ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018р. Справа №914/479/18

місто Львів

За позовною заявою: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дан», м. Львів,

про: стягнення заборгованості в розмірі 63 255,14 грн

Суддя Синчук М.М.

за участю секретаря судового засідання Карась Х.

Представники учасників процесу:

позивача: Кравчук Л.В. - довіреність від 10.01.2018 р. №2302-вих-205;

відповідача: не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. 46 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/749/18 за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дан» про стягнення заборгованості в сумі 63 255,14 грн.

Ухвалою суду від 21.03.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.05.2018 р. суд перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №914/479/18 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження, підготовче засідання у справі призначено на 29.05.2018 р. Ухвалою суду від 29.05.2018 р. розгляд справи відкладено на 12.06.2018 р.

Ухвалою суду від 12.06.2018 р. закрито підготовче провадження у справі №914/479/18. Розгляд справи №914/479/18 по суті призначено на 25.06.2018 р.

Представник позивача в судове засідання з'явився. Заявлений позов підтримав, просить суд позовні вимоги задоволити.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що був належним чином та завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи судом за адресою вказаною у Витязі з ЄДРПОУ на відповідача.

У відповідності до вимог ч.ч. 5, 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, копії ухвали про відкриття провадження у справі направлені сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві. При цьому, адреса відповідача, зазначена позивачем у позовній заяві, а саме: 79005, м. Львів, вул. Стецька, 11, підтверджена витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Однак, поштовий конверт, яким на адресу відповідача направлялась копія ухвали про відкриття провадження у справі, повернувся з поштовою відміткою про невручення у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру (ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Статтею 93 Цивільного кодексу України передбачено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до п. 10. ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", місцезнаходження юридичної особи належить до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як унормовано ч.ч. 1, 2, 4 ст. 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Таким чином, відомості про місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Дан», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, є офіційним та достовірним підтвердженням зазначеної інформації.

Відповідно до п. 99 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п.п. 116, 117 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв'язку виконати обов'язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

Враховуючи наведене вище, господарський суд вважає, що не отримання відповідачем кореспонденції, якою господарський суд з дотриманням вимог процесуального закону, надіслав копію судового рішення у даній справі за належною адресою є обставиною, яка зумовлена не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу. На підставі викладеного, відповідач несе ризики такої своєї поведінки, що цілком залежала від його волі.

Варто зазначити також, що отримавши позовну заяву позивача, належні докази направлення якої відповідачу наявні в матеріалах даної справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дан» не було позбавлено можливості дізнатись інформацію щодо зазначеного позову шляхом ознайомлення з відповідними судовими рішеннями в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Виходячи із викладеного, господарський суд вважає, що ним дотримано вимог чинного законодавства щодо вручення сторонам судових рішень.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов'язок учасників справи подавати всі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Статтею 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 74 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів по справі покладено на сторони, суд, враховуючи ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, згідно ч.9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дан» своїм правом на подання відзиву не скористалось, у зв'язку з чим господарський суд вважає за можливе вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини встановлені судом.

15.03.2012 р. між ним та відповідачем укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-8180-12 (надалі - договір). Відповідно до умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, що знаходяться на балансі ЛКП "Княже місто", зокрема об'єктом оренди є приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стецька, 11, загальною площею 194, 4 кв.м.

Відповідно до п. 7.2 договору відповідач зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Пунктом 5.2 договору встановлено, що орендна плата перераховується відповідачем не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць.

Згідно п. 4.1 договору термін договору визначений з 15.03.2012 р. до 12.03.2015 р. включно.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

30.03.2015 р. позивач надіслав відповідачу повідомлення № 2302-вих-847 про припинення договірних відносин у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди, в якому відповідачу повідомлялося про необхідність протягом 15 днів повернути балансоутримувачу орендоване приміщення по акту приймання-передачі.

Згідно з інформацією ДП "Укрпошта", вказане повідомлення (поштове відправлення за номером 378) вручене адресату (одержувачу) особисто 07.04.2015 р. об'єктом поштового зв'язку Львів 5 з індексом 79005.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що повернення позивачу об'єкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії договору або дострокового його припинення чи розірвання.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.04.015 р. у справі №914/431/15 позовні вимоги Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради задоволити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дан" на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради 84 995,78 грн з яких: - 80 732, 78 грн - заборгованості з орендної плати; - 4 263, 00 грн - судового збору. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Дан" повернути Управлінню комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради об'єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Стецька, 11, загальною площею 194, 4 кв.м. з індексами приміщення І, ІІ, VIII, IX, X, 8-1- 8-6, 10-1- 10-8. Провадження у справі в частині розірвання договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 15.03.2012 р. № Г-8180-12 припинено.

