ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.06.2018

Справа № 910/4604/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Шкурдової Л.М., розглянувши матеріали справи №910/4604/18

за позовом публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"

до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 42 641,09 грн.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 42 641,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем завантажено та передано для перевезення відповідачу вугілля кам’яне у кількості 67300 кг по накладній № 52368545 від 11.10.2017 у вагон № 61633681; у кількості 68300 кг та 66800 кг відповідно у вагони № 61191334, № 53590576 по накладній № 52466737 від 17.10.2017. З огляду на те, що відповідачем як перевізником не було належним чином забезпечено збереження відправленого вантажу, внаслідок чого утворилась його нестача, яку зафіксовано у комерційних актах № 450003/365 від 12.10.2017 року, № 482004/377 та № 482004/378 від 18.10.2017 року, позивач просить стягнути з відповідача вартість такої нестачі у розмірі 42 641,09 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2018 року у справі № 910/4604/18 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони у справі були належним чином повідомлені про розгляд даної справи судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Сторони правом для подання до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження у встановлений судом строк, не скористались.

02.05.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши про відсутність причинного зв’язку між його діями і втратою вантажу та відповідно про відсутність його вини у недостачі такого вантажу, відповідач також зазначив про відсутність доказів сплати позивачем вартості вантажу.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з накладними № 52368545, № 52466737 Залізниця (відповідач) прийняла у ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» на станції Добропілля Донецької залізниці для перевезення вугілля у вагон № 61633681 у кількості 67300 кг по накладній № 52368545 від 11.10.2017; у вагони № 61191334 у кількості 68300 кг, № 53590576 у кількості 66800 кг по накладній № 52466737 від 17.10.2017 і зобов'язалась доставити його на станцію Бурштин Львівської залізниці ДТЕК Бурштинська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго».

12.10.2017 на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було складено комерційний акт № 450003/365, відповідно до якого при контрольному переважуванні вагону № 61633681 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто – 84800 кг, тара – 23500 кг, нетто – 61300 кг, що менше вантажного документу на 6000 кг. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Просипання вантажу не було.

18.10.2017 на станції Красноармійськ Донецької залізниці були складені комерційні акти № 482004/377, № 482004/378.

Відповідно до комерційного акту № 482004/377 при контрольному переважуванні вагону № 61191334 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто – 82250 кг, тара – 23400 кг, нетто – 58850 кг, що менше вантажного документу на 9450 кг. Вагон в технічному відношенні справний. Просипання вантажу не було.

Відповідно до комерційного акту № 482004/378 при контрольному переважуванні вагону № 53590576 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто – 80700 кг, тара – 23000 кг, нетто – 57700 кг, що менше вантажного документу на 9100 кг. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Просипання вантажу не було.

В силу положень ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 1 ст. 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Згідно з ч. 1 ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України).

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» на підприємство залізничного транспорту покладено обов’язок із забезпечення збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність, зокрема, за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Аналогічні положення передбачені також приписами пунктів 110, 113 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників засвідчуються актами. Порядок і терміни складання актів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Судом встановлено, що факти нестачі за здійсненими відповідачем перевезеннями підтверджені комерційними актами № 450003/365 від 12.10.2017 року, № 482004/377 та № 482004/378 від 18.10.2017 року, відповідно до яких недостача вантажу у вагоні № 61633681 склала 6000 кг, у вагоні № 61191334 – 9450 кг, у вагоні № 53590576 – 9100 кг.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу – у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

З матеріалів справи судом встановлено, що за накладними № 52368545, № 52466737 вантаж було здано перевізнику насипом у вологому стані.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить, зокрема, для вантажів, зданих у вологому стані – 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Згідно з довідкою відправника ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» вартість 1 тони відвантаженого вугілля становить:

- у вагоні № 61633681 по накладній № 52368545 – 2045,81 грн. з ПДВ;

- у вагонах № 61191334, № 53590576 по накладній № 52466737 – 2093,81 грн. з ПДВ.

Посилання відповідача на відсутність доказів сплати вартості вугілля, яке було прийнято залізницею до перевезення, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки понесення позивачем збитків полягає у втраті його майна, і така втрата підтверджена матеріалами справи, матеріалами справи підтверджується наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками позивача, наявність вини відповідача, що полягає у незабезпеченні збереження вантажу.

З урахуванням вищевикладеного, фактична вартість недостачі вантажу, виявленому у вагоні № 61633681 становить 9 521,20 грн., у вагоні № 61191334 – 16 926,36 грн., у вагоні № 53590576 – 16 193,53 грн., що разом становить 42 641,09 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов’язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, та не спростовано обов’язку відповідача з відшкодування шкоди, завданої нестачею вантажу.

Всупереч ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 113 Статуту залізниць України залізниця, також, не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

За таких обставин та враховуючи той факт, що відповідачем не спростовано факт нестачі вантажу за спірними перевезеннями та відсутність своєї вини у незабезпеченні схоронності довіреного йому вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 – 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (85000, Донецька обл., м. Добропілля, вул. Київська, 1, ) 42 641 (сорок дві тисячі шістсот сорок одну) грн. 09 коп. та 1762 (тисячу сімсот шістдесят дві) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                        Шкурдова Л.М.

Текст рішення складено: 26.06.2018р.