ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 справа № 905/2244/17

ОСОБА_1 апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: при секретарі судового засідання:ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю представників:
від позивача:не зявився
від відповідача :не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод, м.Покровськ Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від13.11.2017р.
у справі№ 905/2244/17 (суддя В.І. Матюхін)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Рейлтранслогістік, м.Київ
до Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод, м.Покровськ Донецької області
простягнення 143261,17грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Рейлтранслогістік, м.Київ, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод, м.Покровськ Донецької області про стягнення 143261,17грн., які складаються з суми основного боргу в розмірі 133268,00грн., 3% річних у розмірі 2234,52грн. та інфляційних у розмірі 7758,65грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог вих.№2522/10 від 23.10.2017р.). Позовні вимоги мотивовані простроченням виконання відповідачем зобовязань за договором транспортно-експедиторського обслуговування № від 01.07.2016р. в частині оплати вартості наданих транспортноекспедиторських послуг з організації та оплати перевезень вантажів відповідача, у звязку з чим наявні підстави для стягнення основного боргу та нарахування інфляційних та 3% річних на суму простроченої заборгованості.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.11.2017р. у справі №905/2244/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Рейлтранслогістік задоволені у повному обсязі, стягнуто з Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод основний борг у розмірі 133268,00грн., 3% річних у розмірі 2234,52грн. та інфляційні в розмірі 7758,65грн.

Приймаючи зазначене рішення, місцевий господарський суд встановив факт порушення відповідачем зобовязання щодо своєчасної та повної оплати вартості наданих позивачем послуг, у звязку з чим дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення боргу, 3% річних та інфляційних. При цьому, перевіривши розрахунок позивача, суд першої інстанції зазначив, що розрахунок інфляційних та 3% річних є арифметично вірним та таким, що відповідає законодавству та фактичним обставинам справи.

Не погодившись із рішенням господарського суду Донецької області, Приватне акціонерне товариство Донецьксталь - металургійний завод звернулося до ОСОБА_1 апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Підставами для скасування рішення апелянт зазначає порушення місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та невірну оцінку доказів. Так, відповідач звертає увагу на сукупність обставин, які, на переконання останнього, свідчать про відсутність підстав для стягнення основного боргу і, як наслідок, про відсутність підстав для нарахування 3% річних та інфляційних, а саме:

- неможливість надання доказів щодо наявності чи відсутності заборгованості через відсутність доступу (з огляду на проведення антитерористичної операції) до первинної документації через захоплення адміністративних будівель філії підприємства;

- відсутність належних доказів надання послуг, їх обсягу, вартості, оскільки акт звірки не є належним доказом, який підтверджує здійснення господарської операції;

- не надання позивачем рахунку на попередню оплату, передбаченого пунктом 4.13 договору.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 29.11.2017р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий Марченко О.А., судді Стойка О.В., Татенко В.М.

Ухвалою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 04.12.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 24.01.2018р.

Відповідно до приписів п.9 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції, що вступила в силу 15.12.2017р. згідно з Законом України №2147-19 від 03.10.2017р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст.3 ГПК України).

Таким чином, розгляд зазначеної апеляційної скарги здійснюється в порядку ГПК України в редакції, що діє з 15.12.2017р.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Марченко О.А. у відпустці на дату розгляду справи, на підставі розпорядження керівника апарату ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 23.01.2018р., здійснено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Чернота Л.Ф., Радіонова О.О.

24.01.2018р. через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Рейлтранслогістік надійшли пояснення по справі. За змістом зазначених пояснень позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. За твердженнями позивача, на підставі аналізу наявних у матеріалах справи документів місцевий господарський суд дійшов вірного виснову про наявність простроченої заборгованості відповідача у розмірі 133268,00грн. та здійснив вірний розрахунок інфляційних та 3% річних на зазначену суму. Крім того, позивач наголошує, що в акті виконаних робіт №30 від 28.02.2017р. відображені номери та дати залізничних накладних, а також номери вагонів, які вказані у відповідних залізничних накладних, що дозволяє відповідачу здійснювати контроль за фактичними витратами позивачем грошових коштів, які останній отримує від відповідача як попередню оплату, так і власних, на оплату залізничного тарифу.

Відповідно до ст.2 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є зокрема, гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами.

Відповідно до вимог ст.222 Господарського процесуального кодексу України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 25.01.2018р. щодо знеструмлення електромережі суду, виходу з ладу сервера автоматизованої системи та інші умови, що впливають на безперебійність та функціонування автоматизованої системи було зафіксовано факт повного знеструмлення електромережі суду з 24.01.2018р. 10:35год. по 24.01.2018р. 18:00год. Внаслідок викладеного в зазначений час не було можливості здійснювати відповідні дії, зокрема, технічну фіксацію судового процесу.

У звязку з повним знеструмленням електромережі суду, про що свідчить акт ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 25.01.2018р., проведення судового засідання, призначеного ухвалою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 04.12.2017р. у справі №905/2244/17 на 24.01.2018р. о 12:30год. було неможливим, внаслідок чого, судом апеляційної інстанції ухвалою від 25.01.2018р. відкладено розгляд справи на 20.02.2018р.

В судовому засіданні 20.02.2018р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю Рейлтранслогістік просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду без змін. Представник Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод в судове засідання не зявився, разом з тим, на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю направлення уповноваженого представника в судове засідання.

Згідно ч.2, 3 статті 216 ГПК України, якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі. Про відкладення розгляду справи або перерву в судовому засіданні, місце, дату і час нового судового засідання або продовження судового засідання суд повідомляє під розписку учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, які були присутніми в судовому засіданні. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не прибули або яких суд вперше залучає до участі в судовому процесі, повідомляються про судове засідання ухвалами.

На підставі викладеного, враховуючи неявку представника відповідача, з метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія ОСОБА_1 апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність оголошення перерви в судовому засіданні до 27.02.2018р.

Під час апеляційного провадження на адресу суду апеляційної інстанції надійшла касаційна скарга Fintest Trading Co Ltd, м.Нікосіа, Кіпр на ухвалу ОСОБА_1 апеляційного господарського суду у справі №905/2244/17 про повернення апеляційної скарги. Керуючись пп.17.10, 17.12 п.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, ОСОБА_1 апеляційним господарським судом відповідно до ухвали від 26.02.2018р. зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод на рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2017р. у справі №905/2244/17 та направлено матеріали справи до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного суду від 26.03.2018р. касаційну скаргу Fintest Trading Co Ltd на ухвалу ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 22.02.2018р. повернуто скаржнику.

Після повернення матеріалів справи №905/2244/17 до суду апеляційної існтанції, ухвалою суду від 13.06.2018р. (головуючий Зубченко І.В., судді Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.) поновлено апеляційне провадження у справі №905/2244/17 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод на рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2017р. та призначено розгляд справи на 03.07.2018р.

Разом з тим, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України було призначено проведення співбесіди за результатами дослідження досьє головуючого судді Зубченко І.В. на 03.07.2018р. у межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді.

У звязку з зазначеним, судове засідання, призначене на 03.07.2018р. у справі №905/2244/17, не відбулося. Про проведення наступного судового засідання 10.07.2018р. сторони були повідомлені шляхом надсилання телефонограм, що підтверджується матеріалами справи.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді - члена колегії Радіоноваої О.О., на підставі розпорядження керівника апарату суду, за наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Чернота Л.Ф.

У судове засідання 10.07.2018р. представники сторін не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Однак, враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце судового засідання, беручи до уваги, що їх явка не була визнана судом обовязковою, з огляду на те, що позиція відповідача викладена безпосередньо в апеляційній скарзі, судова колегія визнала за можливе розглянути справу за відсутністю представників сторін за наявними матеріалами у справі.

Відповідно до ст.269 ГПК України, дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги (ч.1). Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося, складено протокол судового засідання.

У судовому засіданні 10.07.2018р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, пояснення, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено господарським судом та не оспорюється сторонами, 01.07.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Рейлтранслогістік (далі - експедитор) та Приватним акціонерним товариством Донецьксталь - металургійний завод (далі - клієнт) укладено договір транспортно-експедиторського обслуговування №, за умовами п.1.1 якого клієнт доручає, а експедитор, в порядку і на умовах цього договору, зобовязується за дорученням клієнта, за винагороду і за його рахунок, надати клієнту послуги, передбачені пунктом 1.2 цього договору.

При цьому, пунктом 1.2 унормовано, що експедитор, на підставі письмових заявок клієнта, зобовязується надати клієнту транспортно-експедиторські послуги з організації та оплати перевезень вантажів клієнта залізницями України у власних (орендованих) вагонах або вагонах, що знаходяться під управлінням експедитора на інших законних підставах (далі - вагони експедитора).

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2017р. включно, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п.8.1 договору).

Господарським судом першої інстанції встановлено факт надання Товариством з обмеженою відповідальністю Рейлтранслогістік послуг Приватному акціонерному товариству Донецьксталь - металургійний завод на загальну суму 346581,72грн., про що свідчить наявний у матеріалах справи акт виконаних робіт №30 від 28.02.2017р. до договору транспортно-експедиторського обслуговування № НОМЕР_1 від 01.07.2016р., та факт наявності заборгованості відповідача по оплаті зазначених послуг у розмірі 133268,00грн.

З огляду на встановлення факту порушення відповідачем зобовязання щодо своєчасної та повної оплати вартості наданих послуг, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення боргу, 3% річних та інфляційних. Разом з тим, зазначений факт оспорюється відповідачем, який зазначає про відсутність підстав для стягнення основного боргу з огляду на недоведеність факту надання послуг з перевезення та ненастання строку оплати у звязку з ненаданням рахунку на оплату і, відповідно, про відсутність підстав для нарахування 3% річних та інфляційних. Саме це входить до меж перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором транспортного екпедирування, який підпадає під правове регулювання норм глави 65 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 316 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.929 ЦК України, що кореспондується зі ст. 316 ГК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно з абзацем 1 ст.9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного між сторонами договору, позивачем на умовах, закріплених у п.4.13 розділу 4 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 01.08.2016р.) щодо комісії Товариства з обмеженою відповідальністю Рейлтранслогістік у розмірі 2% від вартості залізничного тарифу, експедитор, виконуючи свої зобовязання, передбачені пп.3.2.3 п.3.2 розділу 3 та п.4.4 розділу 4 договору, у лютому 2017р. самостійно здійснив коштами, попередньо отриманими від клієнта на підставі виставлених рахунків, та власними коштами платежі по оплаті залізничного тарифу перевізникам: ОСОБА_1 залізниці та філії Центр транспортної логістики Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця за перевезення вагонів у порожньому та завантаженому стані по території України за перевізними документами відповідача на загальну суму 339786,00грн. з ПДВ.

Факт здійснення експедитором платежів на суму 339786,00грн. підтверджений наявними в матеріалах справи документами про списання залізницею та філією з особових рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю Рейлтранслогістік грошових коштів, зокрема: переліками філії Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця; актом наданих послуг №2 від 28.02.2017р. за період з "01" по 28 лютого 2017 року філією Центр транспортної логістики Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця за договором №5394/1ЗЗЦТЛ-2016 від 01.04.2016р.; розшифруванням наданих послуг по підкодам до акту наданих послуг №2 від 28.02.2017р.; випискою з особового рахунку позивача по договору №5394/1ЗЗЦТЛ-2016 від 01.04.2016р. станом на 01.03.2017р.

Зазначені документи, разом з іншим, підтверджують розмір комісії експедитора (2%) за надані послуги на суму 6795,72грн. з ПДВ.

В матеріалах справи наявний підписаний з обох сторін без будь-яких зауважень акт виконаних робіт №30 від 28.02.2017р. до договору транспортно-експедиторського обслуговування № від 01.07.2016р., яким сторони підтвердили факт надання позивачем та отримання відповідачем зазначених послуг з урахуванням комісії на загальну суму 346581,72грн. з ПДВ.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, спірна сума заборгованості 133268,00грн. є сумою, що підлягала сплаті експедитору 03.03.2017р. відповідно до положень пункту 4.5 розділу 4 договору транспортно-експедиторського обслуговування, а саме, протягом 3 (трьох) банківських днів з дати затвердження (підписання) акту виконаних робіт № 30 від 28.02.2017р.

Оскільки відповідних доказів сплати стягуваної заборгованості чи припинення відповідних зобовязань іншим передбаченим законом способом, відповідачем до справи не надано, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо стягнення з відповідача заборгованості в заявленому позивачем розмірі (133268,00грн.).

При цьому, судова колегія вважає доцільними зауваження апелянта про те, що акт звірки не є належним доказом, який підтверджує здійснення господарської операції. Крім того, акт звірки взаємних розрахунків, на який посилається суд першої інстанції, не містить підпису та печатки з боку підприємства відповідача. Проте, матеріали справи місять належні та достатні докази надання послуг, їх обсягу, вартості, а відповідачем не надано доказів їх сплати у повному обсязі.

Твердження апелянта про не надання позивачем рахунку на попередню оплату, передбаченого пунктом 4.13 договору, що є обовязковою передумовою для виконання зобовязання не приймається колегією суддів, оскільки пунктом 4.13 розділу 4 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 01.08.2016р.) передбачено, що за письмовою угодою сторін оплата провізних платежів для здійснення завантаженого та порожнього рейсу при перевезеннях у вагонах з ознакою орендатора (оператора) Товариства з обмеженою відповідальністю Рейлтранслогістік, а також у вагонах інших власників, в тому числі орендованих, здійснюється клієнтом протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання рахунку від експедитора на наступних умовах: комісія Товариства з обмеженою відповідальністю Рейлтранслогістік - 2% від вартості залізничного тарифу, згідно підтверджуючих документів.

Тобто, виконання умов даного пункту договору можливе лише за наявності письмової угоди сторін, складення якої матеріалами справи не підтверджено. Таким чином, судом першої інстанції цілком обгрунтовано застосовано умови п.4.5 договору для визначення строків оплати наданих послуг.

Крім того, судова колегія зазначає, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 ЦК України; а отже, наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обовязку сплатити вартість наданих послуг.

При цьому, розмір суми основного боргу, відповідачем не оскаржується. Останній лише зазначає про відсутність доступу до первинної документації у звязку зі знаходженням останньої на території проведення антитерористичної операції. Проте, таке посилання судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки такі обставини не звільняють відповідача від виконання передбачених договором зобовязань. Крім того, як вбачається з данних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а зазначена територія підконтрольна українській владі.

З посиланням на приписи ст.625 ЦК України позивачем нараховано та предявлено до стягнення 3% річних у розмірі 2234,52грн. за період з 06.03.2017р. - 26.09.2017р. та інфляційні в сумі 7758,65грн. за аналогічний період.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки матеріали справи свідчать, що відповідачем не було здійснене погашення боргу, враховуючи зазначені норми законодавства та умови договору, приймаючи до уваги дату акту виконаних робіт, враховуючи обмеженість суду розміром позовних вимог суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 3% річних та інфляціних.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у звязку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається, що за змістом ст.129 ГПК України має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, ОСОБА_1 апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод, м.Покровськ Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2017р. у справі №905/2244/17 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2017р. у справі №905/2244/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через ОСОБА_1 апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 10.07.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 10.07.2018р.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: Д.О. Попков

ОСОБА_4

Надруковано 6 примірників: 1 позивачу; 2 відповідачу; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГСДО