КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2018 р. Справа№ 910/18879/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Ковальчук Р.Ю.

учасники справи:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Павленко О.В.

від третьої особи: Разумов М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Край Проперті"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2018

у справі №910/18879/17 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Дочірнього підприємства "Край Проперті"

до Антимонопольного комітету України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК"

про визнання недійсним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Край Проперті" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК" про визнання недійсним та скасування рішення №514-р від 17.08.2017.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 у справі №910/18879/17 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Дочірнє підприємство "Край Проперті" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 у справі №910/18879/17 повністю та ухвалити нове рішення, яким позов ДП "Край Проперті" про визнання недійсним та скасування рішення Антимонопольного комітету України від 17.08.2017 №514-р задовольнити в повному обсязі. Визнати незаконною та необґрунтованою ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.01.2018 у справі №910/18879/17 та задовольнити клопотання ДП "Край Проперті" від 12.12.2017 про витребування доказів. Стягнути з Антимонопольного комітету України на користь ДП "Край Проперті" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу мотивовано неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2018 апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Край Проперті" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 у справі №910/18879/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Андрієнко В.В., судді Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2018 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 07.06.2018.

31.05.2018 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (прийом документів) Київського апеляційного господарського суду від Антимонопольного комітету України надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу ДП "Край Проперті" в якому відповідач просив суд залишити апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Край Проперті" без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 у справі №910/18879/17 - без змін.

01.06.2018 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (прийом документів) Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу в якому ПАТ "СБЕРБАНК" просило суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, з огляду на її безпідставність та необґрунтованість.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2018 відкладено розгляд справи на 03.07.2018.

В судове засідання, яке відбулось 03.07.2018 з'явились представники відповідача та третьої особи. Представник позивача (апелянта) не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення позивача (апелянта) про час та місце судового засідання, а також беручи до уваги те, що ухвалою суду про відкриття апеляційного провадження від 14.05.2018 явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників апеляційного провадження попереджено, що не з'явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника позивача (апелянта).

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частиною 7 вказаної статті передбачено, що закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами, суд апеляційної інстанції надає учасникам справи можливість виступити у судових дебатах у такій самій послідовності, в якій вони давали пояснення.

В судовому засіданні 03.07.2018 представник відповідача надав пояснення, в яких заперечував щодо доводів наведених в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник третьої особи в судовому засіданні 03.07.2018 надав пояснення, в яких заперечував щодо доводів наведених в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, надавши учасникам справи можливість виступити у судових дебатах, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Антимонопольного комітету України від 17.08.2017 №514-р "Про надання дозволу на концентрацію" надано дозвіл Публічному акціонерному товариству "Сбербанк" на набуття у власність активів Дочірнього підприємства "Край Проперті" у вигляді цілісного майнового комплексу, який розташований за адресою: м. Київ, просп. Академіка Глушкова, 13Б.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вищевказане рішення Антимонопольного комітету України прийнято при неповному з'ясуванні обставини, які мають значення для справи, а саме, за адресою: м. Київ, просп. Академіка Глушкова, 13Б розміщено декілька об'єктів нерухомості, що належать позивачу, а не цілісний майновий комплекс. За таких обставин, позивач просив суд визнати вказане рішення Антимонопольного комітету України від 17.08.2017 № 514-р недійсним.

Відповідач в свою чергу зазначив, що до Антимонопольного комітету України надійшла заява уповноваженого представника ПАТ "Сбербанк" про надання дозволу на набуття у власність активів ДП "Край Проперті" у вигляді цілісного майнового комплексу. За результатами розгляду заяви і доданих до неї матеріалів та у зв'язку з тим, що заявлена концентрація не призводить до монополізації чи суттєвого обмеження конкуренції на товарних ринках України, Антимонопольний комітет України прийняв Рішення від 17.08.2017 №514-р, яким надав дозвіл ПАТ "Сбербанк" на набуття у власність активів ДП "Край Проперті" у вигляді цілісного майнового комплексу, який розташований за адресою: м. Київ, просп. Академіка Глушкова, 13Б. Таким чином, на думку відповідача, вказане рішення є законним, обґрунтованим та прийняте Антимонопольним комітетом України виключно в межах повноважень і в порядку, визначеному законодавством.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" (далі - Закон), Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Відповідно до ст. 3 Закону, до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст. 5 Закону, Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції"; "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за концентрацією Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема: розглядати заяви про надання дозволу на концентрації, приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами про надання дозволу на концентрацію, дозволяти або забороняти концентрацію.

Антимонопольний комітет України розглядає заяви про надання дозволу на концентрації відповідно до Закону України "Про захист економічної конкуренції" в порядку, визначеному Положенням про порядок подання та розгляду заяв про попереднє отримання дозволу Антимонопольного комітету України на концентрацію суб'єктів господарювання, затвердженого розпорядженням Комітету від 19.02.2002 №33-р (далі - Положення про концентрацію).

Порядок складання та подання заяви про надання дозволу на концентрацію, вимоги щодо порядку підготовки і подання заяви та документів, що до неї додаються, а також порядок розгляду Комітетом заяви визначений Положенням про концентрацію.

