ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2018 справа № 905/186/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: при секретарі судового засідання: за участю представників: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 не зявився ОСОБА_5, довіреність №09-18/6410 від 26.04.2018р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Львівська залізниця, м.Львів
на рішення господарського суду Донецької області
від27.03.2018р. (повний текст підписано 04.04.2018р.)
у справі№905/186/18 (суддя Зекунов Е.В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Львівська залізниця, м.Львів
до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області
простягнення 22113,26грн.

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Львівська залізниця, м.Львів, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області про стягнення коштів, повязаних із затримкою вагона, у сумі 22113,26грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.03.2018р. (повний текст підписано 04.04.2018р.) у справі №905/186/18 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Виносячи зазначене рішення, суд виходив з того, що виявлена комерційна несправність, що призвела до затримки спірного вагону та вимагала усунення для забезпечення безпеки руху, виникла саме внаслідок незабезпечення збереження перевізником кріплень вантажу.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Підставами для скасування рішення апелянт зазначає порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невірне дослідження доказів, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Так, за твердженнями позивача, суд дійшов невірного висновку про відсутність доказів, які обґрунтовують позовні вимоги, оскільки факт наявності комерційної несправності у вагоні №53553285 підтверджується актом загальної форми №5142 ст.Клепарів, в якому зазначено, що вантаж завантажено відповідачем у вагон з порушенням вимог пункту 7.5.3 Технічних умов розміщення і кріплення вантажу глави 3 Додатку 3 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі УМЗВС), а саме відсутні розпірні рами.

Крім того, щодо питання виявлення комерційної несправності саме на ст.Клепарів, апелянт наголошує, що: несправність виявлена, перш за все, за рахунок засобів відео нагляду; на станції діють посилені вимоги до безпеки руху поїздів та вагонів, встановлений додатковий контроль за відправленням вагонів з вантажем.

Разом з іншим, позивач стверджує, що факт усунення комерційної несправності підтверджений актами загальної форми станції Скнилів від 27.07.2017р. №2284 та від 04.08.2017р. №2240, а також калькуляцією виправлення комерційного браку у вагоні №53553285 по станції Скнилів від 03.08.2017р.

На підтвердження порушення судом першої інстанції норм процесуального права скаржник зазначає, що при здійсненні судочинства, з огляду на неприйняття до уваги відповіді позивача на відзив від 20.03.2018р. за №ДНЮ-101, порушені принципи змагальності сторін та диспозитивності.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 04.05.2018р. сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Радіонова О.О.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 10.05.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця на рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2018р. (повний текст підписано 04.04.2018р.) у справі №905/186/18 та зобовязано відповідача до 31.05.2018р. включно надати до суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання скаржнику.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 04.06.2018р. призначено розгляд справи №905/186/18 на 19.06.2018р.

На поштову адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останній наголошує, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки зазначені в ній підстави для скасування рішення є необґрунтованими, а рішення суду винесене у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.06.2018р. заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, просив рішення господарського суду залишити без змін. Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Однак, враховуючи належне повідомлення Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця про час та місце судового засідання, беручи до уваги, що явка сторін не була визнана судом обовязковою, з огляду на те, що позиція позивача викладена безпосередньо в апеляційній скарзі, судова колегія визнала за можливе розглянути справу за відсутністю представника Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця за наявними матеріалами у справі.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги (ч.1). Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється сторонами, 15.07.2017р. зі станції Сартана Донецької залізниці Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Комбінат Азовсталь (далі відправник) на станцію Чиєрна- над- Тисою ЖРС було відправлено за залізничною накладною №51025260 у вагоні №53553285 вантаж сляби.

При перевірці поїзда в комерційному відношенні на станції Клепарів 25.07.2017р. залізницею виявлено комерційну несправність у вагоні №53553285, а саме: в передній і задніх частинах вагона відсутні розпірні рами, про що складено акт загальної форми від 25.07.2017р. №1539.

26.07.2017р. працівниками позивача складено акт загальної форми №5142, зі змісту якого вбачається, що при огляді вагону №53553285 виявлено, що згідно перевізних документів вантаж завантажено згідно додатку 3 гл.7 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення без вказаних пунктів. Фактично - відсутні розпірні рами у даному вагоні, чим порушено додаток 3 гл.3 пункт 7.5.3 УМЗВС. У звязку з чим вагон №53553285 був направлений 26.07.2017р. на станцію Скнилів для виправлення комерційної несправності.

Після прибуття на станцію Скнилів, комерційну несправність вагону №53553285 виправлено позивачем, про що складено акти загальної форми від 27.07.2017р. №2284, від 04.08.2017р. №2440 та калькуляцію виправлення комерційного браку від 03.08.2017р.

З огляду на приписи ст.129 Статуту залізниць України, станціями Скнилів та Клепарів складено акти загальної форми №2440 від 04.08.2017р. та №2175 від 17.08.2017р., на підставі яких за затримку вагону №53553285 Приватному акціонерному товариству Металургійний комбінат Азовсталь були нараховані платежі на загальну суму 18427,72грн. без ПДВ (22113,26грн. з ПДВ).

Предметом розгляду справи №905/186/18 є стягнення Публічним акціонерним товариством Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця з Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь зазначених платежів у сумі 22113,26грн.

Донецький апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, погоджується з висновкам суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами ч.1, 2 ст.307 Господарського кодексу України (далі ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Аналогічні положення закріплені в ст.909 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ч.2 ст.908 ЦК України та ч.5 ст.307 ГК України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.2 ст.306 ГК України суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами (ч.5 ст.307 ГК України).

За змістом ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ч.2 ст.924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст.920 ЦК України у разі порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною 1 ст.12 Закону України Про залізничний транспорт визначено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

За приписами ч.1 ст.23 названого Закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Стаття 110 Статуту залізниць України (далі - Статут) визначає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно зі ст.4 Статуту перевезення залізницями вантажів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Відповідно до параграфу 3 ст.14 УМЗВС, договір перевезення оформляється залізничною накладною. Одночасно з предявленням вантажу до перевезення відправник до кожної відправки повинен представити станції відправлення правильно заповнену і підписану залізничну накладну.

За приписами Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 20.08.2001р. №542, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 10.09.2001р. за №796/5987, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. До вказаного додатку, зокрема, включені й сляби (заготовки стальні) код єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів 31407.

Пунктом 1 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000р., встановлено що, вантажі до перевезення приймаються за наявності місячного плану або дозволу на перевезення, оформленого відповідно до Правил планування перевезень вантажів. Відправники можуть пред'являти вантажі до перевезення на місцях загального й незагального користування.

Приписами пункту 3 названих Правил визначено, що вантажі, що потребують тари для збереження їх від утрати, псування або пошкодження при перевезенні, повинні пред'являтися до перевезення у справній тарі, яка відповідає стандартам або технічним умовам, а вантажі, на тару і упакування яких стандарти та технічні умови не встановлено, - у справній тарі, що забезпечує їх збереження. Упаковка, в якій вантаж пред'являється до перевезення, не повинна завдавати шкоди рухомому складу, залізничній колії й навколишньому середовищу.

Відправник несе відповідальність за пред'явлений до перевезення вантаж у нестандартній і неякісній упаковці.

Якщо при зовнішньому огляді тари або упаковки пред'явленого до перевезення вантажу будуть помічені недоліки, які можуть призвести до втрати, псування або пошкодження вантажу, то відправник зобов'язаний на вимогу станції привести тару або упаковку у відповідність до вимог стандартів або інших нормативно-технічних документів на продукцію.

Відправник зобов'язаний на вимогу станції пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

Залізниця може не приймати вантаж до перевезення у разі відсутності або неналежного його маркування, а також у тарі, що не відповідає вимогам стандартів або інших нормативних документів.

Відповідно до п.20 Правил приймання вантажів до перевезення, навантаження вагонів здійснюється згідно з правилами розміщення і кріплення вантажів, правилами перевезення вантажів із забезпеченням безпеки руху, схоронності вантажів і безпечного виконання вантажних робіт.

Згідно з приписами п.26 вказаних Правил забороняється приймати до перевезення вантажі у вагонах, завантажених з перевищенням їх вантажопідйомності, та в інших випадках, передбачених Правилами перевезення окремих видів вантажів.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення унормовано, що договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон (контейнер) відправником, підтверджується підписанням Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, видачу/приймання контейнерів працівниками відправника і залізниці.

Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

З огляду на те, що сляби (заготовки стальні) перевозяться залізницею у вагонах відкритого типу, вантаж, завантажений Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Азовсталь по залізничній накладній №51025260 у вагон №53553285 мав прийматися до перевезення представниками залізниці 15.07.2017р. на станції Сартана шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування та кріплення.

Як вбачається з параграфу 1 ст.10 УМЗВС розміщення та кріплення вантажів у вагонах колеи 1520мм проводиться у відповідності з Технічними умовами розміщення вантажів та кріплення вантажів (додаток 3 до цієї угоди), якщо перевізниками не були погоджені інші умови.

Як встановлено господарським судом, завантаження слябів у вагон №53553285 було здійснено відповідачем засобами відправника.

Відповідно до відомостей, зазначених в графі 3 залізничної накладній №51025260, вантаж у вагоні №53553285 був розміщений та закріплений у відповідності до креслення №059497-2МЧ від 05.09.2012р. У цій графі залізничної накладної також визначені кількість та розмір реквізитів кріплення (розпірних рамок), а у графі 15 зазначена їх вага 219 кг.

Креслення №059497-2МЧ від 05.09.2012р. затверджене директором по транспорту Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Комбінат Азовсталь та узгоджене в Публічному акціонерному товаристві Українська залізниця.

Правильність внесення відомостей до накладної № 51025260 підтвердив своїм підписом представник відправника в гр.26. На станції відправлення Сартана вантаж у вагоні №53553285 до перевезення у міжнародному залізничному сполученні був прийнятий залізницею без будь-яких зауважень та заперечень, у тому числі і щодо кріплення вантажу у вагоні.

До того ж, як вірно зазначено місцевим господарським судом, комерційна несправність, встановлена 25.07.2017р. на станції Клепарів (відсутність розпірних рам у передній і задніх частинах вагона), не є прихованою комерційною несправністю. Згідно приписів пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, відсутність кріплення слябів мала бути виявлена працівниками залізниці при прийнятті вантажу 15.07.2017р. у вагоні № 53553285 і, які наслідок, залізниця згідно пункту 20 названих Правил не мала приймати вантаж до перевезення.

Таким чином, вантаж у вагоні №53553285 Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Азовсталь був розміщений за правилами розміщення і кріплення вантажів. На момент прийняття залізницею вагону №53553285 до перевезення та укладання договору перевезення №51025260 комерційна несправність у частині кріплення вантажу була відсутня.

Разом з тим, судова колегія вважає доречними зауваження господарського суду Донецької області про те, що на шляху прямування від станції Сартана Донецької області до станції Клепарів Львівської області (станції затримання) вагон №53553285 прослідував більше ніж 1400км, зокрема, через пункти комерційного огляду поїздів і вагонів (ПКО) на станції Волноваха РФ Донецька залізниця, стиковій станції передачі вагонів РФ Донецька залізниця РФ Придніпровська залізниця Камиш-Зоря, стиковій станції передачі вагонів РФ Придніпровська залізниця РФ Львівськам залізниця, однак жодних комерційних несправностей в кріпленні вантажу (у тому числі, відсутності розпірних рам) у вагоні №53553285 перевізником не було виявлено.

Щодо питання виявлення комерційної несправності саме на ст.Клепарів, апелянт наголошує, що: несправність виявлена, перш за все, за рахунок засобів відео нагляду; на станції діють посилені вимоги до безпеки руху поїздів та вагонів, встановлений додатковий контроль за відправленням вагонів з вантажем. Однак, такі посилання скаржника жодним чином не спростовують правомірність викладених вище доводів суду першої інстанції.

Згідно з параграфами 1-2 статті 32 УМЗВС перевізнику мають бути відшкодовані всі витрати, повязані з перевезенням вантажу, не передбачені застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника.

Відповідно до параграфу 6 ст.28 УМЗВС, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі та витрати, якщо перепони для перевезення вантажу виникли з причин, що не залежать від перевізника.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Передбачена статтею 77 ГПК України вимога процесуального законодавства щодо допустимості доказів знаходить своє вираження в тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

На підставі аналізу матеріалів справи, враховуючи факт приймання залізницею вантажу на станції відправлення у спірному вагоні без зауважень щодо кріплення вантажу та недоведеність вини відповідача у виникненні браку, з огляду на відсутність доказів того, що комерційний брак мав скритий характер, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду погоджується з висновком господарського суду Донецької області про те, що виникнення комерційної несправності сталося внаслідок незабезпечення збереження перевізником кріплень вантажу у вагоні №53553285. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для стягнення з відповідача заявлених у позові коштів.

З огляду на викладені вище висновки суду апеляційної інстанції, які здійснені на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи, колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підтвердження порушення місцевим господарським судом норм процесуального права скаржник зазначає, що при здійсненні судочинства, з огляду на неприйняття до уваги відповіді позивача на відзив від 20.03.2018р. №ДНЮ-101, порушені принципи змагальності сторін та диспозитивності. Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідь на відзив була отримана судом 27.03.2018р. після оголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення. Крім того, з огляду на приписи ч.4 ст.166 ГПК України, відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.02.2018р. запропоновано позивачу у строк до 23.03.2018р. надати відповідь на відзив. Таким чином відповідь на відзив від 20.03.2018р. №ДНЮ-101 подана позивачем з порушенням строку, визначеного судом. Сукупність викладених обставин свідчить про відсутність підстав у господарського суду Донецької області для врахування названої відповіді на відзив.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у звязку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається, що за змістом ст.129 ГПК України має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Львівська залізниця, м.Львів на рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2018р. (повний текст підписано 04.04.2018р.) у справі №905/186/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2018р. (повний текст підписано 04.04.2018р.) у справі №905/186/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 19.06.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 25.06.2018р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді Д.О. Попков

ОСОБА_3

Надруковано 6 примірників: 2 позивачу; 1 відповідачу; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГСДО