КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2018 р. Справа№ 911/4063/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання - Куценко К.Л.;

представники учасників справи в судове засідання не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Обухівське»

на рішення Господарського суду Київської області від 13.12.2017

у справі №911/4063/16 (суддя: Шевчук Н.Г.) (повний текст складено 18.12.2017)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Обухівське»

до Головного управління Держгеокадастру у Київській області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. ОСОБА_2,

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Роза-Л»,

про визнання недійсним наказу, скасування державної реєстрації права приватної власності та скасування запису в поземельній книзі

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Обухівське» (надалі - ПАТ «Обухівське», позивач) звернулось до Господарського суду Київської області із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (надалі - ГУ Держгеокадастру, відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2, третя особа 1) і Товариства з обмеженою відповідальністю «Роза-Л» (надалі - ТОВ «Роза-Л», третя особа 2), про визнання недійсним наказу відповідача №10-11220/15-16-сг від 03.06.2016, скасування державної реєстрації права власності в Єдиному реєстрі речових прав та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 у власність третій особі 1.

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.12.2017 у справі №911/4063/16 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Обухівське» звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 13.12.2017 року у справі №911/4063/16 та прийняти нове - про задоволення позову у повному обсязі.

Представники учасників судового процесу своїм правом надати суду відзиви та пояснення на апеляційну скаргу не скористались, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, викладені в оскаржуваному рішенні висновки не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального права, а саме: ст.ст. 116, 141, 149, 151, 79, 79-1 Земельного кодексу України, положень Законів України «Про землеустрій» та «Про державний земельний кадастр», та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2018 колегією у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Тищенко О.В., поновлено ПАТ «Обухівське» строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Обухівське» на рішення Господарського суду Київської області від 13.12.2017 у справі №911/4063/16 та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2018 задоволено заяву суддів Іоннікової І.А., Тарасенко К.В., Тищенко О.В. про самовідвід; справу №911/4063/16 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2018 справу №911/4063/16 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В., яка ухвалою від 02.04.2018 прийняла апеляційну скаргу до свого провадження; розгляд справи призначено на 25.04.2018.

25.04.2018 судове засідання, у зв'язку з перебуванням головуючого судді - Коротун О.М. на лікарняному, не відбулося.

Ухвалою від 27.04.2018 розгляд справи призначено на 14.05.2018.

У зв'язку з перебуванням 14.05.2018 судді Суліма В.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці та відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 14.05.2018 для розгляду апеляційної скарги було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М. Вказана судова колегія ухвалою від 14.05.2018 прийняла апеляційну скаргу до свого провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2018, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України було зупинено апеляційне провадження у справі №911/4063/16 до закінчення перегляду в касаційному порядку судових рішень в аналогічних справах №911/4111/16 та №911/4144/16.

Ухвалою від 08.06.2018, у зв'язку із закінчення касаційного перегляду справ №911/4111/16 та №911/4144/16, апеляційне провадження у справі №911/4063/16 поновлено; розгляд справи призначено на 26.06.2018.

В судове засідання 26.06.2018 представники сторін і третіх осіб не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Факт належного повідомлення позивача, відповідача і третьої особи 1 підтверджується повідомленнями про вручення ухвали від 08.06.2018. З витягу з офіційного сайту також Укрпошта вбачається, що третьою особою 2 (ТОВ «Роза-Л») копія ухвали суду від 08.06.2018 була отримана 13.06.2018. Жодних заяв, клопотань від учасників справи не надходило, тоді як явка сторін обов'язковою не визнавалась.

Отже, з урахуванням обізнаності учасників справи про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, обмеженого строку на апеляційний перегляд рішення суду та належного повідомлення учасників апеляційного провадження про час та місце судового засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні 26.06.2018 за відсутності представників сторін і третіх осіб.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, Київський апеляційний господарський суд на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 269, 270 ГПК України встановив наступне.

Розпорядженням Обухівської районної держадміністрації Київської області від 28.03.2012 №385 «Про надання дозволу на розроблення проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравеньської та Нещерівської сільських рад» позивачу надано дозвіл на розроблення проекту приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні цього товариства, як правонаступника радгоспу-комбінату «Обухівський», на підставі, зокрема, державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_2.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 08.12.2015 №365 «Про затвердження проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравеньскої сільських рад» затверджено проект приватизації земель позивача, розташованих в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад Обухівського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Водночас, наказом Головного управління Держгеокадстру у Київській області №10-11220/15-16-сг від 03.06.2016 «Про надання земельної ділянки у власність» (а.с. 61 т. 1) відповідно до ст.ст. 151, 25, 791, 118, 122, п. 8 Перехідних положень ЗК України, Положення «Про Головне управління Держгеокадстру у Київській області» (затвердженого наказом Держгеокадастру від 03.03.2015 №24) було вирішено надати громадянці ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 3,6389 га (кадастровий номер НОМЕР_1) із земель сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Обухівської міської ради Обухівського району Київської області.

На підставі цього наказу було проведено реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №15153070 від 24.06.2016, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 39-40 т. 1).

