ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/830/13-г

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пількова К. М., суддів: Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання - Жураховської Т. О.,

учасники справи:

позивач - Суб'єкт підприємницької діяльності Головаш Станіслав Володимирович

представник позивача - Андрущенко О. Є.

відповідач-1 - Криворізька міська рада

представник відповідача-1 - Беркут А. О.

відповідач-2 - Виконавчий комітет Криворізької міської ради

представник відповідача-2 - Беркут А. О.

третя особа-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "173 квартал"

представник третьої особи-1 - не з'явився

третя особа-2 - Управління містобудування і архітектури виконкому Криворізької міської ради

представник третьої особи-2 - Ульянова Т. О.

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності Головаша Станіслава Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2015 (суддя Бєлік В. Г.) та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.03.2018 (головуючий суддя Антонік С. Г., судді Чимбар Л. О., Березкіна О. В.) у справі за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності Головаша Станіслава Володимировича до Криворізької міської ради та Виконавчого комітету Криворізької міської ради за участю третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю "173 квартал" та Управління містобудування і архітектури виконкому Криворізької міської ради про скасування рішень, розірвання договору та зобов'язання розглянути заяву.

Короткий зміст позовних вимог

1. 14.01.2013 Суб'єкт підприємницької діяльності Головаш Станіслав Володимирович (далі - Позивач) звернувся до Криворізької міської ради (далі - Відповідач-1) та Виконавчого комітету Криворізької міської ради (далі - Відповідач-2) за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "173 квартал" (далі - Третя особа-1) з позовом про визнання рішення Відповідача-1 № 3196 від 22.04.2009 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вул. Тухачевського" таким, що порушує права власника об'єкта нерухомості, розташованого по вул. Тухачевського 36-А, та порушують права переможця місцевого архітектурного конкурсу в одній особі, - Позивача; визнання рішення Відповідача-1 № 3196 від 22.04.2009 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вул. Тухачевського" (далі - Рішення-1) незаконним і скасування його; зобов'язання Відповідача-1 скасувати в рішенні № 3611 від 29.04.2015 щодо поновлення договорів оренди стосовно Третьої особи-1 (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог № 008 від 31.10.2015).

Позовна заява мотивована тим, що Відповідачі, незважаючи на рішення суду та всупереч вимогам діючого законодавства, затвердили Третій особі-1 проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для розміщення торговельного комплексу із зупинкою громадського транспорту "173 квартал" по вул. Тухачевського в Жовтневому районі, а також надали згоду на укладення та уклали договори земельних ділянок під розміщення торговельного комплексу із зупинкою громадського транспорту. Вказані договори оренди з Третьою особою-1 укладені щодо земельних ділянок, на які у Позивача на підставі рішення архітектурного конкурсу виникло право забудови, а відчуження вказаних земельних ділянок всупереч вимогам діючого законодавства відбулось поза конкурсом, що призвело до порушення прав Позивача на користування земельною ділянкою, на якій знаходиться його нерухомість.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. 12.11.2015 Господарський суд Дніпропетровської області вирішив у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскаржуване рішення Відповідача-1 від 27.03.2013 № 1859 прийнято компетентним органом в межах наданих законом повноважень. Спірним рішенням Третій особі-1 виділено 0,0754 га для розміщення торговельного комплексу із зупинкою громадського транспорту "173 квартал" на вул. Тухачевського в Жовтневому районі в тому числі: 0,0316 га за рахунок земель, вилучених із землекористування управління житлово-комунального господарства виконкому міської ради, приватних підприємців Козирєва А. С., Грабевник В. В, громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8; 0,0438 га за рахунок земель ТОВ "Медснаб" згідно з доданою схемою. Тоді як Позивач претендує на земельну ділянку площею 882,50 кв.м., в тому числі 154 кв.м. під розміщення зупинки громадського транспорту "173 квартал" та 184 кв.м. під розміщення торговельного комплексу, яка використовується ЗАТ "Кривбасрудбуд", а також 12,50 кв.м., яка використовується Приватним підприємцем Козирєвим А. С., згідно з договором оренди за №2338 від 12.03.2003 і 532 кв.м. землі міста. Тобто, зазначені земельні ділянки межують бути, але не є тотожними.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

4. Справа розглядалась апеляційним господарським судом неодноразово. Постановою Вищого господарського суду України від 01.03.2017 касаційну скаргу задоволено. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.09.2016 скасовано. Справу направлено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду на новий розгляд.

Постанова мотивована порушенням апеляційним судом при вирішення спору норм процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

5. 13.03.2018 Дніпропетровський апеляційний господарський суд вирішив апеляційну скаргу Позивача залишити без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2015 залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду про відсутність підстав вважати, що вся земельна ділянка площею 537 кв.м., яка була орендована ТОВ "Медснаб", повинна перейти до Позивача при придбанні ним частини нежитлового приміщення загальною площею 63,8 кв.м., а до земельних ділянок, які передані Третій особі-1 в оренду згідно з Рішенням-1, не входить земельна ділянка, розташована під нежитловим приміщенням, яке належить Позивачу, що вбачається з наданих копій схем земельної ділянки та проекту відведення земельної ділянки Третій особі-1, а також підтверджується висновком експертизи. У зв'язку з чим Рішення-1 не порушує права Позивача як власника об'єкта нерухомості, розташованого по вул. Тухачевського, 36а.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. 11.05.2018 Позивач (Скаржник) подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2015 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.03.2018, постановити нове рішення, яким передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

7. 11.06.2018 Відповідачі подали відзив на касаційну скаргу, в якому просять прийняті у справі судові рішення залишити без змін.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. Судом апеляційної інстанції не було враховано, що фактично експертом експертиза не була проведена, а лише був наданий висновок, в якому перелічено відсутність документів, а документи, наявні в матеріалах справи експертом не досліджувались. На жодне з поставлених питань експертом не було надано відповіді.

