КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2018 р. Справа№ 910/23452/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі»

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2018

у справі №910/23452/17 (суддя Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі»

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум»

про визнання договору поруки припиненим

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі» (надалі - ТОВ «Обмачівські Зорі», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» (надалі - ПАТ «КБ «Преміум», відповідач) про розірвання договору поруки №11/КЛ/13/П-3 від 28.05.2013, посилаючись на те, що внаслідок укладення відповідачем з Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк» (надалі - ТОВ Агрофірма «Маяк») додаткової угоди №10 від 16.06.2017 до кредитного договору без погодження з позивачем було збільшено обсяг відповідальності останнього в частині сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 01.04.2016 по 14.06.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 у справі №910/23452/17 у позові ТОВ «Обмачівські Зорі» відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що внаслідок укладення до кредитного договору додаткової угоди №10 не відбулося збільшення обсягу відповідальності позивача; при цьому останнім не було доведено належними доказами наявності підстав для припинення поруки.

Не погоджуючись із рішенням суду, ТОВ «Обмачівські Зорі» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою, апелянт посилався на те, що рішення судом було прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Так, апелянт наголошував на тому, що шляхом укладення додаткової угоди №10 до договору поруки без згоди поручителя було збільшено обсяг його відповідальності за кредитним договором, та не зважаючи на зменшення розміру процентної ставки за користування кредитними коштами було змінено кінцевий термін виконання зобов'язання, чим збільшено строк нарахування процентів за користування кредитними коштами з 02.03.2016 по 14.06.2018; суд при вирішенні спору безпідставно взяв до уваги подані відповідачем розрахунки заборгованості позичальника за кредитним договором за період з травня 2013 року по 01 січня 2018 року, не враховуючи тієї обставини, що такі здійснені вже з урахуванням угоди №10 та збільшення кінцевого терміну користування кредитом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.05.2018 колегією суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Агрикової О.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Обмачівські Зорі» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 у справі №910/23452/17, встановлено ПАТ «КБ «Преміум» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач вказував на помилковість тверджень апелянта про припинення дії договору поруки 01.03.2016, оскільки за його умовами та умовами кредитного договору, їх дія триває до повного виконання боржником зобов'язань, а тому, незалежно від того, що у попередніх додаткових угодах до кредитного договору та договору поруки кінцевою датою повернення заборгованості було зазначено дату 01.03.2016, проценти за користування кредитними коштами, а також пеня та штрафні санкції за неналежне виконання умов кредитного договору продовжують нараховуватися до повного виконання боржником зобов'язань. В той же час, відповідач наголошував на тому, що з підписанням додаткової угоди №10 обсяг відповідальності позичальника та поручителя не збільшився, а навпаки, зменшився, оскільки у разі, якщо б така угода до кредитного договору не була укладена сторонами, не відбулося б зменшення розміру процентної ставки, внаслідок чого зменшилася заборгованість позичальника по сплаті процентів за користування кредитними коштами; перерахунку банком процентів, нарахованих та вчасно несплачених за кредитним договором з 01.04.2016 по 31.05.2017 включно; прийняття відповідачем рішення про незастосування до позичальника штрафних санкцій, передбачених кредитним договором, а також відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України, а крім того, штрафів за невиконання позичальником зобов'язань, встановлених п.п.3.3.3. - 3.3.5, 3.3.8, 3.3.9 кредитного договору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 розгляд апеляційної скарги ТОВ «Обмачівські Зорі» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 у справі №910/23452/17 призначено на 04.06.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2018 у розгляді справи № 910/23452/17 оголошено перерву до 25.06.2018.

08.06.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на відзив відповідача на апеляційну скаргу, в яких позивач зазначив, що відзив на апеляційну скаргу не спростовує доводи апеляційної скарги, а тому остання є такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Апелянт наголошував на тому, що пунктом 2.1 договору поруки сторони чітко визначили розмір та обсяг зобов'язань, за якими поручається відповідати поручитель, зокрема, розмір основного зобов'язання, строк погашення кредиту, сплату процентів за його користування. При цьому, договір поруки не містить положень про обов'язок чи згоду поручителя нести відповідальність за зобов'язаннями боржника в разі зміни умов кредитування без згоди поручителя.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2018 № 09.1-08/1589/18 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв'язку з перебуванням судді Агрикової О.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці з 23.06.2018, сформовано судову колегію у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2018 апеляційну скаргу ТОВ «Обмачівські Зорі» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 у справі №910/23452/17 призначену на 25.06.2018 прийнято до провадження вищевказаним складом суду.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив, вважає її безпідставною та необґрунтованою, у зв'язку з чим просив суд апеляційної інстанції відмовити в її задоволенні, а судове рішення залишити без змін.

