КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"25" червня 2018 р. Справа№ 910/12760/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2018р. (дата підписання повного тексту ухвали 19.01.2018р.)

за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2016р.

у справі №910/12760/16 (суддя - Сташків Р.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Актив-Гарант»

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору

на стороні відповідача: 1. ОСОБА_3, 2. ОСОБА_2

на стороні позивача: 3. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання нікчемного правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Актив-Гарант» про визнання нікчемного правочину недійсним.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що укладений 02.07.2014р. між сторонами договір про відступлення права вимоги є нікчемним, оскільки вартість відступленого на користь відповідача права вимоги за таким договором є значно нижчою за його ринкову вартість, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати такий договір недійсним та застосувати наслідки його недійсності.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.10.2016р., яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2017р. та постановою Вищого господарського суду України від 30.05.2017р., позов задоволено повністю. Визнано недійсним укладений 02.07.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Актив-Гарант» договір про відступлення права вимоги. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Актив-Гарант» повернути на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» оригінал кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., укладеного між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та ОСОБА_3, і додаткові договори, які є невід'ємною частиною кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., а саме: додатковий договір №1 від 29.10.2007р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №2 від 23.11.2007р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №3 від 28.11.2007р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №4 від 12.12.2007 р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №5 від 06.12.2007р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №6 від 26.09.2008р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №7 від 21.01.2009р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №8 від 18.12.2008р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №9 від 03.02.2009р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №10 від 23.07.2010р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №11 від 11.10.2010р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Актив-Гарант» повернути на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» оригінал кредитного договору №1210-Ф від 02.06.2008р., укладеного між Закритим акціонерним товариством «Сведбанк Інвест» та ОСОБА_2, і додатковий договір №1 від 21.03.2012р. до нього, який є невід'ємною частиною кредитного договору №1210-Ф від 02.06.2008р. Стягнуто з Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Актив-Гарант» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 4 134,00 грн. Задовольняючи позовні вимоги суди дійшли висновку про існування підстав, з якими приписи частин 2 та 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачають нікчемність договору.

ОСОБА_2 звернулася до Господарського суду міста Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2016р. у справі №910/12760/16 з підстави наявності істотних для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Такі істотні обставини за твердженнями заявника встановлені нею 14.09.2017р. з цінного листа ОСОБА_3

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2018р. у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2016р. у справі №910/12760/16 відмовлено. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2016р. у справі №910/12760/16 залишено в силі.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, так як наведені у заяві обставини і додані до заяви документи не підпадають під критерії нововиявлених, визначених ст. 320 Господарським процесуальним кодексом України, натомість є спробою переоцінки раніше поданих доказів, на яких ґрунтуються судове рішення у даній справі. Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2018р. скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Апелянт зазначає, що суд прийняв рішення про права та (або) обов'язки особи, що не була залучена до участі у справі, а саме громадянки ОСОБА_4.

Суд неповно і частково неправильно встановив правовідносини, які складали нововиявлені обставини, оскільки спірний договір є частиною комплексу правовідносин між ПАТ «Омега Банк», АТ «Дельта Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4 та іншими особами, які існували, але не були відомі учасниками справи, в тому числі і заявнику, на момент розгляду справи №910/12760/16, з якими був пов'язаний комплекс вчинення правочинів (укладених договорів), поєднаних з метою погашення боргів із депозитів та кредитів.

Апелянт зазначає, що суд зробив неправильний висновок щодо неможливості використання коштів вкладів за договором банківських вкладів, які на підставі судових рішень ПАТ «Омега Банк» мав виплатити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у механізмі врегулювання заборгованості за кредитними договорами №788-Ф від 05.02.2007р., №1210-Ф від 02.06.2008р., №434-Ф від 27.10.2005р., №506-Ф від 27.01.2006р.

Також третя особа 2 зазначає, що суд не взяв до уваги документи, які підтверджують домовленість із банками про погашення боргів із депозитів та кредитів та не надав їм належну оцінку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2018р. відкрито апеляційне провадження.

Розпорядженням №09.1-08/1620/18 від 22.06.2018р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/12760/16 у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р., який не є суддею-доповідачем у справі, у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 22.06.2018р., в зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Разіна Т.І., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2018р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2018р. по справі № 910/12760/16 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» заперечує проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та долучені до неї документи не містять істотних для справи обставин, оскільки не спростовують підстав нікчемності договору про відступлення права вимоги від 02.07.2014р.

Від ОСОБА_2 надійшло клопотання про призначення судово-економічної експертизи та комп'ютерно-технічної експертизи.

На вирішення експерта поставити питання: 1.1. чи підтверджуються документально операції з виконання договору: - договору купівлі-продажу прав вимоги №1 між ПАТ «Омега Банк» як продавцем та АТ «Дельта Банк» як покупцем, 18.06.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., за реєстраційним №1358; договорів про відступлення права вимоги, 02.07.2014р, укладених між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Актив-Гарант»; попереднього договору №1 відступлення права вимоги (цесії), 22.05.2014р. укладеного між ТОВ «ФК «Актив-Гарант» та ОСОБА_4 (реєстраційний номер ОКПП за даними ДРФОПП НОМЕР_1); договору №1/07 відступлення права вимоги (цесії), 02.07.2014р, укладеного між ТОВ «ФК «Актив-Гарант» та ОСОБА_4 (реєстраційний номер ОКПП за даними ДРФОПП НОМЕР_1); договору б/н відступлення права вимоги (цесії), 02.07.2014р. укладеного між ОСОБА_4 (реєстраційний номер ОКПП за даними ДРФОПП НОМЕР_1) та ОСОБА_3; договору б/н відступлення права вимоги (цесії), 02.07.2014р. укладеного між ОСОБА_4 (реєстраційний номер ОКПП за даними ДРФОПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2;

1.2. чи відповідає і в якому розмірі сума прав вимоги за договорами про відступлення про відступлення права вимоги, 02.07.2014р. укладеними між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Актив-Гарант», сумі платежів, 02.07.2014р. списаних з поточних рахунків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на погашення зобов'язань за кредитними договорами №593-Ф від 17.05.2006р., №594-Ф від 17.05.2006р., №788-ф від 05.02.2007р. та №658-Ф від 21.08.2006р. в ПАТ «Омега Банк».

1.3. в якій сумі підтверджується документально фінансовий результат ПАТ «Омега Банк» та АТ «Дельта Банк» від операцій з правами вимоги за кредитними договорами №788-Ф, №1210-Ф, №434-Ф та №506-Ф, здійснених за договорами: - договором купівлі-продажу №1 між ПАТ «Омега Банк», як продавцем, та АТ «Дельта Банк», як покупцем, 18.06.2013р. посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. за реєстраційним номером №1358; договорами про відступлення права вимоги, 02.07.20174р. укладеним між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Актив-Гарант».

1.4. чи підтверджується документально отримання коштів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з їх поточних рахунків в АТ «Дельта Банк» у період з 02.07.2014р. по теперішній час.

2. Призначити у справі №910/12760/16 судову комп'ютерно-технічну експертизу та поставити на вирішення експерта наступне питання: чи відбулося листування по електронній пошті у період до 02.07.2014р. між електронними адресами ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2.

3. Винести рішення (ухвалу) на адресу ПАТ «Банк Омега» про розкриття банківської таємниці і надання суду для виписки про обороти по рахунках, відкритим для обліку за кредитними договорами №593-Ф від 17.05.2006р. (позичальник ОСОБА_7.) , №594-Ф від 17.05.2006р. (позичальник ОСОБА_8.) та №658-Ф від 21.08.2006р. за весь період їх дії.

Публічне акціонерне товариством «Дельта Банк» заперечує проти задоволення зазначеного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства. Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об'єктивності і повноти дослідження. (ст. 3 Закону України «Про судову експертизу»).

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. №53/5, зі змінами та доповненнями, економічна експертиза включає в себе експертизу документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності, експертизу документів про економічну діяльність підприємств і організацій та експертизу документів фінансово-кредитних операцій.

Основними завданнями експертизи документів фінансово-кредитних операцій є: визначення документальної обґрунтованості оформлення банківських операцій з відкриття рахунків, руху грошових коштів на рахунках; визначення документальної обґрунтованості оформлення та відображення в обліку операцій з видачі, використання та погашення кредитів; визначення документальної обґрунтованості оформлення та відображення в обліку банків їх фінансово-господарської діяльності; визначення відповідності чинному законодавству відображення фінансово-господарських операцій банків вимогам нормативних актів з ведення обліку і подання звітності; визначення документальної обґрунтованості відображення фінансово-господарських операцій щодо нарахування та сплати банками податків та їх відповідність даним обліку та звітності, чинному законодавству; установлення кола осіб, на яких покладено обов'язок забезпечення дотримання вимог нормативно-правових актів з банківського обліку і контролю.

Судова комп'ютерно-технічна експертиза призначається для установлення робочого стану комп'ютерно-технічних засобів; установлення обставин, пов'язаних з використанням комп'ютерно-технічних засобів, інформації та програмного забезпечення; виявлення інформації та програмного забезпечення, що містяться на комп'ютерних носіях; установлення відповідності програмних продуктів певним версіям чи вимогам на його розробку.

Київський апеляційний господарський суд звертає увагу апелянта, що предметом розгляду у даній справі є оскарження договору про відступлення права вимоги від 02.07.2014р., а не стягнення заборгованості чи проведення взаємозаліку за депозитним вкладами.

Крім того, питання запропоновані заявником стосуються прав та обов'язків осіб, як не є учасником процесу та договори, які не були предметом розгляду у даній справі.

За таких обставин, клопотання про призначення судово-економічної експертизи та комп'ютерно-технічної експертизи задоволенню не підлягає.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Актив-Гарант», ОСОБА_3 та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

05.02.2007р. між Закритим акціонерним товариством «ТАС-Інвестбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_3 (позичальник)було укладено кредитний договір №788-Ф, на виконання умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді мультивалютної відновлювальної кредитної лінії у доларах США, а позичальник зобов'язався одержати кошти кредиту, повернути кредит у строки, визначені договором, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов'язки, передбачені договором.

02.06.2008р. Закритим акціонерним товариством «Сведбанк Інвест», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено кредитний договір №1210-Ф, на виконання умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді мультивалютної кредитної лінії у доларах США та гривні, а позичальник зобов'язався одержати кошти кредиту, повернути кредит у строки, визначені договором, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов'язки, передбачені договором.

Виконання зобов'язань за зазначеними кредитними договорами було забезпечено іпотечними договорами №788-Ф/908-Ф/ІП-1 від 31.10.2007р. та №1210-Ф/ІП-1 від 04.06.2008р.

18.06.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Омега Банк» (продавець), який є правонаступником усіх прав та обов'язків публічного акціонерного товариства «Сведбанк», та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. за реєстровим №1358, за умовами якого продавець, який надав кредити позичальникам за кредитними договорами, відступив на користь покупця право вимоги в т.ч. за зазначеними кредитними договорами, за які покупець зобов'язався сплатити купівельну ціну, розмір якої по зазначеним двом кредитним договорами склав 47 163,15 грн.

На виконання умов договору купівлі-продажу права вимоги №1 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» сплатило Публічному акціонерному товариству «Омега Банк» загальну купівельну ціну в розмірі 1 202 169 841,55грн., що підтверджується меморіальними ордерами №39176504, № 3917490, №39176384, №39156925, №39141076 від 18.06.2013р., в т.ч. і за кредитними договорами 788-Ф від 05.02.2017р. та № 1210-Ф від 02.06.2008р.

18.06.2013р. на виконання умов зазначеного договору купівлі-продажу прав вимоги №1 між його сторонами був підписаний акт приймання-передачі прав вимоги, за яким ПАТ «Омега Банк» передав, а позивач прийняв права вимоги, зазначені у додатку до цього акту, що посвідчує факт здійснення відступлення.

02.07.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Актив-Гарант» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги належного виконання зобов'язань боржників за кредитним договором №788-Ф від 05.02.2007р. на загальну суму вимог 8 574 044,28грн. (повернення заборгованості за кредитом та за процентами) та кредитним договором №1210-Ф від 02.06.2008р. на загальну суму вимог 5 422 879,22грн. (повернення заборгованості за кредитом та за процентами).

Згідно з п. 2.4. договору ціна відступлення права вимоги за двома кредитними договорами, що підлягає сплаті новим кредитором на користь первісного кредитора становить 5 000,00 грн.

Згідно з п. 3.3. договору в день укладення цього договору до нового кредитора переходять усі права вимоги за кредитними договорами в повному обсязі і на умовах, визначених кредитними договорами, включаючи права вимоги до боржників по поверненню отриманого кредиту, сплати процентів за його користування, комісій, штрафів та пені, які вже нараховані первісним кредитором на дату укладення цього договору і розмір яких зазначений в п.2.1 цього договору, а також права вимоги, які виникнуть за кредитними договорами в майбутньому.

