УХВАЛА

місто Київ

26.06.2018Справа № 910/6799/18

За позовом ОСОБА_1

до 1. Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно-

конструкторське технологічне бюро «Будпластик»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Віртус»

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу,

Суддя Літвінова М.Є.

Без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно-конструкторське технологічне бюро «Будпластик» (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Віртус» (далі - відповідач-2) про визнання недійсним Договору купівлі продажу 1/3 частини цілісного майнового комплексу Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно-конструкторське технологічне бюро «Будпластик» № 268 від 01.02.2017 та Договору купівлі продажу 2/3 частини цілісного майнового комплексу Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно-конструкторське технологічне бюро «Будпластик» № 270 від 01.02.2017, на підставі яких було відчужено цілісний майновий комплекс Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно - конструкторське технологічне бюро «Будпластик», розташований за адресою: місто Київ, вулиця Будіндустрії, будинок 5, до складу якого входять 8 будівель та споруд: корпус 1 (праве крило) (літера Б) площею 1246,20 кв.м, корпус 2 (ліве крило) (літера В) площею 1890,30 кв.м, корпус 3 (літера Г) площею 991,90 кв.м, корпус 4 (ІЛК) (літера А) площею 5125,90 кв.м, ремонтно-механічна майстерня, склад матеріально-технічного постачання (літера Д) площею 586,10 кв.м, гараж (літера 3) площею 120,50 кв.м, склад металу (літера Ж) площею 310,70 кв, трансформаторна підстанція (літера М) площею 93,40 кв.м., який зареєстровано за власником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Віртус».

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що оспорюваними правочинами були порушені його права як акціонера Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно-конструкторське технологічне бюро «Будпластик», оскільки всупереч вимог Закону України " Про акціонерні товариства" такі правочини укладені без погодження Загальними зборами акціонерів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.06.2018 у справі № 910/6799/18 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

13.06.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.06.2018 відкрито провадження у справі № 910/6799/18, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

25.06.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва позивачем подано заяву про забезпечення позову, відповідно до змісту якої позивач просить суд забезпечити позов шляхом заборони посадовим особам Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Віртус» вчиняти будь-які дії щодо реєстрації припинення товариства, а також заборонити державним реєстраторам, уповноваженим особам суб'єкта державної реєстрації, уповноваженим особам центрів надання адміністративних послуг та нотаріусам вносити будь-яку інформацію у відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ліквідації (припинення) Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Віртус».

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні означеної заяви, враховуючи наступне.

Так, положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

За змістом статті 136 Господарського процесуального кодексу України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову.

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою, та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Отже, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена належними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Таким чином, положення статті 136 Господарського процесуального кодексу України пов'язують вжиття заходу забезпечення з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

В даному випадку, обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову позивач посилається на те, що в теперішній час здійснюється спроба не лише перепродати нерухоме майно (майновий комплекс), яке є предметом оспорюваних правочинів, а і ліквідувати шляхом припинення юридичної особи учасників правочину по відчуженню майна з метою створення уяви придбання майна добросовісним набувачем та унеможливлення його повернення акціонерам, корпоративні права яких порушуються. Так, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Віртус» перебуває в стані припинення та зазначено строк для пред'явлення кредиторами своїх вимог - до 25.06.20018 року. Позивач вважає, що у разі припинення Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Віртус» він та інші акціонери після відновлення контролю над товариством будуть позбавлені можливості витребувати майно товариства та подати позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Віртус», яке може бути ліквідоване.

З матеріалів справи вбачається, що предметом заявленого позову є вимоги немайнового характеру, а саме визнання недійсним Договору купівлі продажу 1/3 частини цілісного майнового комплексу Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно-конструкторське технологічне бюро «Будпластик» № 268 від 01.02.2017 та Договору купівлі продажу 2/3 частини цілісного майнового комплексу Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно-конструкторське технологічне бюро «Будпластик» № 270 від 01.02.2017, на підставі яких було відчужено цілісний майновий комплекс Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно-конструкторське технологічне бюро «Будпластик», розташований за адресою: місто Київ, вулиця Будіндустрії, будинок 5, який зареєстровано за власником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Віртус».

Однак, позивачем всупереч вимог частини 3 статті 13 та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України не надано будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що невжиття обраних ним заходів забезпечення позову шляхом заборони посадовим особам ТОВ «Юридична компанія «Віртус» вчиняти дії щодо реєстрації припинення товариства та заборони органам державної реєстрації вносити інформацію щодо припинення товариства до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Одночасно, суд зазначає, що заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому такі обмеження, які встановленні відповідною ухвалою про вжиття заходів до забезпечення позову, встановлюються саме з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача на час вирішення спору, а саме для забезпечення в послідуючому реальної можливості виконання судового рішення у випадку задоволення вимог позивача, а відтак, їх дія нерозривно пов'язана із наявністю такої мети.

Виходячи з принципів розумності, обґрунтованості і адекватності щодо забезпечення позову, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, оцінивши співвідношення змісту прав (інтересу), про захист яких просить позивач: визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна та заходів забезпечення позову - заборона посадовим особам ТОВ «Юридична компанія «Віртус» вчиняти дії щодо реєстрації припинення товариства та заборони органам державної реєстрації вносити інформацію щодо припинення товариства до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку про відсутність зв'язку між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Саме лише посилання у заяві на можливість припинення (ліквідації) Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Віртус», внаслідок чого позивач в подальшому не зможе звернутися до нього з позовом про витребування майна, яке є предметом оспорюваних правочинів, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

При цьому, суд зазначає, що матеріали справи не містять відомостей стосовно того, що відповідачем вжито вичерпний перелік заходів, які передбачає процедура ліквідації товариства (закриття рахунків; інвентаризація майна; звільнення працівників; повернення органам державної влади та органам місцевого самоврядування ліцензій, документів дозвільного характеру, печаток і штампів; складання проміжного ліквідаційного балансу; затвердження ліквідаційного балансу тощо), у зв'язку з чим наявна загроза завершення процедури припинення юридичної особи шляхом внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, позивач не навів жодного належного обґрунтування наявності правових підстав (з посиланням на відповідні докази) для забезпечення позову в обраний ним спосіб та не зазначив, яким чином вжиття саме таких заходів забезпечення позову буде гарантією виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог про визнання оспорюваних правочинів недійсними.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

2. Ухвала набирає законної сили 26.06.2018 року та відповідно до статті 256, підпункту 17.5. пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя М.Є. Літвінова