ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.04.2018р. Справа №905/190/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Львів,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь,

про стягнення 19248,74 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження

Без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Львів звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь про стягнення коштів, пов'язаних із затримкою вагону, в сумі 19248,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність у відповідача обовязку по відшкодуванню понесених залізницею витрат з огляду на виправлення комерційної несправності (відсутність розпірних рам) вагону №56127483 (накладна №51025062), який був завантажений Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь».

Відповідач у відзиві №09-10/40 від 26.02.2018р. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вантаж у вагоні №56127483 відповідачем був розміщений та скріплений правильно, та на момент прийняття залізницею вагону до перевезення та оформлення залізничної накладної №51025062 будь-яка комерційна несправність відсутня; зауважено, що комерційна несправність у вигляді відсутності кріплення у вагоні №56127483 виникла під час перевезення внаслідок незабезпечення збереження кріплення залізницею або крадіжки розпірних рамок; звернуто увагу, що з матеріалів справи вбачається, що при прийнятті вантажу на станції відправлення у спірному вагоні зауважень щодо кріплення вантажу від залізниці не надходило, матеріали справи не містять даних про те, що виявлений залізницею комерційний брак у даному випадку виник з вини відповідача, залізницею не надано доказів на підтвердження того, що при прийнятті вантажу до відправлення на станції відправлення виявлений нею комерційний брак мав скритий характер; кріплення вантажу у спірному вагоні здійснювалося на підставі затвердженого залізницею креслення; вказано, що позивачем не надано відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, що є підставою для стягнення плати за користування вагонами, не надано відповідного акту про затримку вагона, доказів інформування відповідача про затримку вагонів, відсутнє належне документальне оформлення здійснення маневрових робіт, обґрунтований розрахунок їх вартості; вважає, що за відсутності доказів затримки спірного вагону з вини відповідача, вимоги щодо стягнення плати за зберігання вантажу у вказаній за позовом сумі є необґрунтованими та безпідставними.

Відзив направлено суду 27.02.2018р.

Разом з тим, з огляду на приписи ст.119 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи зміст клопотання №09-ю/40 від 26.02.2018р. відповідача про продовження строку подання відзиву, з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи по суті, такий відзив прийнятий судом до уваги.

У відповіді на відзиві №ДНЮ-91 від 14.03.2018р. Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» вказувало, що відповідно до параграфу 6 ст.28 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення передбачено, що перевізнику повинні бути сплачені додаткові платежі та витрати, якщо перепони для перевезення вантажу виникли з причин, що не залежать від перевізника, а враховуючи те, що у даному випадку, виявлення залізницею комерційної несправності, а саме відсутності розпірних рам при кріпленні вантажу, яка виникла з причини завантаження вантажу вантажовідправником в порушення Технічних умов розміщення та кріплення вантажу, тобто з вини Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», з огляду на що наявні підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача додаткових платежів на загальну суму 19248,74 грн. Крім того, позивач зазначив, що наявні у матеріалах справи акти загальної форми свідчать, що затримка вагону не залежала від залізниці, вказані акти засвідчують обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу у вагоні і є належними доказами по справі. В той же час, щодо позиції відповідача про те, що позивачем не складено в порушення параграфу 2 ст.12 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення комерційного акту, позивач звертає увагу, що даною статтею не передбачено обставин для складання саме комерційного акту. Водночас, позивачем надано розяснення щодо нарахованих плат за користування вагоном, маневрові роботи, телеграми, зберігання вантажу, тарифу ОСОБА_1.

З метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи по суті відповідь на відзив позивача прийнята судом до уваги, в тому числі, з урахуванням фактичного отримання ним відзиву лише 06.03.2018р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.2 ст.306 Господарського кодексу України суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

За змістом ч.5 ст.307 вказаного кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Як свідчать матеріали справи, 15.07.2017р. Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» зі станції Сартана Донецької залізниці на станцію Чиєрна над Тисою ЖСР-56 було направлено за залізничною накладною №51025062 у вагоні №56127483 вантаж сляби (заготівки сталеві) (вантажоодержувач АТ «Будамар Логістік», м.Братислава, Словаччина).

Крім того, вказана накладна містила наступні відомості:

- маса вантажу 67899 кг (п.18, відомість вагонів);

- спосіб визначення маси на вагонних вагах (150 т) (п.21);

- ким завантажено вантаж вантажовідправником (п.20).

Згідно з відомостями, зазначеними в графі 3 дорожньої відомості №51025062, вантаж у вагоні №56127483 був розміщений та закріплений у відповідності до креслення №059497-2МЧ від 05.09.2012р. У цій графі залізничної накладної також визначені кількість та розмір реквізитів кріплення (розпірних рамок), а у графі 15 зазначена їх вага 219 кг.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень, у тому числі і щодо кріплення вантажу у вагоні. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

25.07.2017р. при перевірці поїзда в комерційному відношенні із застосуванням засобів відеоспостереження на станції Клепарів Львівської залізниці позивачем виявлено комерційну несправність у вагоні №56127483, а саме: в передній і задніх частинах вагона відсутні розпірні рами, про що складено акт загальної форми №5137 від 25.07.2017р.

Як вказує позивач з посиланням на акт загальної форми №5139 від 26.07.2017р., при огляді вагону №56127483 виявлено відсутність розпірних рам у даному вагоні, чим порушено додаток 3 гл.3 пункт 7.5.3 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМЗВС). У звязку з цим вагон №56127483 був направлений 26.07.2017р. на станцію Скнилів для виправлення комерційної несправності.

Після прибуття на станцію Скнилів Львівської залізниці, комерційну несправність вагону №56127483 виправлено позивачем, про що складено акти загальної форми №2070 від 04.08.2017р., №2370 від 01.08.2017р. та калькуляцію виправлення комерційного браку від 01.08.2017р.

По станції Скнилів Львівської залізниці, за даними акту загальної форми №2370 від 01.08.2017р. нараховано наступні платежі:

1. Плата за користування вагоном (з 27.07.2017р. 14:17 год. по 01.08.2017р. 14:00год. = 119:43 год.) 1618,50 грн без ПДВ;

2. Маневрова робота (1 манев. роб. по 00:30 хв.) 673,60 грн без ПДВ;

3. ОСОБА_1 4036 грн без ПДВ;

4. Вартість робіт, виконаних Відокремленим підрозділом «Львівська механізована дистанція вантажно-розвантажувальних робіт 4290,72 грн без ПДВ;

5. Зберігання вантажу у вагоні (4 доби) 2504,60 грн без ПДВ.

По станції Клепарів Львівської залізниці, за даними акту загальної форми №2070 від 04.08.2017р. нараховано наступні платежі:

1. Плата за користування вагоном (з 25.07.2017р. 01:49 год. по 26.07.2017р. 16:07 год. = 38:18 год) 110,15 грн без ПДВ;

2. Маневрова робота (1 год.) 1347,20 грн без ПДВ;

3. Зберігання вантажу у вагоні (1 доба) 626,10 грн без ПДВ;

4. Телеграма (2 шт.) 244 грн без ПДВ.

Крім того, залізницею нараховано плату за користування з наростаючим (Клепарів 25 го. 48 хв. + Скнилів 187 год. 41 хв. = 213:29 хв.) у розмірі 3331,20 грн без ПДВ.

Посилаючись на необхідність відшкодування витрат повязаних з перевезенням вантажу не передбачених застосованими тарифами і викликаних причинами, які не залежать від перевізника, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» звернулось до суду з розглядуваним позовом.

За розрахунком позивача, наведеним у позовній заяві, стягненню з відповідача на користь позивача належить 19248,74 грн з ПДВ за усунення перевізником комерційної несправності вагона №56127483.

За приписами ст.918 Цивільного кодексу України завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як визначено у ст.32 Статуту залізниць України, вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера). Відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Відповідно до п.4 розділу «Правила приймання вантажів до перевезення» Правил перевезення вантажів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством.

Залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України. Перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. (ч.1 ст.12, ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт»).

Стаття 110 Статуту залізниць України встановлює, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Перевезення залізницями вантажів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення (ст.4 Статуту залізниць України).

Згідно з параграфом 3 ст.14 УМЗВС (Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення), договір перевезення оформляється залізничною накладною. Одночасно з предявленням вантажу до перевезення відправник до кожної відправки повинен представити станції відправлення правильно заповнену і підписану залізничну накладну.

Правилами перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом №542 від 20.08.2001р. Міністерства транспорту України передбачено, що у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. До вказаного додатку, зокрема, включені й сляби (заготовки стальні) код єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів 31407.

Правилами приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України встановлено що, вантажі до перевезення приймаються за наявності місячного плану або дозволу на перевезення, оформленого відповідно до Правил планування перевезень вантажів. Відправники можуть пред'являти вантажі до перевезення на місцях загального й незагального користування (п.1 Правил).

Відповідно до п.3 вказаних Правил вантажі, що потребують тари для збереження їх від утрати, псування або пошкодження при перевезенні, повинні пред'являтися до перевезення у справній тарі, яка відповідає стандартам або технічним умовам, а вантажі, на тару і упакування яких стандарти та технічні умови не встановлено, - у справній тарі, що забезпечує їх збереження. Упаковка, в якій вантаж пред'являється до перевезення, не повинна завдавати шкоди рухомому складу, залізничній колії й навколишньому середовищу. Відправник несе відповідальність за пред'явлений до перевезення вантаж у нестандартній і неякісній упаковці. Якщо при зовнішньому огляді тари або упаковки пред'явленого до перевезення вантажу будуть помічені недоліки, які можуть призвести до втрати, псування або пошкодження вантажу, то відправник зобов'язаний на вимогу станції привести тару або упаковку у відповідність до вимог стандартів або інших нормативно-технічних документів на продукцію. Відправник зобов'язаний на вимогу станції пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару. Залізниця може не приймати вантаж до перевезення у разі відсутності або неналежного його маркування, а також у тарі, що не відповідає вимогам стандартів або інших нормативних документів.

Навантаження вагонів здійснюється згідно з правилами розміщення і кріплення вантажів, правилами перевезення вантажів із забезпеченням безпеки руху, схоронності вантажів і безпечного виконання вантажних робіт (п.20 Правил).

Забороняється приймати до перевезення вантажі у вагонах, завантажених з перевищенням їх вантажопідйомності, та в інших випадках, передбачених Правилами перевезення окремих видів вантажів (п.26 Правил).

За змістом п.28 вказаних Правил приймання вантажів до перевезення договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній. Факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон (контейнер) відправником, підтверджується підписанням Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, видачу/приймання контейнерів працівниками відправника і залізниці. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відтак, з огляду на наведене, приймаючи до уваги, що сляби (заготовки стальні) перевозяться залізницею у вагонах відкритого типу, вантаж, завантажений відповідачем по залізничній накладній №51025062 у вагоні №56127483 мав прийматися 15.07.2017р. до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування та кріплення.

Таким чином, оскільки в дорожній відомості №51025062 проставлений календарний штемпель станції відправлення, суд дійшов висновку, що договір про перевезення вантажу за цією накладною був укладений 15.07.2017р., що свідчить про відсутність зі сторони залізниці зауважень щодо навантаження та кріплення вантажу у вагоні №56127483.

При цьому, суд звертає увагу, що комерційна несправність, встановлена 25.07.2017р. на станції Клепарів Львівської залізниці, а саме: відсутність розпірних рам в передній і задніх частинах вагона, не є прихованою комерційною несправністю, та згідно п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, відсутність кріплення слябів мала бути виявлена працівниками залізниці при прийнятті вантажу 15.07.2017р. у вагоні №56127483.

Вищенаведене свідчить, що вантаж у вагоні №56127483 відповідачем був розміщений за правилами розміщення і кріплення вантажів, на момент прийняття залізницею спірного вагону до перевезення та укладання договору перевезення №51025062, комерційна несправність в частині кріплення вантажу була відсутня.

На шляху прямування від станції Сартана Донецької залізниці до станції Клепарів Львівської залізниці (станції затримання) вагон №56127483 прослідував через інші пункти комерційного огляду поїздів і вагонів (ПКО), проте доказів виявлення будь-яких комерційних несправностей в кріпленні вантажу (відсутності розпірних рам) у вагоні №56127483 до станції Клепарів Львівської залізниці перевізником не надано.

Відповідно до параграфів 1-2 статті 32 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення перевізнику мають бути відшкодовані всі витрати, повязані з перевезенням вантажу, не передбачені застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника.

Параграфом 6 ст.28 вказаної Угоди передбачено, що перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі та витрати, якщо перепони для перевезення вантажу виникли з причин, що не залежать від перевізника.

З матеріалів справи вбачається, що при прийнятті вантажу на станції відправлення Сартана Донецької залізниці у спірному вагоні, зауважень щодо кріплення вантажу від залізниці не надходило.

В той же час, позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні норм ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, що виявлений залізницею комерційний брак у даному випадку виник з вини відповідача, та не надано доказів на підтвердження того, що при прийнятті вантажу на станції відправлення Сартана Донецької залізниці, виявлений залізницею на станції Клепарів Львівської залізниці комерційний брак мав скритий характер.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про стягнення коштів пов'язаних із затримкою вагону в сумі 19248,74 грн є необгрунтованим та таким, що підлягає залишенню без задоволення у повному обсязі.

Всі інші доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1762 грн підлягає віднесенню на позивача.

Дослідивши докази, які наявні у матеріалах справи, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Львів до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь про стягнення коштів, пов'язаних із затримкою вагону, в сумі 19248,74 грн.

Повний текст рішення складено та підписано 04.04.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця