РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.07.2018Справа № 910/5535/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрпошта»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл ТК»

про стягнення 261.092,00 грн.

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

03.05.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл ТК» 261.092,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.12.2017 між сторонами укладено договір поставки № 061217-04/121200, відповідно до якого відповідач зобов'язується поставити позивачу у власність бензин та дизельне паливо дрібним оптом протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати направлення заявки в порядку визначеному договором. Визначена договором ціна складає 3.571.800,00 грн. Позивачем було сформовано та передано відповідачу заявки № 10-1143 від 22.12.2017, № 10-1179 від 29.12.2017, № 10-09 від 04.01.2018, № 10-19 від 09.01.2018, 10-156 від 23.02.2018, 10-189 від 07.03.2018 та 10-256 від 28.03.2018. Згідно умов договору датою поставки товару вважається дата підписання сторонами видаткової накладної (товарно-транспортної накладної) та акту приймання-передачі товару. Проте, за жодною з вказаних заявок позивачу товар не поставлений та відповідні акти не підписано. У зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором позивачем нарахована неустойка у розмірі 261.092,00 грн., з яких 140.792,80 грн. пені та 120.299,20 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2018 відкрито провадження у справі № 910/5535/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання призначено на 31.05.2018.

Даною ухвалою суду зобов'язано відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 04.05.2018 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресами, що зазначені в позовній заяві, а саме: 01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5-в (номер відправлення 963), яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 04.05.2018 є місцезнаходженням відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 04.05.2018, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 07.05.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 963, а отже відповідач мав подати відзив на позовну заяву в строк до 23.05.2018 включно.

Позивач в судовому засіданні 31.05.2018 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 31.05.2018 не з'явився.

Відповідач вимог ухвали про відкриття виконавчого провадження у справі від 04.05.2018 станом на 02.07.2018 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2017 між Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальність «Техойл ТК» (постачальник, відповідач) було укладено договір поставки № 061217-04/121200 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов'язується поставляти у власність покупця бензин та дизельне паливо дрібним оптом - партіями (згідно коду ДК021:2015 - 09130000-9 Нафта і дистилят, для потреб Дирекції «Автотранспорта» ПАТ «Укрпошта» (далі - товар), а покупець - прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.3 договору найменування товару (асортимент, технічні характеристики, кількість та ціна) наведені у додатку № 1 до цього договору, який є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору товаром є бензин А-92 (код УКТЗЕД 2710 12 41 94) у кількості 90000 літрів та бензин А-95 (код УКТЗЕД 2710 12 45 12) у кількості 60000 літрів, загальною вартість 3.571.800,00 грн. (разом з ПДВ).

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором поставку товару не здійснив, в зв'язку з чим має сплатити пеню в розмірі 140.792,80 грн. та штраф в розмірі 120.299,20 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 10.1. договору цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами, скріплення печатками сторін і діє до 30.04.2018 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань в частині розрахунків.

Згідно з п. 3.1 договору ціна договору складає 3.571.800,00 грн. (з ПДВ).

Додатковою угодою № 1 від 15.02.2018 внесено зміни до п. 3.1 договору та визначено ціну договору в розмірі 3.674.312,40 грн. Також згідно цієї угоди додаток № 1 до договору викладено в новій редакції.

Відповідно до додатку № 1 до договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 15.02.2018) товаром є: дизельне паливо (код УКТЗЕД 2710 19 43 00) у кількості 30000 літрів, бензин А-92 (код УКТЗЕД 2710 12 41 94) у кількості 91075 літрів та бензин А-95 (код УКТЗЕД 2710 12 45 12) у кількості 22910 літрів, загальною вартість 3.674.312,40 грн. (разом з ПДВ).

Відповідно до п. 5.1 договору поставка товару (відпуск товару) здійснюється постачальником за заявкою покупця в особі Дирекції(ій) ПАТ «Укрпошта».

Згідно із п. 5.2 договору постачальник зобов'язаний поставити товар протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати направлення постачальнику заявки в порядку визначеному п. 5.4 договору.

Відповідно до п. 5.3 договору поставка товару здійснюється зі складу постачальника на склад Дирекції(ій) ПАТ «Укрпошта», згідно додатку № 2 до цього договору (адреса місця передачі товару), який є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 5.4 договору визначено, що заявка на поставку товару направляється покупцем в особі Дирекції(ій) ПАТ «Укрпошта» шляхом відправлення електронного листа з електронної пошти покупця раdаlка, (далі - електронна адреса покупця) на електронну пошту постачальника , з подальшим надсиланням оригіналу письмової заявки на адресу постачальника, зазначену у розділі 14 цього договору. Електронний лист зі скан-копією заявки підтверджує факт подачі покупцем такої заявки, та така заявка має юридичну силу для постачальника до заміни її оригіналом. Сторони погодили, що постачальник вважається повідомленим про зміст заявки (обсяг, строки поставки та інша інформація, що зазначається в заявці) з дати її направлення електронною поштою з електронної адреси покупця на електронну адресу постачальника та є обов'язковою до виконання постачальником.

Відповідно до п. 5.5 договору додатково покупець направляє постачальнику письмову заявку на поставку товару поштовим відправленням з оголошеною цінністю з описом вкладення та повідомленням про вручення або за допомогою кур'єрської служби доставки на адресу постачальника, зазначену у розділі 14 договору, або передає під підпис уповноваженій особі постачальника (ОСОБА_1, посада - менеджер зі збуту, контактний номер телефону НОМЕР_1). Підтвердженням отримання письмової заявки постачальником від покупця є оригінальний підпис (розписка) про отримання заявки уповноваженої особи постачальника або повідомлення про вручення поштового відправлення. В будь-якому випадку у разі направлення письмової заявки засобами поштового зв'язку, письмова заявка вважається одержаною постачальником на 11 (одинадцятий) календарний день після її направлення покупцем засобами поштового зв'язку.

Пунктом 5.6 договору зазначено, що датою поставки товару вважається дата підписання сторонами видаткової накладної (товарно-транспортної накладної) та акту приймання-передачі товару.

Позивачем було сформовано та передано постачальнику наступні заявки на поставку товару:

1) Заявка № 10-1143 від 22.12.2017 на замовлення 5000 літрів бензину А-92 та 5000 літрів бензину А-95. Дану заявку було надіслано постачальнику на обумовлену у вказаному договорі електронну адресу постачальника 22.12.2017, а тому постачальник, враховуючи строки поставки, обумовлені п. 5.2 зазначеного договору, повинен був поставити зазначений товар покупцю до 27.12.2017 включно.

Додатково, в порядку визначеному п. 5.5 договору, зазначена заявка була вручена особисто під підпис представнику постачальника ОСОБА_1. 09.01.2018.

2) Заявка № 10-1179 від 29.12.2017 на замовлення 5000 літрів бензину А-92 та 5000 літрів бензину А-95 була вручена під підпис представнику постачальника ОСОБА_1. 16.01.2018, а отже товар мав бути поставлений до 22.01.2018 включно).

3) Заявка № 10-09 від 04.01.2018 на замовлення 5000 літрів бензину А-92 та 5000 літрів бензину А-95 вручена під підпис представнику постачальника ОСОБА_1. 16.01.2018, а тому товар мав бути поставлений у строк до 22.01.2018 включно.

4) Заявка № 10-19 від 09.01.2018 на замовлення 5000 літрів бензину А-92 та 5000 літрів бензину А-95 була вручена під підпис представнику постачальника ОСОБА_1. 16.01.2018, а отже строк поставки - не пізніше 22.01.2018.

5) Заява № 10-156 від 23.02.2018 на замовлення 5000 літрів бензину А-92 та 5000 літрів бензину А-95 була вручена під підпис представнику постачальника ОСОБА_1. 23.02.2018, а тому товар мав бути поставлений до 28.02.2018 включно.

6) Заявка № 10-189 від 07.03.2018 на замовлення 15000 літрів бензину А-92 та 7000 бензину А-95 була вручена під підпис представнику постачальника 12.03.2018, а отже поставка товару мала бути здійснена до 19.03.2018 включно.

7) Заявка № 10-253 від 28.03.2018 на замовлення 15000 літрів бензину А-92 була вручена під підпис представнику постачальника ОСОБА_1. 29.03.2018, а отже товар мав бути поставлений до 03.04.2018 включно.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 6.3.2 договору постачальник зобов'язався своєчасно поставляти товар для Дирекції(ій) ПАТ «Укрпошта» в строки, установлені в п. 5.2 договору.

Однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором товар позивачу за зазначеними вище заявками не поставив.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов'язання щодо поставки товару не здійснив, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 7.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та договором.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення строків поставки товару (в тому числі нездійснення/несвоєчасне здійснення поставки партії товару) постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості непоставленої/невчасно поставленої партії товару за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Умовами п. 7.2 договору сторони передбачили інший розмір пені та штрафу, що не суперечать вищевказаним нормам Господарського кодексу України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, пені та штрафу не суперечить статті 61 Конституції України.

Оскільки прострочення з постачання товару мало місце, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 140.792,80 грн. пені та 120.299,20 грн. штрафу (за обґрунтованими розрахунками).

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл ТК» (01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5-в, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, ) 140.792 (сто сорок тисяч сімсот дев'яносто дві) грн. 80 коп. пені, 120.299 (сто двадцять тисяч двісті дев'яносто дев'ять) грн. 20 коп. штрафу, 3.916 (три тисячі дев'ятсот шістнадцять) грн. 38 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова