ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.06.2018 Справа № 905/94/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Варвянській А.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Мединський і К, м. Київ

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства Харцизький трубний завод, м. Маріуполь

про стягнення заборгованості у розмірі 29312,00 грн.; пені за несплату боргу в розмірі 1775,97 грн.; 3% річних за несплату боргу в розмірі 426,42 грн.; інфляційних витрат в сумі 1260,42 грн.

Представники сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Мединський і К, м. Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства Харцизький трубний завод, м.Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 29312,00грн., пені у сумі 3170,66грн., 3% річних у сумі 730,63грн., інфляції у сумі 3123,71грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем належним чином не виконані умови договору про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №158 від 26.08.2016 щодо оплати послуг.

Ухвалою суду від 17.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/94/18; справу №905/94/18 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 06.03.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 22.03.2018.

Ухвалою від 19.03.2018 суд повернув без розгляду зустрічну позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 акціонерного товариства Харцизький трубний завод, м.Маріуполь до Товариства з обмеженою відповідальністю Мединський і К, м.Київ про визнання недійсним договіру про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 26.08.2016 №158.

Через канцелярію суду позивач надав клопотання б/н від 22.03.2018, в якому просить зменшити позовні вимоги, а саме стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №158 від 26.08.2016 в розмірі 29312,00 грн.; пеню за несплату боргу в розмірі 1775,97 грн.; 3% річних за несплату боргу в розмірі 426,42 грн.; інфляційні витрати в сумі 1260,42 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши заяву (клопотання) позивача про зменшення позовних вимог, що відповідає вимогам ГПК України, суд приймає її до розгляду.

Ухвалою від 22.03.2018 суд закрив підготовче провадження, призначив розгляд справи по суті на 11.04.2018 року о 09:40 год.

На адресу суду від ОСОБА_1 акціонерного товариства Харцизький трубний завод м. Маріуполь на ухвалу господарського суду Донецької області по справі №905/94/18 від 19.03.2018 про повернення зустрічної позовної заяви та доданих до неї документів надійшла апеляційна скарга б/н, б/д.

Ухвалою від 02.04.2018 суд зупинив провадження у справі №905/94/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Мединський і К м. Київ до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Харцизький трубний завод м. Маріуполь.

Ухвалою від 23.04.2018 Донецький апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства Харцизький трубний завод, м. Маріуполь на ухвалу господарського суду Донецької області від 19.03.2018 у справі № 905/94/18 повернув без розгляду.

Ухвалою від 21.05.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду касаційну скаргу ПрАТ "Харцизький трубний завод" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 23.04.2018 та на ухвалу господарського суду Донецької області від 19.03.2018 у справі №905/94/18 разом з доданими до неї матеріалами повернув скаржнику без розгляду.

11.06.2018 матеріали справи №905/94/18 повернулись до господарського суду Донецької області.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.06.2018 поновлено провадження у справі 905/94/18; розгляд справи по суті призначено на 25.06.2018 об 11:20год.

На електронну адресу суду 22.06.2018 надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача, суд задовольняє клопотання позивача.

Відповідачем до канцелярії суду 25.06.2018 надано клопотання про відстрочення виконання рішення на 1 рік.

Розгляд справи по суті розпочато 25.06.2018 об 11:29год, що відображено в протоколі судового засідання, 25.06.2018 в судовому засіданні оголошувалась перерва до 15:30год 25.06.2018 для надання представнику відповідача можливості ознайомитись з матеріалами справи.

Після перерви відповідачем в судовому засіданні заявлено клопотання про залишення позову без розгляду та клопотання про витребування оригіналів актів виконаних робіт у позивача.

В судовому засіданні 25.06.2018 відповідач проти позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

26.08.2016 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю Мединський і К (Виконавець) та відповідачем, ОСОБА_1 акціонерним товариством Харцизький трубний завод (Замовник) укладений договір надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №158 (Договір), згідно з п.1.1., 1.3. якого Виконавець зобовязується по замовленню Замовника надати послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, відповідно поданого замовлення Замовника, форма якого викладена в Додатку №2 до Договору, а Замовник зобовязується прийняти та оплатити наданні послуги на умовах договору. Замовлення можуть передаватися за допомогою факсу та електронної пошти та узгоджуються з обома сторонами.

Вартість перевезення, і маршрут руху і термін надання послуги обумовлені в протоколі узгодження договірної ціни (Додаток №1 до цього договору, п.1.2. договору).

Орієнтовна вартість послуг за договором становить 35072,00грн, в тому числі ПДВ-5845,00грн. і підлягає коригуванню в залежності від фактично наданого обсягу послуг (п.2.2. Договору в редакції Додаткової угоди №2 від 2017 року).

Згідно з п.9.6. Договору, договір діє до 18.08.2018.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов вищезазначеного договору надав послуги, що підтверджується актами приймання-передачі робіт (надання послуг): №ГОМК0008126 від 11.12.2016 на суму 7820,00грн., №ГОМК0000001 від 11.01.2017 на суму 5760,00грн., №ГОМК0001446 від 21.02.2017 на суму 15732,00грн., в загальній сумі 29312,00грн., в актах є посилання на відповідні рахунки на оплату №ГОМК0008126 від 11.12.2016 на суму 7820,00грн., №ГОМК0000001 від 11.01.2017 на суму 5760,00грн., №ГОМК0001446 від 21.02.2017 на суму 15732,00грн.

В матеріалах справи наявні рахунки на оплату №ГОМК0008126 від 11.12.2016 на суму 7820,00грн., №ГОМК0000001 від 11.01.2017 на суму 5760,00грн., №ГОМК0001446 від 21.02.2017 на суму 15732,00грн.

Акти приймання-передачі робіт (надання послуг) підписані сторонами без заперечень, що оцінюється судом як підтвердження юридичними особами - позивачем та відповідачем, фактів вчинення господарських операцій надання послуг на суму 29312,00грн.

Також, позивачем були направлені відповідачу 24.05.2017 відповідні рахунки на оплату №ГОМК0008126 від 11.12.2016 на суму 7820,00грн., №ГОМК0000001 від 11.01.2017 на суму 5760,00грн., №ГОМК0001446 від 21.02.2017 на суму 15732,00грн. за послуги, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п.2.3. договору замовник здійснює оплату за надані послуги по рахункам Виконавця, що виставляються Виконавцем на підставі підписаних обома сторонами актів приймання передачі наданих послуг, упродовж 20 календарних днів з дати їх отримання, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, зазначений у договорі.

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором обовязок по оплаті послуг та у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю Мединський і К заявлено вимога, зокрема, про стягнення боргу у розмірі 29312,00грн.

Матеріалами справи доведено факт виконання позивачем своїх зобовязань відповідно до умов договору №158 від 26.08.2016 в частині надання транспортних послуг, строк виконання зобовязання відповідача на момент звернення з позовом настав (19.06.2017- 20 календарних днів з дати отримання рахунків відповідачем), тому, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення суми боргу у розмірі 29312,00грн. підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми пеню за несплату боргу в розмірі 1775,97 грн.; 3% річних за несплату боргу в розмірі 426,42 грн.; інфляційні витрати в сумі 1260,42 грн. суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Також, відповідно до приписів Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.5.5. договору за порушення строків оплати послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачує пеня від вартості несплачених в строк послуг, за кожен день прострочення.

Так, позивачем на підставі п.5.5. договору нарахована пеня у сумі 1775,97грн. за період з 20.06.2017 по 14.12.2017.

Суд перевірив розрахунок пені та встановив, що він є більшим ніж заявлено позивачем.

Господарський суд при винесенні рішення обмежений розміром позовних вимог, визначеним позивачем, таким чином суд задовольняє позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 1775,97грн.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивачем нараховані 3% річних у сумі 426,42грн. Суд перевірив розрахунок 3% річних та встановив, що він є більшим ніж заявлено позивачем.

При винесенні рішення суд обмежений розміром позовних вимог, визначеним позивачем.

З огляду на вищевикладене, задоволенню підлягають 3% річних у сумі 426,42грн. за період з 20.06.2017 по 14.12.2017.

Позивачем нараховані інфляційні витрати в сумі 1260,42грн. за період з 20.06.2017 по 14.12.2017. Суд перевірив розрахунок інфляційних витрат та встановив, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 1247,80грн.

Відповідачем 25.06.2018 заявлено клопотання про залишення позову без розгляду.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на третейське застереження, наявне в п. 8.1. договору № 158 від 26.08.2016.

В п. 8.1. договору № 158 від 26.08.2016 сторони передбачили, що всі майнові вимоги, що не перевищують еквівалент 10000 доларів США по основній сумі зобовязань розглядаються в Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група».

Пунктом 7 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Розгляд справи по суті розпочатий 25.06.2018 об 11:29год, що відображено в протоколі судового засідання, в судовому засіданні 25.06.2018 оголошувалась перерва, після перерви о 15:27год. відповідачем заявлено клопотання про залишення позову без розгляду, отже клопотання заявлено відповідачем після початку розгляду справи по суті. Крім того, в матеріалах справи наявне клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, яке надійшло до суду 12.02.2018, в якій відповідач зазначив, що заборгованість відповідача перед позивачем відсутня та просив відкласти розгляд справи для надання можливості відповідачу надати докази оплати заборгованості, отже виходячи зі змісту клопотання відповідач заперечив проти позову з підстав відсутності заборгованості, крім того відповідач звернувся до суду 12.03.2018 з зустрічним позовом про визнання недійсним договору про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 26.08.2016 №158, який ухвалою суду від 19.03.2018 був повернутий без розгляду. Таким чином, відповідачем надавались заяви щодо суті спору, в яких були відсутні заперечення проти вирішення спору в господарському суді, до подачі заяви про залишення позову без розгляду. З огляду на те, що клопотання про залишення позову без розгляду заявлено відповідачем після початку розгляду справи по суті та після подання ним першої заяви щодо суті спору, суд відмовляє відповідачу в задоволенні клопотання про залишенні позову без розгляду.

Відповідачем в судовому засіданні 25.06.2018 заявлено усне клопотання про витребування у позивача оригіналів актів приймання-передачі робіт.

Відповідно до ч. 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Суд відмовляє в задоволенні означеного клопотання, оскільки воно заявлено в усній формі, після початку розгляду справи по суті та без належної аргументації, при цьому в клопотанні про відкладенні розгляду справи, що надійшло до суду 12.02.2018, відповідач не заперечував факт отримання послуг від позивача.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення на 1 рік з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною третьою статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно положень ч.4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як встановлено, в обґрунтування своєї заяви про відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області по справі відповідач посилається на наявність обставин, що ускладнюють повне та негайне виконання рішення суду, зокрема: знаходження підприємства в зоні проведення антитерористичної операції, захоплення виробничих потужностей, майна та первинної документації підприємства, перебування останнього у дуже скрутному становищі, відсутність коштів для погашення суми заборгованості перед позивачем.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем до справи надано копії податкової декларації з податку на прибуток підприємств.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

За висновками суду, відповідачем не надано належних доказів в підтвердження наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зокрема, за доданими відповідачем до справи документами відсутні відомості щодо стану рахунків підприємства станом на момент звернення до суду із заявою відстрочення виконання рішення суду, іншого майна, що унеможливлює суд обєктивно оцінити фінансовий стан підприємства.

Судом також прийнято до уваги ті обставини, що відповідачем не визначено способів, обставин, які нададуть змогу виконати судове рішення після закінчення періоду відстрочення.

Таким чином, обставини, якими відповідач обґрунтовує заяву про відстрочку виконання судового рішення, не є винятковими, такими, що дійсно ускладнюють виконання судового рішення, а сам по собі скрутний матеріальний стан відповідача не свідчить про виключність обставин, з яким пов'язується відстрочення виконання рішення.

Крім того судом встановлено, що прострочення виконання зобовязання триває протягом року, сума заборгованості не є значною, та приймаючи до уваги матеріальні інтереси позивача, заява відповідача про відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області по справі підлягає залишенню без задоволення.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача оскільки з його вини виник спір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 74, 76, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Мединський і К, м. Київ до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства Харцизький трубний завод, м. Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 29312,00грн.; пені за несплату боргу в розмірі 1775,97грн.; 3% річних за несплату боргу в розмірі 426,42 грн.; інфляційні витрати в сумі 1260,42грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Харцизький трубний завод (87504, Донецька область, м. Маріуполь, пр.-т Ілліча, 54, корп.4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Мединський і К (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул.Енгельса, 110; ) заборгованість у розмірі 29312,00грн.; пеню за несплату боргу в розмірі 1775,97грн.; 3% річних за несплату боргу в розмірі 426,42 грн.; інфляційні витрати в сумі 1247,80грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1600,00грн.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Мединський і К, м. Київ до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства Харцизький трубний завод, м. Маріуполь про стягнення інфляційні витрати в сумі 12,62грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач (стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю Мединський і К (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул.Енгельса, 110; ).

Відповідач (боржник) Приватне акціонерне товариство Харцизький трубний завод (87504, Донецька область, м. Маріуполь, пр.-т Ілліча, 54, корп.4; ).

У судовому засіданні 25.06.2018 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 27.06.2018.

Суддя Г.Є. Курило