Як встановлено рішенням Господарського суду Львівської області від 15.04.015 р. у справі №914/431/15, в порушення умов договору відповідач своїх зобов'язань щодо сплати орендної плати за період вересень 2012 р. по грудень 2014 р. в повному обсязі не виконав, в результаті чого у нього виникла заборгованість в розмірі 80 732, 78 грн.

Постановою Галицького відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ у Львівській області від 02.09.2015 р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу №914/431/15 від 06.05.2015 р. в частині повернення Управлінню комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради об'єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Стецька, 11, загальною площею 194, 4 кв.м. з індексами приміщення І, ІІ, VIII, IX, X, 8-1- 8-6, 10-1- 10-8.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення орендної плати з 01.01.2015 р. до 12.03.2015 р. в сумі 9 044,22 грн та неустойки за період з 13.03.2015 р. по 01.09.2015 р. в сумі 54 210,92 грн.

Норми права застосовані судом.

Відповідно до ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та правочини.

Згідно зі ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених Законом, а також з угод, не передбачених Законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, таку як: передати майно, сплатити кошти тощо, або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник та кредитор.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до Закону, інших правових актів, Договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 229 Господарського кодексу України визначає, що учасник господарських відносин, у разі порушення ним грошового зобов'язання, не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтями 793 та 795 ЦК України встановлено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.

Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 15.03.2012 р. між ним та відповідачем укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-8180-12 (надалі - договір). Відповідно до умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, що знаходяться на балансі ЛКП "Княже місто", зокрема об'єктом оренди є приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стецька, 11, загальною площею 194, 4 кв.м.

Згідно п. 4.1 договору термін договору визначений з 15.03.2012 р. до 12.03.2015 р. включно.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що повернення позивачу об'єкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії договору або дострокового його припинення чи розірвання.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.04.015 р. у справі №914/431/15, яке набрало законної сили, стягнено з відповідача заборгованість з орендної плати за період вересень 2012 р. по грудень 2014 р. в розмірі 80 732, 78 грн. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Дан" повернути Управлінню комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради об'єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Стецька, 11, загальною площею 194, 4 кв.м. з індексами приміщення І, ІІ, VIII, IX, X, 8-1- 8-6, 10-1- 10-8. Провадження у справі в частині розірвання договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 15.03.2012 р. № Г-8180-12 припинено у зв'язку з тим, що 13.03.2015 р. закінчився Договір оренди.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача орендної плати з 01.01.2015 р. до 12.03.2015 р. в сумі 9 044,22 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 291 ГК України, договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з п. 10.9 Договору, у разі припинення або розірвання цього Договору, Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу.

Відповідно до п. 10.10 Договору, Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання Орендарем та Балансоутримувачем акта приймання-передавання, один примірник якого протягом трьох днів Орендарем скеровується Орендодавцю. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення Майна покладається на Орендаря.

У разі припинення договору найму, згідно з ст.785 ЦК України, наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Крім того, у ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно ч. 2 ст. 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Як встановлено судом, постановою Галицького відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ у Львівській області від 02.09.2015 р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу №914/431/15 від 06.05.2015 р. в частині повернення Управлінню комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради об'єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Стецька, 11, загальною площею 194, 4 кв.м. з індексами приміщення І, ІІ, VIII, IX, X, 8-1- 8-6, 10-1- 10-8.

Таким чином, суд перевіривши проведений позивачем розрахунок вимог про стягнення з відповідача неустойки, в порядку ст.785 ЦК України, за період з 13.03.2015 р. по 01.09.2015 р., в розмірі 54 210,92 грн, вважає вимоги обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. слід покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1, 3, 11, 202, 204, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 551, 625, 626, 627, 629, 655, 689, 691, 692 ЦК України, ст. ст. 174, 179, 193, 216, 230, 231 ГК України, ст. ст. 3, 7, 11, 42, 46, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дан» (79023, м. Львів, вул. Чернівецька, 17, ідентифікаційний код 37443686) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79000, м.Львів, вул. Січових Стрільців, 3, ідентифікаційний код 20823070) 63 255,14 грн заборгованості, 1 762,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 02.07.2018 р.

Суддя Синчук М.М.