ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 909/881/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Баранець О.М., Стратієнко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк"

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2018

(головуючий - Галушко Н.А., судді: Данко Л.С., Орищин Г.В.)

та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.11.2017

(суддя Фанда О.М.)

у справі № 909/881/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк"

до Фізичної особи - підприємця Карасюк Ольги Едвардівни

про стягнення заборгованості по процентах станом на 23.08.17 по договору кредитної лінії № ВКЛ-2007697 від 13.10.2011 року в розмірі 20 227,76 грн,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Карасюк Ольги Едвардівни про стягнення заборгованості по процентах станом на 23.08.2017 за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007697 від 13.10.2011 в розмірі 20 227,76 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору кредитної лінії №ВКЛ-2007697 від 13.10.2011 щодо здійснення погашення кредиту та відсотків за його користування.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського Івано-Франківської області від 13.11.2017 у справі №909/881/17 відмовлено позивачу у задоволені позовних вимог повністю.

2.2. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2018 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

2.3. Судові рішення мотивовані тим, що заборгованість за нарахованими відсотками не може існувати за відсутності заборгованості за кредитом. Встановивши, що у відповідача відсутня заборгованість з погашення кредиту, нарахування позивачем станом на 02.09.2015 відсотків за користування кредитом є безпідставним. При цьому, сторонами не заперечується факт повне погашення боргу за кредитом 25.02.2015.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

3.1. Не погоджуючись з вищезазначеними рішенням та постановою, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову та рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю.

3.2. В обґрунтування зазначених вимог скаржник зазначає, що судами прийнято рішення без повного з'ясування всіх фактичних обставин справи. Позивач наполягає на тому, що в обґрунтування своїх позовних вимог надав розрахунок заборгованості за кредитним договором, виписки по рахунках відповідача, меморіальні ордери та заяву відповідача на видачу кредитних коштів, що згідно з вимогами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинними документами, але суди не надали їм належної правової оцінки, поклавши в основу своїх судових рішень висновок судово-економічної експертизи №02/07-17 від 06.07.2017.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу відповідач заперечує проти задоволення вимог касаційної скарги позивача та просить залишити без змін судові рішення, що оскаржуються.

3.4. Зазначаючи про необґрунтованість позовних вимог, відповідач звертає увагу на те, що у матеріалах справи наявна довідка позивача від 02.03.2015, згідно з якою станом на 02.03.2015 у Карасюк Ольги Едвардівни заборгованість по тілу та відсотках за кредитом відсутня.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

4.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

4.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.1.2. За приписами частини 2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

4.1.3. З урахуванням визначених меж розгляду справи судом касаційної інстанції, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про неправильну оцінку судами попередніх інстанцій документів, що містяться у матеріалах справи, необхідність надання повторної оцінки доказам у справі та повторного встановлення фактичних обставин справи.

4.2. Щодо суті касаційної скарги

4.2.1. За приписами ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

4.2.2. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України ( п. 2 ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України).

4.2.3. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

4.2.4. Предметом спору у справі є позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати процентів за користування грошовими коштами, отриманими за договором кредитної лінії №ВКЛ-2007697.

4.2.4. Судами попередніх інстанцій досліджено, що згідно з п.2.6 договору кредитної лінії №ВКЛ-2007697 від 13.10.2011 погашення заборгованості позичальником за кредитним договором здійснюється в наступній черговості: - прострочена заборгованості за нарахованими процентами; - прострочена заборгованість за Кредитом; - строкова заборгованість за нарахованими процентами; - строкова заборгованість за кредитом; - пені та штрафи; в останню чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язанні з пред'явленням вимоги за цим договором і зверненням стягнення на засоби забезпечення виконання зобов'язань позичальником за договорами, вказаними в п.1.4 цього Договору, а також відшкодуванням збитків, завданих порушенням позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

Тобто, як вірно зазначили суди, в першу чергу підлягає зарахуванню заборгованість по процентам, а в другу - заборгованість по кредиту.

4.2.5. Таким чином, встановивши, що кредит погашено відповідачем у повному обсязі 25.02.2015, що також підтверджується сторонами у справі, суди вірно зазначили про необгрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування таким кредитом.

Зазначений порядок погашення заборгованості за кредитним договором позивачем не спростовано.

4.2.6. Апеляційний господарський суд також вірно не взяв до уваги доводи позивача про правомірність нарахування підвищеної відсоткової ставки за кредитом з огляду на порушення п.5.12 кредитного договору, оскільки такі доводи не спростовують висновку, зазначеного у п.4.2.5 цієї постанови.

4.2.7. Отже, звертаючись з касаційною скаргою, позивач не спростував висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та не довів неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

5. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.2. З огляду на зазначене вище у розділі 4 постанови, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги позивача без задоволення, а постанови судів попередніх інстанцій - без змін.

6. Судові витрати

6.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2018 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.11.2017 у справі № 909/881/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Баранець

Л. Стратієнко