ПАТ «Обухівське» у позовній заяві зазначає, що земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_1, яку відповідач наказом №10-11220/15-16-сг від 03.06.2016 передав у власність гр. ОСОБА_2, є частиною земельної ділянки, переданою Державним актом на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 від 19.02.1996 радгоспу-комбінату «Обухівський», правонаступником якого є позивач. Позивач зазначає, що його право користування на вказану земельну ділянку припинено не було, тобто спірний наказ прийнятий всупереч чинному законодавству, порушує його право користування земельною ділянкою, а тому має бути визнаний недійсним.

Місцевий господарський суд посилаючись на те, що державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 здійснено на підставі документації із землеустрою, ділянку передано у власність ОСОБА_2 відповідно до вимог статей 79-1, 118 ЗК України, законів України «Про землеустрій» та «Про Державний земельний кадастр», відхилив доводи позовної заяви і відмовив у задоволені вимог позивача. Посилання позивача на порушення оспорюваним наказом загальних норм ст.ст. 116, 141 ЗК України суд визнав безпідставними, зазначивши, що в цьому випадку спірні відносини сторін регулюються спеціальним законодавством, яке регламентує порядок приватизації державних земель і відповідно має пріоритетне застосування.

Втім, такі висновки суду першої інстанції є передчасними, зважаючи на наступне.

Предметом позову у цій справі є вимоги ПАТ «Обухівське» про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадаструпро надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2, скасування державної реєстрації права власності в Єдиному реєстрі речових прав та скасування в Поземельній книзі запису про надання відповідної земельної ділянки у власність.

За результатами реалізації оскаржуваного наказу на третю особу 1 (гр. ОСОБА_2.) було оформлено право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 (цивільне право), з чим не погоджується позивач. Задоволення позову може мати наслідком втрату дійсності реєстрації права власності гр. ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку.

З викладеного вбачається, що позовні вимоги ПАТ «Обухівське» фактично направлені на отримання судового захисту права володіння і користування спірною земельною ділянкою та оспорювання права власності третьої особи 1 на цю земельну ділянку. Тобто, у цьому випадку наявний особистий майновий інтерес позивача стосовно нерухомого майна, право власності на яке оформлено на третю особу 1. Вказане є ознаками приватноправових відносин, не зважаючи на те, що до виникнення спору призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень (ГУ Держгеокадастру). У такому випадку вимогу про визнання наказу незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України шляхом пред'явлення до суду позову в порядку цивільного або господарського судочинства.

Стосовно визначення юрисдикційності спору у справі слід врахувати наступне.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким вказані процесуальні кодекси викладено в новій редакції.

Положеннями Господарського процесуального кодексу України, що діяла на час подання позову, було встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 1 ст. 1).

Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів (абз. 2 ч. 1 ст. 2).

Підвідомчість господарських справ було встановлено ст. 12 вказаної редакції ГПК, за змістом п.п. 1, 6 ч. 1 якої господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, і справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Господарським процесуальним кодексом України, у редакції дійсній після 15.12.2018, також передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб'єктами господарювання (п.п. 6, 10, 15 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу).

Натомість відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України, у редакції, що діяла на момент подання позову у цій справі), положення якої кореспондуються із ч. 1 ст. 19 цього Кодексу у новій редакції, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Ураховуючи, що ПАТ «Обухівське» звернулося до господарського суду з позовом про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру №10-11220/15-16-сг від 03.06.2016 про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2, яка є фізичною особою та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 у приватну власність, такий спір є приватноправовим і за суб'єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов'язки вказаної фізичної особи.

При вирішенні цього спору судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховані висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені у постановах у справах №911/4111/16 та №911/4144/16, згідно яких: справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, проте предмет спору в яких безпосередньо стосується прав і обов'язків фізичних осіб, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Тобто суд першої інстанції помилково розглянув справу №911/4063/16 за правилами господарського судочинства.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 175 та п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 278 ГПК України порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених ст.ст. 20-23 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

При цьому, частиною 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням п. 4 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі.

Таким чином, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для його скасування та закриття провадження в цій справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Доводи апеляційної скарги позивача та доданий до цієї апеляційної скарги, як додатковий доказ, експертний висновок судової земельно-технічної експертизи, за встановлених обставин справи, колегією суддів до уваги не приймаються та не розглядаються по суті з огляду на те, що даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Апеляційна скарга ПАТ «Обухівське» задоволенню не підлягає. Тоді як рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі через порушення правил юрисдикції господарських судів (ст. 20 ГПК).

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не позбавлений права звернутись з відповідним позовом до суду загальної юрисдикції у загальному порядку з дотриманням вказаного у цій постанові.

Стосовно розподілу судових витрат колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 231, 269, 270, п. 4 ч. 1 ст. 275, ч. 2 ст. 278, ст.ст. 281, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Обухівське» на рішення Господарського суду Київської області від 13.12.2017 у справі №911/4063/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 13.12.2017 у справі №911/4063/16 - скасувати.

Провадження у справі №911/4063/16 закрити.

3. Матеріали справи №911/4063/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено - 27.06.2018.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк