ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2018

Справа № 910/23018/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства “Дніпровський Машинобудівний Завод”

до Публічного акціонерного товариства “БТА Банк”

про стягнення 119 711,61 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

До господарського суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство “Дніпровський Машинобудівний Завод” (далі - ПАТ “ДМЗ”) із позовом до Публічного акціонерного товариства “БТА Банк” (далі - ПАТ “БТА Банк”) про стягнення збитків у сумі 1 198 571,20 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.03.2018 р. позовні вимоги ПАТ “ДМЗ” до ПАТ “БТА Банк” про стягнення 1 198 571,20 грн. були роз'єднані шляхом виділення їх у самостійні провадження.

Предметом даної справи є позовні вимоги ПАТ “ДМЗ” про стягнення з ПАТ “БТА Банк” збитків в сумі 119 711,61 грн., завданих внаслідок неправомірних дій відповідача.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 20.04.2018 р. розгляд даної справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов'язків.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що за ПАТ “ДМЗ” обліковується земельна ділянка, кадастровий номер :07:202:0076, площею 42,0902 га, розташована по вул. Будівельників, 34, місто Дніпро. На вказаній земельній ділянці знаходиться, в тому числі, нерухоме майно – корпус № 3 літ. М-7, загальною площею 3 011,6 кв.м., яке належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі та споруд № 682 від 19.07.2013 р., укладеного із ТОВ “Технокомплект”. Однак, ПАТ “БТА Банк”, як власник вказаних будівель, не виконує умови зазначеного договору в частині відшкодування позивачу коштів за користування земельною ділянкою, на якій знаходяться ці об'єкти нерухомості, у зв'язку із чим позивач зазнав збитків, сплативши земельний податок до Державного бюджету у сумі 119 711,61 грн. у період з 01.11.2014 р. по 30.11.2017 р.

У позові, посилаючись на ст. 636 ЦК України, 287 ПК України та ст. 224 ГК України, ПАТ “ДМЗ” просить суд стягнути з відповідача понесені збитки у сумі 119 711,61 грн.

Відповідач у строк, визначений законом, надав суду відзив, у якому проти позову заперечив з тих підстав, що відповідно до податкового законодавства саме на позивача -власника земельної ділянки (землекористувача) покладений обов’язок сплачувати земельний податок. Також вказав на відсутність зобов’язань у відповідача щодо відшкодування витрат на сплату податку на землю, що виключає наявність складу цивільного правопорушення в діях банку перед позивачем. Просив відмовити у задоволенні позову.

У відповідь на відзив, позивач заперечив проти доводів відповідача, зазначивши, що банк ухиляється від урегулювання відносин з відшкодування сум земельного податку, а тому він має відшкодувати завдані збитки.

Суд, розглянувши подані сторонами заяви по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.07.2013 р. між ТОВ "Технокомплект" (продавець) та ПАТ "БТА Банк" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі та споруд № 682 (далі – договір купівлі-продажу). Відповідно до умов цього договору продавець продав, а покупець купив, зокрема, нежитлову будівлю: корпус № 3 літ. М-7, загальною площею 3 011,6 кв.м. Указане нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці, кадастровий номер :07:202:0076, площею 42,0902 га, за адресою: м. Дніпро, вул. Будівельників, 34 (п.п. 1.1, 1.2 договору купівлі-продажу).

Згідно з п. 3.1 договору купівлі-продажу право власності на нежитлову будівлю, що є предметом цього договору, виникає у покупця з дня реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п. 7.4 договору купівлі-продажу сторони домовились, що покупець відшкодовує користувачу земельної ділянки (ПАТ “ДМЗ”) витрати, пов'язані із сплатою земельного податку за земельну ділянку, на якій знаходиться відчужуване майно, виходячи із розрахунку загальної площі забудови предмету договору, що становить 4 952,3 кв.м. Період, за який здійснюється відшкодування, починається з моменту підписання акту приймання-передачі і закінчується моментом державної реєстрації укладеного покупцем договору оренди зазначеної земельної ділянки. При цьому, до відшкодування підлягає фактично сплачений землекористувачем (ПАТ “ДМЗ”) земельний податок за вказаний період, згідно з погодженим розрахунком, наданим користувачем.

Як встановлено судом, земельна ділянка належить ПАТ “ДМЗ” на праві постійного користування, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-ДП № 007019, зареєстрованим у книзі записів державних актів на право постійного користування за № 001194 від 15.01.2001 р.

Також із матеріалів справи вбачається, що ПАТ “ДМЗ” у період з 01.11.2014 р. по 30.11.2017 р., як землекористувач указаної земельної ділянки, сплатив до Державного бюджету земельний податок за користування нею у розмірі 119 711,61 грн., проте, відповідач ухиляється від зобов'язання відшкодувати понесені витрати.

Звертаючись до суду, позивач вважає, що відповідач повинен виконати умови договору купівлі-продажу та сплатити належну ПАТ “ДМЗ” суму витрат з відшкодування податку. Також позивач визначає вказану суму у якості збитків, що були йому завдані відповідачем внаслідок ухилення від сплати податку за земельну ділянку.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Як вже встановлено судом, укладений відповідачем договір купівлі-продажу нерухомого майна № 682 від 19.07.2013 р. містить елементи договору на користь третьої особи, а саме - зобов'язання щодо відшкодування податку на землю на користь ПАТ “ДМЗ”.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів, які підтверджують виконання умов договору купівлі-продажу в частині відшкодування витрат ПАТ “ДМЗ”, пов'язаних зі сплатою земельного податку за користування земельною ділянкою площею 3 011,6 кв.м. за період з 01.11.2014 р. по 30.11.2017 р., суду не надав, доводів позивача не спростував. Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних із сплатою земельного податку у сумі 119 711,61 грн., є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Щодо наявності у ПАТ "БТА Банк" обов'язку сплачувати земельний податок за земельну ділянку (кадастровий номер :07:202:0076), що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Будівельників, 34, про що вказував позивач, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюються відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 Земельного кодексу України).

Отже, у розумінні наведених норм права, землекористувачем земельної ділянки, кадастровий номер :07:202:0076, площею 42,0902 га, за адресою: м. Дніпро, вул. Будівельників, 34, є ПАТ “ДМЗ”, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-ДП № 007019.

Відповідно до ст. 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст. 270 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Таким чином, враховуючи, що власником земельної ділянки (кадастровий номер :07:202:0076) по вул. Будівельників, 34 у місті Дніпрі є ПАТ “ДМЗ”, то саме на нього й покладений обов'язок сплачувати земельний податок у встановленому законодавством порядку (а не на відповідача).

Посилання позивача на ст. 120 Земельного кодексу України та на те, що ПАТ "БТА Банк" має відшкодувати сплачений податок за користування частиною земельної ділянки, як власник будівель, що знаходяться на цій частині, суд відхиляє, оскільки як вже вказувалось платником земельного податку, є власник землі - ПАТ “ДМЗ” - у порядку, передбаченому податковим законодавством, при цьому до ПАТ "БТА Банк", як до набувача права власності на об'єкти нерухомості, право користування земельною ділянкою від попереднього власника (користувача землі) не переходило (відсутній договір оренди землі), а відносини по сплаті податку визначені сторонами у договорі купівлі-продажу № 682 від 19.07.2013 р.

Стосовно тверджень ПАТ “ДМЗ” про те, що несплачена сума у розумінні ст. 224 ГК України є збитками, суд зазначає, що під час розгляду справи встановлено, що із метою врегулювання питання щодо відшкодування сплачених ПАТ “ДМЗ” сум земельного податку, позивач звертався до банку з листами № 92/99 від 21.07.2017 р., № 92/65 від 03.06.2015 р., № 0002/81-1 від 26.01.2017 р., № 0002/81-23 від 20.09.2017 р. про погодження проекту укладення договору про відшкодування сум земельного податку. Однак, такий договір відповідачем підписаний не був.

У той же час, судом не встановлено усіх елементів складу цивільного правопорушення (зокрема, наявність обов'язку у відповідача щодо сплати податку, вини відповідача у заподіянні шкоди), що виключає можливість стягнення збитків, як таких.

Крім того, суд вже прийшов до висновку, що заявлена до стягнення сума є грошовим зобов'язанням за договором купівлі-продажу № 682 від 19.07.2013 р. та не є збитками.

Відповідно до п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд, з'ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

При цьому, зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 р. “Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду”).

З урахуванням викладеного, вимога ПАТ “ДМЗ” про стягнення з ПАТ "БТА Банк" відшкодування витрат, пов'язаних із сплатою земельного податку у сумі 119 711,61 грн., є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 173, 193, 202 ГК України, ст.ст. 525, 530, 610, 636 ЦК України.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства “Дніпровський Машинобудівний Завод” до Публічного акціонерного товариства “БТА Банк” про стягнення 119 711,61 грн. задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства “БТА Банк” (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 75, ідентифікаційний код 14359845) на користь Публічного акціонерного товариства “Дніпровський Машинобудівний Завод” (49055, м. Дніпро, вул. Будівельників, 34, ідентифікаційний код 14313332) витрати підприємства пов'язані із сплатою земельного податку за земельну ділянку у сумі 119 711 (сто дев'ятнадцять тисяч сімсот одинадцять) грн. 61 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 795 (одна тисяча сімсот дев'яносто п'ять) грн. 67 коп. судового збору.

Повне судове рішення складено 9 липня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя                                                                                 Головіна К.І.