02.07.2014р. на виконання умов договору між позивачем та відповідачем були підписані акт приймання-передачі документації та акт прийому-передачі прав вимоги до договору.

03.03.2015р. на підставі постанови Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015р. «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» згідно з рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015р. та № 71 від 08.004.2015р. розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку та запроваджено в банку тимчасову адміністрацію строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно, який відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду № 147 від 03.08.2015р. був подовжений по 02 жовтня 2015 року включно.

На підставі постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №181 від 02.10.2015р. «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року була розпочата процедура ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Після запровадження у Банку тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, виконуючи свої обов'язки, визначені ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», здійснила перевірку зазначеного вище договору про відступлення права вимоги від 02.07.2014р. на предмет його нікчемності, за наслідками якої було прийнято рішення, оформлене протоколом № 78/1 від 28.09.2015р., про віднесення зазначеного договору до нікчемного на підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку з чим Уповноважена особа Фонду звернулась з позовом у даній справі про визнання вказаного договору недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підставою для визнання правочину (договору) неплатоспроможного банку нікчемним є: якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Судами встановлено, банк уклавши спірний договір, здійснив відчуження майна (майнових права), за ціною, значно нижчою від звичайної (оплата більше ніж на 99% відрізняється від вартості майнових прав), що є підставою в силу Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Обґрунтовуючи нововиявлені обставини третя особа 2 посилається на те, що між ПАТ «Сведбанк», перейменоване у ПАТ «Омега Банк» та ОСОБА_4, ОСОБА_9 існували договори банківського вкладу №103737840Ж/2 від 03.02.2009р., №103763840Ж/2 від 05.02.2009р., загальна сума боргу ПАТ «Омега Банк» перед вкладниками складала 1 997 754,50 дол. США.

За рішеннями судів вирішено стягнути з ПАТ «Омега Банк» на користь ОСОБА_4, ОСОБА_9 вказану суму, відкрито виконавчі провадження №37351067, №41443416, які об'єднано у зведене виконавче провадження №41657006.

Враховуючи добровільну готовність передати банку в рахунок погашення кредитної заборгованості земельні ділянки, які були предметом іпотеки та погасити заборгованість за рахунок депозиту, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та банківська група «Дельта», яка також була зацікавлена у виконанні рішень судів та зняття арешту з рахунків, накладених за виконавчим провадження, погодили механізм врегулювання заборгованості (повернення депозитів).

План врегулювання заборгованості був виконаний шляхом укладення 02.07.2014р. договорів про розірвання іпотечних договорів між банком та іпотекодавцями, укладення договорів про задоволення вимог іпотекодержателя та укладення договорів про відступлення права вимоги.

Таким чином, на думку заявника, укладення спірного договору було реалізацією одного з етапів комплексного банківського механізму врегулювання заборгованості (повернення депозитів) перед ОСОБА_9.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких умов: їх існування на час розгляду справи, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Вказані заявником обставини не спростовують висновки суду, щодо наявності підстав, з якими ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає нікчемність договору, а тому не можуть бути нововиявленими обставинами.

Суд апеляційної інстанції звертає уваги апелянта на те, що предметом спору у даній справі є відповідність договору про відступлення права вимоги від 02.07.2014р. на предмет його нікчемності, а не стягнення заборгованості або взаємозалік за договорами банківського вкладу. Зазначене може бути предметом розгляду в іншому провадженні, за іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 4 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Доводи наведені в апеляційній скарзі Київським апеляційним господарським судом до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Посилання апелянта на незалучення ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, то колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо неможливості залучення третьої особи на стадії перегляду рішення за нововиявленими обставинам.

Крім того, відповідно до ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Апелянт належними та допустимими доказами не навів та не довів порушення прав чи охоронюваних законом інтересів спірним правочином ОСОБА_4

Щодо комплексу правовідносин, які спрямовані на погашення боргів із депозитів та кредитів, то зазначене не спростовує висновку суду при розгляді справи по суті.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 15.01.2018р. у справі №910/12760/16.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 15.01.2018р. у справі №910/12760/16.

керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 280 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2018р. у справі №910/12760/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Матеріали справи №910/12760/16 повернути до місцевого господарського суду.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді М.Л. Яковлєв

Т.І. Разіна