9. Суд апеляційної інстанції проігнорував клопотання представника Позивача про виклик в судове засідання експерта.

10. Судом не взято до уваги доводи, наведені в апеляційній скарзі з приводу площі забудови по вул. Тухачевського, яка обмежена житловими будинками № 36, 38 та автомобільними дорогами та дорівнює 1300 кв.м., земельна ділянка Третьої особи-1 на підставі проекту складає 754 кв.м.

11. Судами не було враховано, що Рішення-1 було прийнято в період виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2008, яким зобов'язано Відповідача розглянути заяву Позивача щодо попереднього погодження місця розташування торговельного комплексу з зупинкою громадського транспорту.

12. Судами передчасно зроблено висновок щодо правомірності Рішення-1 без проведення додаткової експертизи, клопотання про проведення якої мав намір заявити Позивач після виклику експерта.

13. Скаржник не був повідомлений належним чином про призначення судового засідання на 12.03.2018, про це судове засідання дізнався 11.03.2018 випадково з відомостей сайту судової влади.

Доводи Відповідачів, викладені у відзиві на касаційну скаргу

14. Судом апеляційної інстанції безумовно виконано під час нового розгляду вказівки Вищого господарського суду України щодо необхідності призначення відповідної судової експертизи для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

15. Зважаючи на обґрунтований та об'єктивний висновок експерта, складений на підставі повного дослідження документів, наявних в матеріалах справи, достатність яких підтверджується відсутністю повідомлень експерта щодо необхідності надання додаткових документів для проведення експертизи, тому твердження щодо непроведення експертизи є голослівними та такими, що не відповідають дійсності.

Позиція Верховного Суду

16. Відповідно до частин 1, 2 статті 41 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), в редакції, чинній на час призначення у справі судової експертизи, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Як свідчать матеріали справи, Позивач скористався своїм правом запропонувати суду питання, які мають бути поставлені на вирішення судового експерта, які були враховані судом апеляційної інстанції під час призначення експертизи у справі, у зв'язку з чим посилання Скаржника (пункт 8) на неврахування судом апеляційної інстанції того, що експертиза фактично проведена не була, був наданий лише висновок, а експерт не надав відповіді на жодне з поставлених питань відхиляються Судом як необґрунтовані.

17. За наслідками перевірки та надання правової оцінки зібраним у справі доказам, у тому числі висновку судового експерта, суд апеляційної інстанції встановив відсутність відомостей щодо накладення земельної ділянки площею 754 кв.м., наданої Третій особі-1 для розміщення торгівельного комплексу на підставі Рішення-1, на земельну ділянку площею 882,5 кв.м., яка мала бути відведена Позивачу як переможцю конкурсу, тому суди попередніх інстанцій дійшли мотивованого висновку про відсутність підстав вважати, що вказане Рішення-1 порушує права Позивача як переможця конкурсу.

18. Суд відхиляє посилання Скаржника (пункт 12) на передчасність висновків судів щодо правомірності Рішення-1 без проведення відповідної додаткової експертизи, оскільки матеріали справи не містять відповідного клопотання Позивача про призначення у справі додаткової експертизи, а суд не вбачав необхідності у призначенні додаткової експертизи у справі.

19. Суд не приймає до уваги посилання Скаржника (пункт 13) на те, що про судове засідання 12.03.2018 він не був повідомлений належним чином, з огляду на таке. Як вбачається з відмітки, проставленій на звороті ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2018 про відкладення розгляду апеляційної скарги на 12.03.2018, примірники цієї ухвали надіслані учасникам справи, які не брали участі у судовому засіданні, 01.03.2018. Відповідно до протоколу судового засідання Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 представник Позивача був присутній у судовому засіданні. При цьому у судовому засіданні апеляційного суду 12.03.2018 оголошено перерву до 13.03.2018, про що в матеріалах справи міститься розписка представників учасників справи, зокрема Позивача. За таких обставин Суд не вбачає порушень апеляційним судом вимог щодо повідомлення Позивача про час та місце розгляду поданої ним апеляційної скарги.

20. Доводи Скаржника (пункт 11) про те, що судами не враховано ту обставину, що Рішення-1 прийнято в період виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2008, яким зобов'язано Відповідача розглянути заяву Позивача, спростовується встановленими судами обставинами.

21. Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, в редакції, чинній після 15.12.2017, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. З огляду на зазначені межі повноважень суду касаційної інстанції, доводи Скаржника (пункт 10) що стосуються посилання на залишення поза увагою доводів щодо площі ділянки забудови, не можуть бути прийняті до уваги Судом. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін проти України" Суд зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

22. З огляду на наведене Суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, отже прийняті у справі рішення суду першої та постанова суду апеляційної інстанцій підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності Головаша Станіслава Володимировича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2015 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.03.2018 у справі № 904/830/13-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак