та 5.2 договору, власник несе витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, поточний чи капітальний ремонт, технічне переоснащення житлового комплексу та інші витрати, передбачені законом та рішеннями загальних зборів членів ОСББ "Богдана Хмельницького, 12-14". Власник сплачує управителю внески та платежі на утримання житлового комплексу в розмірі, встановленому загальними зборами ОСББ "Богдана Хмельницького, 12-14". Інформація про встановлені загальними зборами ОСББ "Богдана Хмельницького, 12-14" внески та платежі на утримання житлового комплексу надсилається власнику рекомендованими поштовими відправленнями або вручається особисто під підпис.

Відповідно до п. 5.4 договору № 2-0/2015 відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя, власник щомісячно не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним сплачує управителю внески та платежі на утримання житлового комплексу згідно виставлених рахунків. Щомісячні рахунки з внесками та платежами на утримання житлового комплексу надсилаються управителем власнику рекомендованими поштовими відправленнями або вручаються особисто під підпис в строк до 5 числа місяця наступного за звітним.

Умовами п. 8.2 статуту позивача встановлено, що у разі відмови співвласника укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернутися до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку через шістдесят днів з дня припинення платежів або відмови в укладенні договору.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, господарський суд зазначає, що на момент звернення позивача до суду із позовною заявою, прострочення щодо сплати відповідачем внесків, не настало.

Разом із тим, на момент прийняття судом рішення, прострочення щодо сплати внесків настало і останні сплачені відповідачем не були, чим порушено права позивача.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одночасно, судом не приймається до уваги заперечення відповідача стосовно тих обставин, що загальні збори співвласників при прийняття рішення за п'ятим питанням порядку денного (рішенням №17 від 10.02.2018 року) перевищили свої повноваження, оскільки жодним законом не передбачено можливість, що частина співвласників може прийняти рішення обов'язкові не для всіх співвласників, з огляду на наступне.

Пунктом 5. 8 статуту позивача визначено, що рішення, прийняті загальними зборами, є обов'язковими для всіх співвласників та враховуючи, що даний час зазначене рішення є чинним, то воно є обов'язковим для виконання всіма співвласниками об'єднання, в тому числі і відповідачем.

При цьому, надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що згідно ч. 4 ст.11 Господарського процесуального України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення означеної статті повністю узгоджуються з приписами ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від

27 вересня 2001 року).

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення обставин повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу, нормативно до документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 454 992,88 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фонд досліджень та розвитку" (місцезнаходження: 03061, м. Київ, вул. Бакуніна, 3, ) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Богдана Хмельницького, 12-14" (місцезнаходження: 01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 12-14, ) 454 992,88 грн. заборгованості по сплаті внесків та 6 824,89 грн. судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно ч.1 ст. 256 та п.п. 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено

04.07.2018

Суддя Спичак О.М.