ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2018 р.Справа № 922/1044/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)
до Луганського національного аграрного університету (61002, Харківська область, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 44)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1О.(дов№14-85 від 14.04.2018 року);

відповідача - ОСОБА_2С.( дов №01/456 від 10.04.2018 року);

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Луганського національного аграрного університету про стягнення заборгованості за договором купівлі - продажу природного газу №12/941-БО-20 від 05.10.2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку Луганського національного аграрного університету купівлі - продажу природного газу №12/941-БО-20 від 05.10.2012 року , у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача борг у загальній сумі 22 671,47грн., у тому числі пеню в сумі 11 034,25грн., 3% річних в сумі 2206,85грн. та 7% штрафу в сумі 9 430,37 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1044/18, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, підготовче засідання призначено на 22.05.2018 о 10:20 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.05.2018 відкладено підготовче засідання до 05 червня 2018 року о 12:20 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 20 червня 2018 року о 12:30 год.

18.06.2018 відповідачем через канцелярію суду надані пояснення за вх. № 17416, в яких відповідач заперечує проти позовних вимог та просить застосувати строк позовної давності до всієї заявленої суми вимог позивача. Пояснення долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.06.2018 року, розгляд справи по суті відкладено до 04.07.2018 року.

21.06.2018 року від Луганського національного аграрного університету, через канцелярію суду (вх.№17895 ) надійшли додаткові пояснення , в яких наполягав на спливі позовної давності щодо заявлених позовних вимог, у зв'язку із чим просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

У судовому засіданні 04.07.2018р. представник позивача підтримав позов повністю, представник відповідача заперечив проти задоволення позову повністю.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Згідно із приписами ст.ст.233,240 ГПК України в судовому засіданні 04.07.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно, всебічно та повно дослідивши надані у справі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

05.10.2012 між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (Продавець) та Луганським національним аграрним університетом (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 12/941-БО-20, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити природний газ на умовах договору.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, оплата за газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як зазначив позивач, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у строк визначений договором, чим порушив умови господарського зобов'язання, зокрема вимоги пункту 4.1 договору.

Пунктом 7.3 договору визначено, що у разі невиконання відповідачем п. 4.1 договору, відповідач сплачує позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушенням умов договору не оплатив вчасно позивачу за теплову енергію. Відтак, ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до господарського суду Львівської області з позовною заявою та керуючись умовами п.7.3. договору, нарахувало відповідачу пеню та штраф, яка згідно поданого ним розрахунку становить пеня в сумі 11 034,25грн. та 7% штрафу в сумі 9 430,37 грн.

Крім того, позивач згідно умов ст.625 ЦК України нарахував відповідачу 3% річних в сумі 2206,85грн.

Відповідач заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що сплив строк позовної давності за позовними вимогами ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Конституційний Суд України в рішенні у справі за конституційним зверненням громадян та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64. 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) від 25 грудня 1997 року дав офіційне тлумачення такого змісту:

«частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод;

відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене:

частину другу статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі».

Окрім того, Конституційний Суд України в мотивувальній частині цього рішення зазначив, що частина перша статті 55 Конституції України містить, загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно із заявленими позовними вимогами позивач просив стягнути з відповідача борг у загальній сумі 22 671,47грн., у тому числі пеню в сумі 11 034,25грн., 3% річних в сумі 2206,85грн. та 7% штрафу в сумі 9 430,37 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Судом встановлено факт порушення строку передбаченого пунктом 4.1 Договору від 05.10.2012р.

Водночас відповідачем заявлено клопотання про застосування до позовних вимог позовної давності та відмови у задоволенні позовних вимог на підставі ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною першою статті 259 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до пункту 10.3 Договору від 05.10.2012 строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Згідно зі ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідачем у справі заявлено про застосування строків позовної давності, при цьому позивачем не наведено суду жодних поважних причин пропуску строку позовної давності, що відповідно до ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Оскільки, позовні вимоги позивача є доведеними, проте позивачем пропущений строк позовної давності, суд відмовляє позивачу у задоволенні позову з підстав пропущення строку.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.07.2018 р.

Суддя ОСОБА_3