Відповідно до пункту 6 розділу VII Положення про концентрацію заявники подають спільну заяву до Антимонопольного комітету України.

При цьому, Положення про концентрацію у відповідності до пункту 4 розділу X в окремих, виключних випадках, передбачає можливість подання заяви про надання дозволу на концентрацію одним заявником.

Згідно з пунктом 10 розділу IX Положення про концентрацію якщо для прийняття рішення немає потреби в одержанні усіх документів і відомостей, зазначених у пункті 2 цього розділу, їхній перелік за погодженням з державним уповноваженим може бути скорочено.

Пунктом 3 розділу VIII Положення про концентрацію передбачено, що Антимонопольний комітет України має право прийняти до розгляду будь-яку заяву.

Відповідач зазначив, що до Антимонопольного комітету України надійшла заява уповноваженого представника ПАТ "Сбербанк" про надання дозволу на набуття у власність активів Дочірнього підприємства "Край Проперті" у вигляді цілісного майнового комплексу. За результатами розгляду заяви відповідачем встановлено, що заявлена концентрація не призводить до монополізації чи суттєвого обмеження конкуренції на товарних ринках України, у зв'язку із чим Антимонопольним комітетом України було прийнято оскаржуване рішення про надання дозволу на концентрацію. Спірне рішення було прийнято в межах розгляду поданої третьою особою заяви та відповідно до вимог такої заяви, у зв'язку з чим, на думку відповідача, відсутні підстави для визнання вказаного рішення Антимонопольного комітету України від 17.08.2017 №514-р недійсним.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції погодився з доводами відповідача про те, що рішення приймається відповідно до вимог поданої заяви, та Антимонопольний комітет України не може перебирати на себе повноваження заявника і зазначати у рішенні відомості, не вказані у заяві.

Також місцевим господарським судом взято до уваги твердження відповідача і третьої особи про те, що при прийнятті спірного рішення підлягали встановленню обставини можливості призведення заявленої концентрації до монополізації чи суттєвого обмеження конкуренції на товарних ринках України.

Оскільки висновки Антимонопольного комітету України щодо можливості концентрації позивачем не спростовано, правові підстави для визнання судом недійсним спірного рішення від 17.08.2017 №514-р відсутні.

Крім того, як зазначено відповідачем, згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особами, які беруть участь у справі, визнаються: сторони, треті особи, їх представники.

Заявником є особа, яка подала заяву, подання про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідачем є особа, щодо якої здійснюється розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Третьою особою є особа, залучена до участі у справі у зв'язку з тим, що рішення може суттєво зачепити її права та інтереси, охоронювані цим Законом. Про визнання третьою особою органами Антимонопольного комітету України приймається розпорядження, про що повідомляються особи, які беруть участь у справі.

Відповідач зазначив, що оскаржуване рішення було прийнято під час розгляду заяви без відкриття справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Позивач не звертався до Антимонопольного комітету України із заявою про надання відповідного дозволу, а тому, ДП "Край Проперті" в межах розгляду заяви не має правового статусу заявника, відповідача або третьої особи, у зв'язку з чим у нього відсутнє право на оскарження рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, місцевим господарським судом взято до уваги доводи відповідача про те, що спеціальними нормами Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено виключний перелік осіб, які можуть оскаржити рішення Антимонопольного комітету України (заявник, відповідач, третя особа) та встановлено що, оскільки позивач не є заявником чи відповідачем і не був залучений Комітетом як третя особа, останній не може оскаржувати рішення Антимонопольного комітету України.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 ГПК України).

Статтею 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищенаведеного та з урахуванням встановлених обставин справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, а також спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а тому задоволенню не підлягають.

Сукупність вищезазначеного дає підстави дійти висновку про дотримання місцевим господарським судом вимог ст.ст. 86, 236 ГПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, розгляду всіх обставин справи, підтверджених наявними у справі доказами, які мали бути досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи в їх сукупності, керуючись законом та нормами матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ДП "Край Проперті" про визнання недійсним та скасування рішення Антимонопольного комітету України №514-р від 17.08.2017.

Щодо вимоги апеляційної скарги про визнання незаконною та необґрунтованою ухвали Господарського суду міста Києва від 31.01.2018 у справі №910/18879/17 та задоволення клопотання ДП "Край Проперті" від 12.12.2017 про витребування доказів, а саме витребувати у Антимонопольного комітету України матеріали справи за заявою Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", на підставі яких Антимонопольним комітетом України було прийнято оскаржуване рішення від 17.08.2017 №514-р "Про надання дозволу на концентрацію", колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції ухвалою від 31.01.2018 було правомірно відмовлено у задоволенні вказаного клопотання у зв'язку із відсутністю належного обґрунтування необхідності витребування вищезазначених доказів. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також повноваження суду апеляційної інстанції, вказана вимога не підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, в розумінні статті 86 ГПК України, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 у справі №910/18879/17, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 у справі №910/18879/17 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Згідно вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Край Проперті" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 у справі №910/18879/17 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18879/17.

Повний текст постанови складено та підписано 10.07.2018.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.А. Пашкіна

С.І. Буравльов