ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2018 р. Справа №917/535/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Ільїн О.В.,

при секретарі Шило А.М.,

за участю представників:

позивача не зявився;

відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача Халтуринського госпрозрахункового сільського комунального підприємства, с.Мартинівка, Полтавська область, (вх.№1063П/1-40) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 17.05.2018 року винесену за результатом розгляду заяви позивача про забезпечення позову по справі №917/535/18,

за позовом Халтуринського госпрозрахункового сільського комунального підприємства, с.Мартинівка, Полтавська область,

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м.Полтава,

про визнання поновленим договору оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди,-

ВСТАНОВИЛА:

Халтуринським госпрозрахунковим сільським комунальним підприємством до Господарського суду Полтавської області подано заяву в порядку п. 2 ч. 1 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України, датовану 11.05.2018 року б/н, вх.№4766 від 14.05.2018 року про вжиття заходів забезпечення позову від 14.05.2018 року, вх.№588/18, шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру в Полтавській області вчиняти дії щодо:

1) поділу земельної ділянки, яка знаходиться на території Мартинівської (стара назва Халтуринська) сільської ради Карлівського району Полтавської області, площею 84,8062 га кадастровий номер :00:007:0001;

2) приймати накази (інші рішення) про: (1) надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, проекту поділу земельної ділянки, інших документацій із землеустрою, (2) їх затвердження (проектів), (3) передання у власність чи користування або оренду земельних ділянок, (4) виставлення на земельні торги земельних ділянок до вступу в законну силу рішення суду.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову у даній справі заявник зазначає, що він є землекористувачем вищевказаної земельної ділянки на умовах договору оренди землі від 20.10.2011 року, укладеного між ним та Карлівською районною державною адміністрацією, дія якого з 19.12.2017 року є поновленою відповідно до приписів ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», так як Халтуринське госпрозрахункове сільське комунальне підприємство, як орендар, продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договорів оренди, а від орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку дії договору лист-повідомлення про заперечення у поновленні договірних відносин не надходив.

На звернення самого заявника від 25 січня 2018 року (по сплину одного місяця після закінчення дії договору) на адресу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, щодо поновлення правовідносин по оренді землі за умовами договору від 20.10.2011 року на новий термін, останнє інформувало письмово 08.02.2018 року про відсутність правових підстав для поновлення договірних відносин з колишнім орендарем заявником. Заявник вказує, що з колективного звернення до Мартинівського сільського голови (вх.№02-23/149 від 25.04.2018 року) та листа Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 20.04.2018 року №18-16-0.41-2239/2-18 вбачається, що сформована земельна ділянка, яка є предметом оренди згідно з договором оренди землі від 20.10.2011 року, буде ділитися на частини (на її основі планується сформувати декілька нових земельних ділянок), що може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду. Також зазначає, що згідно Інформації про земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які включено до переліку земельних ділянок, права на які буде встановлено на земельні торги Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, розміщеної у мережі інтернет на офіційному веб-ресурсі land.gov.ua, частина земельної ділянки з кадастровим номером :00:007:0001 площею 42,8 га, вже включена до переліку земельних ділянок, права на які буде встановлено на земельні торги.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 17.05.2018 року у справі №917/535/18 (суддя Бунякіна Г.І.) відмовлено в застосуванні заходів забезпечення позову по цій справі у спосіб за заявою від 11.05.2018 року за заявою б/н, вх.№4766 від 14.05.2018 року, поданою в порядку п. 2 ч. 1 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України Халтуринським госпрозрахунковим сільським комунальним підприємством (39520, Полтавська область, Карлівський район, с. Мартинівка, вул. Д.Барвіна, 2).

Господарський суд Полтавської області дійшов висновку про відсутність обставин для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки, на думку суду, висловлена заявником позиція щодо можливості ускладнення або унеможливлення виконання судового рішення у разі не вчинення зазначених заявником дій є припущеннями без достатніх обґрунтувань та доказів. Суд вказує, що в даному випадку відсутній критерій адекватності заходу забезпечення позову, оскільки він не відповідає вимогам, на забезпечення яких заявник просить його застосувати. Зазначається, що заявником не доведено можливість ускладнення або унеможливлення виконання судового рішення в майбутньому. Виходячи з цих підстав суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Халтуринське госпрозрахункове сільське комунальне підприємство з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 17.05.2018 року та прийняти нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.06.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Халтуринського госпрозрахункового сільського комунального підприємства; встановлено строк для подання відповідачем відзиву на апеляційну скаргу та встановлено строк на протязі якого учасники справи мають можливість подати до суду докази та документи в обґрунтування своїх вимог та заперечень по справі. Крім того, вказаною ухвалою призначено справу до розгляду в судове засідання.

Ухвала суду апеляційної інстанції від 07.06.2018 року була направлена сторонам у справі рекомендованими листами 07.06.2018 року за адресами, зазначеними в апеляційній скарзі і отримана ними 12.06.2018 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які долучено до матеріалів справи. Однак, сторони у судове засідання не зявилися, про причини не з'явлення суд не повідомили.

Відповідно до ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком учасника справи, а також положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що позивач Халтуринське госпрозрахункове сільське комунальне підприємство звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якій просить визнати поновленим з 20.12.2017 року договір оренди землі від 20.10.2011 року, зареєстрований у відділі Держземагентства у Карлівському районі Полтавської області 19.12.2012 року за №02766 (внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 01.08.2017 року, номер запису про інше речове право: 21748293) на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, а також просить визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 20.10.2011 року, зареєстрований у відділі Держземагентства у Карлівському районі Полтавської області 19.12.2012 року за №02766 (внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 01.08.2017 року, номер запису про інше речове право: 21748293) в редакції, яка наведена у проекті угоди, що додана до позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, зокрема на те, що після закінчення строку дії договору оренди він продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою, належно виконує свої обов'язки за договором, проте відповідач ухиляється від підписання додаткової угоди до договору оренди про поновлення його строку, що і стало підставою для звернення з позовом до суду у даній справі.

Що стосується забезпечення позову, то заявник зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості заяви про забезпечення позову є невірними. Так, заявник вказує, що судом не були досліджені всі докази, які було надано в обґрунтування заяви. Зокрема, з листа Мартинівської сільської ради від 18.04.2018 року №02-24/151, адресованого органам прокуратури, поліції та Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області вбачається, що на земельній ділянці, яка є предметом спору, при обстеженні земельних ділянок в адміністративних межах Мартинівської сільської ради були виявлені вже встановлені межові знаки. Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області у відповідь на цей лист повідомило, що встановлення меж земельної ділянки в натурі здійснюється на підставі розроблених і затверджених документацій із землеустрою.

Заявник посилається на той факт, що частина земельної ділянки, яка є предметом спірних правовідносин була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, продаж прав на які буде здійснюватися на земельних торгах.

Також в апеляційній скарзі заявником зазначено, що після постановлення ухвали суду першої інстанції, стало відомо про нові докази, які мають значення для справи. Зокрема, заявнику стало відомо про те, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області видало накази «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та іншим особам. У якості додатків до апеляційної скарги апелянтом надано відповідні копії наказів «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 05.04.2018 року №2603-cr, №2605-cr, №2597-cr, №2544-cr, №2549-cr, №2551-cr. Також до заяви додано викопіювання, із якого вбачається те, що земельні ділянки, на які буде розроблятись документація із землеустрою фактично розташовані у межах сформованої ділянки з кадастровим номером :00:007:0001, яка є предметом договору оренди на поновлені якого наполягає позивач.

Колегія суддів зазначає, що наразі земельна ділянка площею 84,2 га за кадастровим номером :00:007:0001 є предметом спірних правовідносин. Незважаючи на те, що заявник фактично продовжує користуватись вказаною земельною ділянкою, виходячи з матеріалів оскарження ухвали, вбачається, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області вчиняє ряд дій, які направлені на передачу права користування зазначеною земельною ділянкою третім особам.

При цьому слід відмітити, що дії, які вчиняє Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області направлені на поділ земельної ділянки, яка є предметом договору оренди на поновлені якого наполягає позивач. Тобто, фактично може скластися така ситуація, що станом на момент прийняття рішення у даній справі, предмет договору оренди земельні ділянка площею 84,2 га за кадастровим номером :00:007:0001 може перестати існувати.

Колегія суддів відзначає, що умовою застосування заходів забезпечення позову, в даному випадку, є достатньо обґрунтоване припущення, що відповідач після видачі вказаних наказів може вчиняти дії щодо передачі спірної земельної ділянки третім особам, що може ускладнити виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області необхідно заборонити вчиняти дії щодо поділу вищевказаної земельної ділянки, приймати накази про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, проекту поділу земельної ділянки, інших документацій із землеустрою, їх затвердження та передання у власність, користування або оренду, виставляти на земельні торги земельні ділянки, що входять до складу земельної ділянки, яка є предметом спірних правовідносин. На думку суду апеляційної інстанції, невжиття таких заходів у випадку прийняття рішення на користь позивача може значно ускладнити забезпечення захисту прав на оренду земельної ділянки.

З наявних матеріалів оскарження ухвали, суд вбачає наявність зв'язку між вказаним вище заходом забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність зазначеного заходу із заявленими позивачем вимогами.

Колегія суддів вважає, що під час винесення ухвали, судом першої інстанції не були враховані ті ризики, які можуть настати у разі передачі відповідних земельних ділянок третім особам, а отже наявна невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи.

Наведені заявником обґрунтування та надані докази, на думу суду, є достатніми для того, щоб допускати можливість передачі права на частину земельної ділянки, що є предметом спірних правовідносин, третім особам. Така передача до винесення рішення суду щодо цього спору може істотно порушити права позивача як орендаря земельної ділянки.

Колегія суддів вважає, що твердження позивача, викладені ним в апеляційній скарзі ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, доведені належними доказами, тоді як господарським судом при прийнятті ухвали неповно зясовано обставини, що маються значення для справи, а висновки, які викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають обставинам справи, у звязку з чим, прийнята ним ухвала підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 273, п.2, ч.1 ст.275, п. 1, 3 ст. 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Халтуриньского госпрозрахункового сільського комунального підприємства задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області 17.05.2018 року по справі №917/535/18 скасувати.

Заяву позивача Халтуринського госпрозрахункового сільського комунального підприємства про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити Головному Управлінню Держгеокадастру у Полтавській області вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки, яка знаходиться на території Мартинівської (стара назва Халтуринська) сільської ради Карлівського району Полтавської області, площею 84,8062 га, кадастровий номер :00:007:0001, приймати накази (інші рішення) про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, проекту поділу земельної ділянки, інших документацій із землеустрою, їх затвердження та передання у власність чи користування або оренду, виставляти на земельні торги земельні ділянки, що входять до складу земельної ділянки, яка є предметом спірних правовідносин у даній справі, до набрання рішенням законної сили.

Дана постанова має силу виконавчого документу відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Дана постанова про забезпечення позову набирає законної сили 03.07.2018 року, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Стягувачем за даною постановою є: Халтуринське госпрозрахункове сільське комунальне підприємство (39520, Полтавська область, Карлівський район, с.Мартинівка, вул. Д.Барвіна, буд. 2, ).

Боржником за даною постановою є: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (36039, Полтавська область, м.Полтава, вул. Уютна, буд. 23, ).

Матеріали оскарження ухвали суду у справі №917/535/18 повернути до Господарського суду Полтавської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06 липня 2018 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Ільїн О.В.