25.06.2018 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 28.05.2013 між ПАТ «КБ «Преміум» (у тексті договору - банк) та ТОВ Агрофірма «Маяк» (у тексті договору - позичальник) було укладено договір кредитної лінії №11/КЛ/13 (надалі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобов'язується надати позичальнику в порядку та на умовах цього договору мультивалютну відновлювальну кредитну лінію (надалі - кредит), а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути (погасити) банку суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а також виконувати інші зобов'язання, передбачені цим договором та чинним законодавством України. Загальний ліміт мультивалютної кредитної лінії, встановлюється у розмірі, еквівалентному 18 000 000 (вісімнадцять мільйонів) гривень 00 копійок.

Пунктом 1.3 кредитного договору встановлено кінцевий термін повного та остаточного повернення (погашення) позичальником кредиту - 27 лютого 2015 року.

Згідно з п. 1.4 кредитного договору за користування кредитними коштами в межах строку користування кредитом, встановленого пунктом 1.3 кредитного договору, банком встановлена процентна ставка в розмірі:

23,0% проценти річних - у гривнях;

12,8 % процентів річних - у доларах США;

12,5 % процентів річних - у євро.

Відповідно до п. 8.6 кредитного договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами, прийнятих на себе зобов'язань.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 28.05.2013 між ПАТ «КБ «Преміум» (у тексті договору - банк) та ТОВ «Обмачівські Зорі» (у тексті договору - поручитель) було укладено договір поруки №11/КЛ/13/П-3 (наділі - договір поруки).

Відповідно до пункту 1.1 договору поруки поручитель прийняв на себе зобов'язання перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ТОВ Агрофірма «Маяк» (у тексті договору - позичальник) зобов'язань за кредитним договором №11/КЛ/13 від 28 травня 2013 року (надалі - кредитний договір) та у повному обсязі нести солідарну відповідальність за порушення цих зобов'язань позичальником.

Пунктом 2.1 договору поруки сторони визначили, що саме порукою за цим договором забезпечується виконання у повному обсязі всіх зобов'язань позичальника за кредитним договором, у тому числі, але не виключно:

- виконання зобов'язань по своєчасному поверненню позичальником кредиту в розмірі 18 000 000,00 грн не пізніше 28.02.2015;

- по сплаті процентів за користування кредитом щомісячно у розмірі 23% річних у гривнях та/або 12,8% у доларах США та/або 12,5% річних у євро не пізніше 5-го робочого дня місяця, наступного за місяцем користування кредитом;

- щодо дострокового виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором;

- щодо сплати пені за порушення строку повернення кредиту в розмірі 0,05% від суми своєчасно неповернутого кредиту за кожний день прострочення;

- щодо сплати пені за порушення строку сплати процентів в розмірі 0,05% від суми своєчасно несплачених процентів за кожний день прострочення;

- щодо сплати штрафу за нецільове використання позичальником кредиту у розмірі 25% від суми кредитних коштів, що були використані позичальником за нецільовим призначенням;

- щодо сплати штрафу за невиконання позичальником хоча б одного із зобов'язань, встановлених пп. 4.3.6, пп. 4.3.7, пп. 4.3.11 статті 4 кредитного договору в розмірі 0.01% від розміру отриманого позичальником кредиту.

Відповідно до п. 5.3 договору поруки, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Порука за цим договором припиняється, якщо банк протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, та в інших встановлених законодавством випадках (п. 5.4 договору поруки).

18.03.2015 між ПАТ «КБ «Преміум» та ТОВ «Обмачівські Зорі» було укладено Договір про внесення змін №1 до договору поруки, відповідно до якого було змінено обсяг відповідальності позивача шляхом викладення пункту 2.1 договору поруки в наступній редакції:

- виконання зобов'язань по своєчасному поверненню позичальником кредиту в розмірі 18 000 000,00 грн не пізніше 01.03.2016;

- по сплаті процентів за користування кредитом щомісячно у розмірі 28% річних у гривнях, 16% річних за користування кредитними коштами у доларах США та євро не пізніше 5-го робочого дня місяця, наступного за місяцем користування кредитом;

- щодо дострокового виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором;

- щодо повернення кредиту позичальником та виконанні інших зобов'язань у разі розірвання кредитного договору;

- щодо сплати пені за порушення строку повернення кредиту в розмірі 0,05% від суми своєчасно неповернутого кредиту за кожний день прострочення;

- щодо сплати пені за порушення строку сплати процентів в розмірі 0,05% від суми своєчасно несплачених процентів за кожний день прострочення;

- щодо сплати штрафу за нецільове використання позичальником кредиту у розмірі 25% від суми кредитних коштів, що були використані позичальником за нецільовим призначенням;

- щодо сплати штрафу за невиконання позичальником хоча б одного із зобов'язань, встановлених пп. 4.3.6, пп. 4.3.7, пп. 4.3.11 статті 4 кредитного договору в розмірі 0.01% від розміру отриманого позичальником кредиту.

16.06.2017 між ПАТ «КБ «Преміум» та ТОВ Агрофірма «Маяк» було укладено додаткову угоду №10 до кредитного договору (надалі - додаткова угода №10), згідно п. 1 якої сторони домовились здійснити перерахунок процентів, нарахованих та несплачених за кредитним договором з 01.04.2016 по 31.05.2017 включно, виходячи з наступного розміру процентної ставки - 19,5% річних.

Відповідно до п. 5 додаткової угоди №10 сторони внесли наступні зміни до кредитного договору:

- кінцевий термін (дата) остаточного повернення (погашення) кредиту 14.06.2018 включно, якщо такий термін (строк) не наступить раніше з підстав, що передбачені умовами цього договору або чинним законодавством України;

- за користування кредитними коштами в межах строку користування кредитом, встановленого п. 1.3. ст. 1 кредитного договору процентна ставка встановлюється, починаючи з 01.06.2017 в наступних розмірах:

19,5% проценти річних - у гривнях;

16,0 % процентів річних-у доларах США;

16,0 % процентів річних-у євро.

Згідно з п. 7 додаткової угоди №10 сторони домовились, що банк не застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені кредитним договором та не застосовуватиме відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України за порушення умов кредитного договору до дати укладання цієї додаткової угоди. Штрафні санкції за порушення умов кредитного договору з дати укладення цієї додаткової угоди застосовуються на умовах, передбачених кредитним договором.

Пунктом 9 додаткової угоди №10 встановлено, що ця додаткова угода є невід'ємною частиною кредитного договору, набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за кредитним договором.

Звертаючись з даним позовом до суду, ТОВ «Обмачівські Зорі» вказувало на те, що відповідач, не отримавши від нього згоди, уклав з позичальником ТОВ Агрофірма «Маяк» 16.06.2017 додаткову угоду №10, тим самим збільшивши обсяг його відповідальності як поручителя в частині сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 01.04.2016 по 14.06.2018, а також визначення нового кінцевого терміну остаточного погашення кредиту. У зв'язку з наведеним, на підставі положень частини першої статті 559 Цивільного кодексу України, позивач просив суд визнати припиненим договір поруки №11/КЛ/13/П-3 від 28.05.2013.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог не погоджується, а доводи скаржника вважає обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, за правовою природою укладений сторонами договір є договором поруки, за яким, відповідно до ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Частиною першою статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.

Отже, на зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1539цс17, постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №640/15305/15-ц.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є встановлення факту збільшення обсягу відповідальності ТОВ «Обмачівські зорі» внаслідок укладення банком та позичальником додаткової угоди №10, що є підставою для припинення поруки згідно чт.1 ст.559 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на підтвердження своїх заперечень проти позову, а саме, щодо зменшення обсягу відповідальності позичальника та поручителя у зв'язку з укладенням додаткової угоди №10, було надано суду першої інстанції відповідні розрахунки загальної заборгованості позичальника за кредитним договором (а.с. 57-58).

Відповідно до розрахунку загальної суми заборгованості позичальника за кредитним договором, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №10, заборгованість боржника становить 26 585 899,92 грн, при цьому, без урахування змін, відповідно до додаткової угоди №10, така заборгованість становить 33 908 946,57 грн.

Саме на підставі вказаних розрахунків відповідача, місцевим господарським судом було встановлено фактичне зменшення розміру заборгованості позичальника за кредитним договором, а відтак, і зменшення обсягу відповідальності позивача внаслідок укладення додаткової угоди №10, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість застосування до договору поруки наслідків, передбачених положеннями частини першої статті 559 ЦК України.

Однак, на переконання колегії суддів, такі висновки суду першої інстанції є помилковими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. При цьому, колегія суддів вважає, що судом в оскаржуваному рішенні невірно констатовано про ненадання позивачем доказів на підтвердження порушення відповідачем його прав за договором поруки, а також тих обставин, що внаслідок укладення додаткової угоди №10 фактично було збільшено обсяг відповідальності позивача, враховуючи наступне.

Як правильно зазначає апелянт, наводячи таблицю розрахунків заборгованості ТОВ Агрофірма «Маяк» з урахуванням умов додаткової угоди №10, відповідачем такі розрахунки були здійснені за період з травня 2013 року по 22 січня 2018 року, тобто включаючи період з 02 березня 2016 року по 22 січня 2018 року (один рік і десять місяців), який не охоплений зобов'язаннями поручителя за договором поруки в редакції, яка передувала укладенню додаткової угоди №10.

При цьому, позивач як під час розгляду справи місцевим господарським судом, так і під час апеляційного перегляду справи наголошував на тому, що станом на 01.03.2016 (кінцеву дату повернення кредиту) заборгованість позичальника за період з травня 2013 року по лютий 2016 року (включно) за кредитним договором становила 18 560 655,73 грн, з яких сума основного боргу - 18 000 000,00 грн, заборгованість за процентами - 560 655,73 грн, заборгованість зі сплати пені 00,00 грн.

Таким чином, позивач як поручитель зобов'язався відповідати солідарно з боржником за виконання останнім зобов'язань за кредитним договором, усвідомлюючи, що за цим договором сума основного зобов'язання становить саме 18 000 000,00 грн з терміном нарахування процентів за ним до 01.03.2016 включно (п.2.1 договору поруки).

Втім, додатковою угодою №10 до кредитного договору термін нарахування процентів за кредитним договором було збільшено більше ніж на два роки, чим значно збільшено відповідальність позивача.

Враховуючи викладене, без урахування пені та інших обов'язкових платежів, які передбачені кредитним договором, вбачається збільшення відповідальності поручителя, як в частині зміни строку виконання договору в сторону збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, так і в частині збільшення розміру суми заборгованості, у порівнянні з попередніми умовами договору.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зосереджував увагу суду на пунктах п.5,3, 5.4 договору поруки, які, на переконання останнього, чітко визначають строк, протягом якого мають тривати зобов'язання поручителя за договором поруки.

Так, відповідно до умов договору поруки сторони погодили, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Порука за цим договором припиняється, якщо банк протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, та в інших встановлених законодавством випадках (п.п. 5.3, 5.4 договору поруки).

Однак, за приписами частини 1 статті 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

З огляду на імперативність даної норми, посилання відповідача на п.5.3 договору поруки не спростовує підстав його припинення на підставі ч.1 статті 559 ЦК України через відсутність погодження з поручителем обсягу його відповідальності.

Крім того, судом апеляційної інстанції звертається увага на п.2.1 договору поруки, яким сторони погодили, що порукою забезпечується виконання у повному обсязі всіх зобов'язань позичальника за кредитним договором, у тому числі, але не виключно, зокрема,

- виконання зобов'язань по своєчасному поверненню позичальником кредиту в розмірі 18 000 000,00 грн (або еквівалент у доларах США чи євро) не пізніше 01.03.2016;

- по сплаті процентів за користування кредитом щомісячно у розмірі 28% річних за користування кредитними коштами у гривні не пізніше 5-го робочого дня місяця, наступного за місяцем користування кредитом, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.3 ст.1 кредитного договору, в день дострокового повернення кредиту або в останній день дії кредитного договору у разі його розірвання (а.с.19).

Таким чином, наведеним пунктом договору поруки визначено розмір та обсяг зобов'язань, за якими поручитель поручається відповідати за позичальника, а саме, розмір основного зобов'язання, строк погашення кредиту, сплата процентів за користування кредитними коштами, тобто за зобов'язаннями боржника, про які поручителю було достеменно відомо безпосередньо при підписанні договору поруки.

Таким чином, враховуючи доведення позивачем підстав позову, а саме, збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок укладення відповідачем з позичальником без згоди позивача додаткової угоди №10 до кредитного договору, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання у судовому порядку припиненим договору поруки №11/КЛ/13/П-3 від 28.05.2013, укладеного між ПАТ «КБ «Преміум» та ТОВ «Обмачівські Зорі».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1-3 частини 1 статті 277 ГПК України, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Колегія суддів, зважаючи на встановлене вище, вважає апеляційну скаргу ТОВ «Обмачівські Зорі» такою, що підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 у справі №910/23452/17 - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову повністю.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у відповідності до вимог статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 у справі №910/23452/17 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 у справі №910/23452/17 скасувати.

3. Постановити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі» задовольнити повністю.

4. Визнати припиненим договір поруки №11/КЛ/13/П-3 від 28.05.2013, укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Преміум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі».

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 1/36; ідентифікаційний код 35264721) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі» (16703, Чернігівська обл., Ічнянський район, місто Ічня, вул. Чкалова, буд. 36; ідентифікаційний код 33982961) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн 00 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та 2 400 (дві тисячі чотириста) грн 00 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови.

7. Матеріали справи №910/23452/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 04.07.2018.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська