ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

26 червня 2018 р. Справа № 81/10-271

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Лабунської Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Матущак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання грошових вимог у розмірі 111 723,00 грн. зі сплати заробітної плати та включення до реєстру вимог кредиторів СП "Дністрове гроно" у справі № 81/10-271

за заявою: Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області (вул.Устима Кармелюка, 7/54, м. Могилів-Подільський, Вінницька обл., 24000)

до: Спільного підприємства "Дністрове гроно" (24000, вул. Академіка Заболотного, 67, м.Могилів-Подільський, Вінницька обл., код 14362942)

про банкрутство

за участю:

кредитора - ОСОБА_2;

кредитора - ОСОБА_1;

представника арбітражного керуючого (ліквідатора) Василика В.В. - Святецької В.Л.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 81/10-271 за заявою Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області, м. Могилів-Подільський, Вінницька область про банкрутство Спільного підприємства "Дністрове гроно", м. Могилів-Подільський, Вінницька область.

Ухвалою суду від 16.05.2002 року за вказаною заявою порушено провадження у справі про банкрутство СП "Дністрове гроно" та постановою суду від 08.12.2016 року боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Провадження у справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури, ліквідатором є арбітражний керуючий Василик В.В..

02.07.2017 року до суду надійшла заява (вх. канц. № 06-54/27/17 від 02.02.2017р.) ОСОБА_1, м. Ямпіль Вінницька область про визнання грошових вимог у розмірі 111 723,00 грн. зі сплати заробітної плати та включення до реєстру вимог кредиторів СП "Дністрове гроно" у справі № 81/10-271.

Ухвалою суду від 23.04.2018 року, у зв"язку з поверненням матеріалів справи №81/10-271 з суду касаційної інстанції, заяву ОСОБА_1 призначено до розгляду на 29.05.2018 року.

Ухвалою суду від 29.05.2018 року розгляд зазначеної заяви відкладено на 26.06.2018 року.

26.06.2018 року в судовому засіданні ОСОБА_1 подану ним заяву підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представник арбітражного керуючого (ліквідатора) Василика В.В. проти задоволення заяви не заперечила.

Суд, заслухавши пояснення кредитора, представника арбітражного керуючого (ліквідатора), дослідивши докази, додані до заяви встановив наступні обставини.

З доданих до матеріалів справи належним чином завірених копій трудової книжки НОМЕР_1, дата заповнення 25.10.1978 року ( а.с. 6, том 26) та аудиторського звіту від 12.05.2016 року (а.с. 7-13, том 26) вбачається, що ОСОБА_1 з 24.03.2003 року згідно наказу № 1 прийнятий на посаду директора СП "Дністрове гроно", а 20.08.2003 року прийнятий на посаду директора ТОВ "Дністрове гроно" по переводу, у зв"язку з реорганізацією підприємства. Наказом № 2 від 07.08.2006 року ОСОБА_1 прийнято на посаду директора виробництва по переводу із СП "Дністрове гроно" у ТОВ "Дністрове гроно" у зв"язку з реорганізацією підприємства.

Відповідно до записів, що містяться в трудовій книжці ОСОБА_1 трудової угоди з ним, як директором ТОВ "Дністрове гроно" - не розірвано, трудові відносини між сторонами продовжують існувати до теперішнього часу.

Кредиторські вимоги до боржника ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що заробітна плата, яка належить до виплати з початку його трудової діяльності на посаді директора виробництва ТОВ "Дністрове гроно" не виплачена, тоді як посадовий оклад на підприємстві відповідно до штатного розпису складав 1500,00 грн..

Оскільки ОСОБА_1 не було звільнено з займаної посади, то йому має бути виплачена заробітна плата відповідно до чинного законодавства за період з 07.08.2006 року по 30.04.2016 року у розмірі 111 723,00 грн..

Судом встановлено, що ОСОБА_1 реалізовуючи своє право на отримання заробітної плати звертався з позовом у Ямпільський районний суд Вінницької області до СП "Дністрове гроно" в особі арбітражного керуючого (керуючого санацією) Вознякевич Н.І., треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача управління ПФ України у м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Вінницької області, Могилів-Подільська ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 111 723,00 грн. за період з 07.08.2006 року по 30.04.2016 року.

З доданої до матеріалів справи копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.09.2016 року у справі № 153/671/16-ц (а.с. 210-212, том 28) вбачається, що ОСОБА_1 в задоволенні заявлених позовних вимог було відмовлено. Дана відмова мотивована судом відсутністю в матеріалах справи підтверджуючих доказів, а саме відповідних наказів, табелів обліку робочого часу, відомостей нарахування виплати заробітної плати працівникам, документів із Могилів-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області, управління ПФ України у м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Вінницької області щодо отримання страхових внесків, сплати відповідних податків, копій звітів із податкової служби та пенсійного фонду за період часу з 2006 року по 2016 рік, а також документів щодо працевлаштування заявника в СП "Дністрове гроно", оскільки протоколом від 24.03.2003 року його призначено на посаду директора саме ТОВ "Дністрове гроно", а не СП "Дністрове гроно".

Разом з тим, судом встановлено, що 24.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ "Аудиторська фірма "Стандарт плюс" для здійснення незалежної аудиторської перевірки розрахунків по заробітній платі за період з 07.08.2006 року по 30.04.2016 року. За результатами проведення даної перевірки складено аудиторський звіт, в якому визначено розмір заборгованості по заробітній платі за вказаний вище період, а також здійснено перерахунок заробітної плати згідно індексу інфляції, трьох процентів річних, що в цілому складає 111 723,00 грн..

Окрім того, у вказаному звіті зазначено про те, що згідно довідки ТОВ "Дністрове гроно" № 114 від 23.09.2003 року ОСОБА_1 виплачувалась заробітна плата з січня по серпень 2003 року, дорученням № 18 від 08.12.2006 року генеральний директор Чорний В.І. доручив заявнику виконувати від його імені всі господарські дії. Відповідно до умов вказаних документів підприємство повинно було щомісячно нараховувати та сплачувати йому заробітну плату у розмірі 1000,00 грн., а саме з розрахунку не нижче двох третин від 1500,00 грн. тарифної ставки встановленого працівнику розряду (окладу). Однак, як судом з"ясовано за весь період часу дану оплату ОСОБА_1, так і не отримував. При цьому, станом на 30.04.2016 року наслідків розірвання трудової угоди, передбачених Кодексом законів про працю не відбулося.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що 24.03.2003 року відбулася реорганізація СП "Дністрове гроно", внаслідок чого було створено ТОВ "Дністрове гроно". Рішенням Господарського суду Вінницької області від 03.06.2003 року у справі № 81/10-271, яке набрало законної сили 08.01.2004 року задоволено позов Могилів-Подільської ОДПІ до ТОВ "Дністрове гроно", яким визнано недійсними Установчий договір товариства від 26.03.2003 року, Статут та скасовано державну реєстрацію ТОВ "Дністрове гроно". Дане рішення обгрунтоване тим, що 11.05.2002 року Господарським судом Вінницької області порушено провадження у справі про банкрутство СП "Дністрове гроно", 31.08.2002 року в газеті " Голос України" опубліковано відповідне оголошення та заборонено згідно Закону про банкрутство посадовим особам боржника вчиняти дії щодо реорганізації чи ліквідації юридичної особи. Проте, в даному рішенні судом встановлено, що всупереч прямій забороні була проведена реорганізація СП "Дністрове гроно" в ТОВ "Дністрове гроно". 30.05.2014 року дані щодо ТОВ "Дністрове гроно" були вилучені з ЄДР та в цей же день був поновлений запис про державну реєстрацію СП "Дністрове гроно".

Встановивши наведені обставини, надавши їм належну оцінку суд дійшов наступних правових висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Частиною 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці" визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч. 3 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У рішенні від 15.10.2013 року у справі № 8-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив про те, що порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право у відповідності з трудовим договором і державними гарантіями, а також за час простою не з вини працівника, незалежно від того, чи було проведено роботодавцем нарахування таких виплат.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

В силу ч. 4 ст. 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.

Статтею 34 Закону України "Про оплату праці" передбачено право працівника на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 звертався до Ямпільського районного суду Вінницької області за захистом свого конституційного права на виплату заборгованості по заробітній платі. Однак, рішенням даного суду від 29.09.2016 року у справі №153/671/16-ц заявнику в задоволенні його позовних вимог було відмовлено.

Незважаючи на приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом суд критично відноситься до підстав відмови в задоволенні даного позову.

Суд обгрунтовує свою позицію тим, що право на виплату заробітної плати є конституційним правом кожного працюючого громадянина України та підлягає обов"язковому захисту у разі незаконного його порушення.

Окрім того, дане право закріплене не лише на національному рівні, його захист передбачений й нормами міжнародного права.

Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права (ратифікований Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08 ) від 19.10.73 року держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці, включаючи, зокрема з-поміж іншого справедливу зарплату.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоложних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти

своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття "власність" і "майно" у розумінні ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоложних свобод має автономне значення і не обмежується лише власністю на фізичні (матеріальні) речі, але й включає в себе (борги, майнові права, матеріальний інтерес, які належать або мають належати особі, "правомірні очікування", кошти/присуджені суми, належні до виплати заявникам на підставі остаточного і обов'язкового до виконання арбітражного рішення) та не залежить від формальної класифікації у національному праві.

В силу ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоложних свобод, 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Як свідчить позиція Європейського Суду з прав людини у багатьох справах, одним з аспектів справедливого судочинства є доступ особи до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права, їй має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання і з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Наданий ОСОБА_1 аудиторський звіт від 12.05.2016 року в обгрунтування поданої ним заяви суд оцінює, як належний, допустимий, достовірний та достатній доказ для визнання грошових вимог у розмірі 111 723,00 грн. зі сплати заробітної платні за період з 07.08.2006 року по 30.04.2016 року. Такого висновку суд дійшов з огляду на те, що даний письмовий доказ містить всю належну інформацію про трудову діяльність заявника на підприємстві та аналіз усіх первинних документів, що підлягали перевірці (Протокол загальних зборів засновників СП "Дністрове гроно" від 24.03.2003 року, наказ № 2 по ТОВ "Дністрове гроно" про прийняття на роботу від 07.08.2006 року, відомості нарахування заробітної плати за період з 07.08.2006 року по 30.04.2016 року, завірені копії інших необхідних документів).

Судом встановлено, що саме на підставі даних первинних документів та чинних законодавчих актів перевірялися умови щодо розрахунку фактичної заробітної плати та заборгованість станом на 30.04.2016 року.

Щодо запису у трудовій книжці ОСОБА_1 про прийняття на посаду директора ТОВ "Дністрове гроно" з 20.08.2003 року у зв"язку з реорганізацією підприємства та відсутності запису про те, що він є директором СП "Дністрове гроно" після скасування державної реєстрації ТОВ "Дністрове гроно" та поновлення в ЄДР запису про державну реєстрацію СП "Дністрове гроно" суд вважає за необхідне відмітити наступне.

Перереєстрація ТОВ "Дністрове гроно" в СП "Дністрове гроно" не мало наслідком створення нової юридичної особи. Зокрема, ТОВ "Дністрове гроно" мало той самий код ЄДРПОУ, що і СП "Дністрове гроно", тобто даний факт підтверджує не створення нового підприємства, а реорганізацію раніше створеної юридичної особи з усіма правовими наслідками. До того ж судом встановлено, що трудова угода від 24.03.2003 року та протокол зборів засновників від 06.10.2006 року, укладений між СП "Дністрове гроно" та ОСОБА_1 є безстроковою, розірвання трудової угоди між сторонами не відбулося. Відтак, наведені обставини свідчать про те, що незважаючи на поновлення в ЄДР запису про СП "Дністрове гроно" та скасування державної реєстрації ТОВ "Дністрове гроно" ОСОБА_1 продовжував виконувати свої трудові обов"язки директора підприємства, що підтверджується наказом № 2 від 07.08.2006 року, дорученням генерального директора Чорного В.І. № 18 від 08.12.2006 року та аудиторським звітом від 12.05.2006 року.

Викладені вище обставини та зазначені письмові докази взаємовопов"язані між собою та належним чином підтверджують правомірність і обгрунтованість поданої ОСОБА_1 заяви про визнання грошових вимог у розмірі 111 723,00 грн. зі сплати заробітної плати за період з 07.08.2006 року по 30.04.2016 року та включення до реєстру вимог кредиторів СП "Дністрове гроно" у справі № 81/10-271. Невиплата заробітної плати ОСОБА_1 є порушенням, як конституційного права, так і права на мирне володіння своїм майном, закріпленого в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоложних свобод.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч.8 ст. 23 Закону про банкрутство поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Грошові вимоги у розмірі 111 723,00 грн. зі сплати заробітної плати за період з 07.08.2006 року по 30.04.2016 року є поточними, оскільки виникли після порушення провадження у справі про банкрутство СП "Дністрове гроно" (дата порушення - 16.02.2002 року) та до винесення постанови про визнання боржника банкрутом (дата винесення постанови - 08.12.2016 року).

Таким чином, заява ОСОБА_1 про визнання грошових вимог у розмірі 111723,00 грн. зі сплати заробітної плати за період з 07.08.2006 року по 30.04.2016 року та включення до реєстру вимог кредиторів СП "Дністрове гроно" у справі № 81/10-271 підлягає задоволенню.

Разом з тим, в судовому засіданні ОСОБА_1 подано заяву № б/н від 26.06.2018 року (вх. № 02.1-34/5038/18 від 26.06.2018 року), в якій останній звернувся до суду з проханням визначити додаткові заходи щодо повернення або поновлення кадрової та бухгалтерської документації СП "Дністрове гроно", встановити порядок звільнення працівників підприємства, повернення колишнім працівникам боргів із заробітної плати у відповідності з платіжними відомостями та судовими рішеннями, здійснення їм інших виплат відповідно до законодавства України про працю; зобов"язати ліквідатора СП "Дністрове гроно" звільнити ОСОБА_1 з посади директора підприємства відповідно до його заяви та законодавства України про працю, належним чином оформити та повернути заявнику його трудову книжку.

Суд, зважаючи на приписи ст. 42, 169 ГПК України вважає за необхідне призначити дану заяву до розгляду в судовому засіданні на 25.07.2018 року.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 3, ч. 6 ст.ст. 12, 42, 73, 76-79, 81, 232, 233, 234, ч. 1 ст. 235, 326 ГПК України суд, -

У Х В А Л И В :

1. Задовольнити заяву (вх. канц. № 06-54/27/17 від 02.02.2017р.) ОСОБА_1, м. Ямпіль Вінницька область про визнання грошових вимог у розмірі 111 723,00 грн. зі сплати заробітної плати та включення до реєстру вимог кредиторів СП "Дністрове гроно" у справі № 81/10-271.

2. Визнати поточні грошові вимоги ОСОБА_1, м. Ямпіль Вінницька до Спільного підприємства "Дністрове гроно", м.Могилів-Подільський, Вінницька область у розмірі 111 723,00 грн..

3. Призначити до розгляду в судовому засіданні заяву № б/н від 26.06.2018 року (вх. № 02.1-34/5038/18 від 26.06.2018 року) ОСОБА_1 на 25.07.2018 року об 11:00 год. (в приміщенні Господарського суду Вінницької області за адресою: вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, 3-й поверх).

4. Явку ОСОБА_1 та арбітражного керуючого (ліквідатора) Василика В.В. визнати обов"язковою, кредиторів та боржника - на їх розсуд

5. Арбітражному керуючому (ліквідатору) Василику В.В. надати правову позицію щодо поданої кредитором заяви.

6. Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення - 26.06.2018 року.

7. Ухвала суду підлягає оскарженню протягом 10 днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

8. Повний текст ухвали суду складено та підписано - 02.07.2018 року.

9. Ухвалу надіслати рекомендованим листом згідно переліку.

Суддя Лабунська Т.І.

віддрук. прим.:

1. до справи.

2. Могилів-Подільській ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області, вул.В.Стуса, 54/7-а. м. Могилів-Подільський, Вінницька обл., 24000.

3. ТОВ "Агро-Міл ЛТД", 22447, Вінницька обл., Калинівський район, с. Котюжинці.

4. Могилів-Подільському центру електрозв'язку № 5 ВАТ "Укртелеком" - вул. Київська, 41, м. Могилів-Подільський, 24000.

5. ТОВ "ЮСН" - вул. Литвиненко, 29, к. 16, м. Могилів-Подільський, 24000.

6. Управлінню Пенсійного фонду у Могилів-Подільському районі - вул. 3-тя Гвардійська, 19, м. Могилів-Подільський, 24000.

7. Відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві - Проспект Незалежності, 11 (пл. Соборна, 12), м. Могилів-Подільський, 24000.

8. Виконавчій дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21037.

9. Спільному підприємство "Дністрове гроно", 24000, вул. Академіка Заболотного, 67, м. Могилів-Подільський, Вінницька обл..

10. ОСОБА_1, АДРЕСА_2;

11,12. ОСОБА_2, АДРЕСА_3; АДРЕСА_1, 21021.

13. Арбітражному керуючому Василику В.В. АДРЕСА_4)