ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 рокуСправа № 912/819/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. при секретарі судового засідання Плетень А.А., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 912/819/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Світловодське автотранспортне підприємство 13507", м. Світловодськ, Кіровоградська область,

до відповідача: Управління соціального захисту населення Світловодської міської ради Кіровоградської області, м. Світловодськ, Кіровоградська область,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 комітету Світловодської міської ради, м. Світловодськ, Кіровоградська область,

про стягнення 229 038,86 грн

Представники сторін

від позивача - ОСОБА_2, адвокат, ордер, серія КВ №119231 від 03.04.2018;

від відповідача - участі не брали;

від третьої особи - участі не брали;

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява від 03.04.2018 Приватного акціонерного товариства "Світловодське автотранспортне підприємство 13507" (далі - ПрАТ "Світловодське автотранспортне підприємство 13507", позивач) до Управління соціального захисту населення Світловодської міської ради Кіровоградської області (далі - відповідач) про стягнення суми основного боргу в розмірі 159 658,25 грн, трьох процентів річних та втрат від інфляції на загальну суму 107 441,79 грн, з покладенням на відповідача судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 16.04.2018 господарський суд за правилами загального позовного провадження прийняв вказану позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/819/18, призначив підготовче засідання.

03.05.2018 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, з доказами його направлення позивачу, у якому вважає позовні вимоги безпідставними з наступних обставин.

Відповідно до Бюджетного кодексу України на 2015 рік кошти на здійснення компенсаційних виплати за пільгові перевезення пасажирів у 2015 році надходили у вигляді субвенцій з державного бюджету, але в міському бюджеті на 2017, 2018 роки на погашення заборгованості ПрАТ "Світловодське автотранспортне підприємство 13507" на виконання пільгових перевезень не передбачені.

17.05.2018 представник позивача подав суду відповідь на відзив у якій не погоджується з доводами та запереченнями викладеними у відзиві. До відповіді на відзив додано докази її направлення разом з додатками іншим учасникам справи.

22.05.2018 засобами електронного зв'язку, з подальшим надходженням поштою, до суду надійшов відзив на позовну заяву від 21.05.2018 за підписом представника третьої особи, у якому третя особа просить відмовити в задоволенні позовних вимог. До відзиву додано докази його направлення іншим учасникам справи.

Ухвалою від 23.05.2018 господарський суд відклав підготовче засідання на 04.06.2018.

29.05.2018 представник позивача подав суду заяву про зменшення позовних вимог та просить суд стягнути 229 038,86 грн, з яких: суму основного боргу в розмірі 159 658,25 грн, три проценти річних та втрати від інфляції на загальну суму 69 380,61 грн, з покладенням на відповідача судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 04.06.2018 господарський суд прийняв заяву позивача про зменшення позовних вимог від 25.05.2018, закрив підготовче провадження та призначив справу №912/819/18 до судового розгляду по суті на 26.06.2018 о 12:00 год.

Проте, судове засідання 21.06.2018 не відбулось, у зв'язку з перебуванням судді Кабакової В.Г. у щорічній основній відпустці, згідно наказу, про що сторін повідомлено телефонограмами.

Ухвалою від 20.06.2018 господарський суд призначив справу № 912/819/18 до судового розгляду по суті на 10.07.2018.

В судовому засіданні 10.07.2018 представники сторін та третьої особи участі не брали, про дату, час ті місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Між виконавчим комітетом Світловоської міської ради та публічним акціонерним товариством Світловодське АТП-13507, яке 27.04.2017 згідно рішення загальних зборів акціонерів, змінило свою назву на приватне акціонерне товариство "Світловоське АТП-13507" були укладені договір № 12-30/12/2011 "Про організацію перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у звичайному режимі" на маршруті № 12 "вул. Чайковського - завод Буддеталь", договір № 23-30/12/2011 "Про організацію перевезень пасажитрів на міських автобусних маршрутах загального користування у звичайному режимі руху" на маршруті № 23 "Автостанція - Орбіта", договір № 24-30/12/2011 "Про організацію перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у звичайному режимі руху" на маршруті № 24 "КСРП ім. Петровського - завод Скло" (далі - Договори).

За умовами п. 1.2 Договорів перевізник надає послуги з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування у звичайному режимі руху пасажирським автомобільним транспортом по місту (без обмеження кількості пільгових категорій) та здійснює перевезення пасажирів на відповідних маршрутах згідно з затвердженими графіками руху.

ОСОБА_3 з п. 2.1.6. Договорів Замовник зобов'язаний здійснювати компенсацію через розпорядника коштів управління соціального захисту населення виконавчого комітету Світловодської міської ради за фактично виконану транспортну роботу за перевезення пільгових категорій громадян відповідно до вимог чинного законодавства в межах субвенції з державного бюджету.

Відповідно до п. 2.3.4. Додатку №10 до Договору №12-30/12/2011, №23-30/12/2011, №24-30/12/2011 на проведення компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування у звичайному режимі в м. Світловодськ від 30.12.2011 в редакції додаткової угоди до Додатку № 10 від 02.04.2015 року, Управління соціального захисту населення Світловодської міської ради та ПАТ "Світловоське АТП-13507" домовились, що фінансування виконаних перевезень пільгових категорій пасажирів здійснювати в межах суми 868 345,33 грн в т.ч. кредиторська заборгованість на 01.01.2015 року 63 857,24 грн, передбаченої річним кошторисом та помісячним розписом асигнувань загального фонду бюджету та сум субвенцій, затверджених рішеннями щорічних сесій міської ради "Про місцевий бюджет", рішеннями виконавчого комітету міської ради "Про проведення розрахунків по компенсації витрат автомобільним перевізникам внаслідок перевезення пільгових категорій населення" та відповідно до Протоколу спільного засідання Управління соціального захисту населення та підприємств, які надають транспортні послуги.

Відповідно до п. 7.1. Договорів договори вважаються укладеними з моменту їх підписання сторонами і діють до 30.12.2016 року.

На виконання умов Договорів позивачем були надані послуги з перевезення пільгових категорій населення, що підтверджується актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги, які надаються пільги, між ПАТ "Світловодське АТІІ-13507" та головним розпорядником коштів місцевого бюджету за перевезення пільгових категорій пасажирів:

- станом на 01.03.2015 року борг УСЗН становить 116 333,23 грн;

- станом на 01.04.2015 року борг УСЗН становить 77 847,16 грн;

- станом на 01.05.2015 року борг УСЗН становить 101 668,47 гри;

- станом на 01.06.2015 року борг УСЗН становить 122 777,78 грн;

- станом на 01.07.2015 року борг УСЗН становить 117 099,09 грн;

- станом на 01.08.2015 року борг УСЗН становить 150 092,07 грн;

- станом на 01.09.2015 року борг УСЗН становить 194 452,98 гри;

- станом на 01.10.2015 року борг УСЗН становить 222 426,29 грн;

- станом на 01.11.2015 року борг УСЗН становить 138 605,89 грн;

- станом на 01.12.2015 року борг УСЗН становить 113 150,59 грн;

- станом на 01.01.2016 року борг УСЗН становить 159 658,25 грн.;

- станом на 01.11.2017 року борг УСЗН становить 159 658,25 грн;

Отже, сума основного боргу УСЗН становить 159 658,25 грн.

Таким чином, відповідач свої обов'язки за договором виконував не належним чином, надані позивачем послуги, оплачував частково, внаслідок чого виникла заборгованість та залишок боргу з боку відповідача перед позивачем складає 159 658,25 грн.

Вказану суму відповідач не заперечив.

Пунктом 2.1.6 вищевказаних Договорів встановлено, що "Замовник" - виконавчий комітет Світловодської міської ради зобовязаний здійснювати компенсацію "Перевізнику" через розпорядника коштів: Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Світловодської міської ради за фактично виконану транспортну роботу за перевезення пільгових категорій громадян відповідно до вимог чинного законодавства в межах субвенції з державного бюджету.

Протягом 2012-2015 року "Перевізник" - ПрАТ "Світловодське АТП-13507", здійснював виконання перевезень пільгових категорій пасажирів на вищевказаних міських автобусних маршрутах згідно умов Договорів, укладених з виконавчим комітетом Світловодської міської ради.

Однак "Замовник" перевезень оплату за перевезення, виконані в 2015 році не здійснив і кошти ПрАТ "Світловодське АТП-13707" не перерахував.

Відповідач зазначив, що відповідно до Бюджетного кодексу України на 2015 рік кошти на здійснення компенсаційних виплат за пільгові перевезення пасажирів у 2015 році надходили у вигляді субвенцій з державного бюджету, але в міському бюджеті на 2017, 2018 роки на погашення заборгованості ПАТ "Світловодське автотранспортне підприємство 13507" за виконання пільгових перевезень не передбачені.

До 2016 року за рахунок державного бюджету України здійснювалось відшкодування витрат за виконання пільгових перевезень громадян, щороку з державного бюджету України місцевим бюджетам направлялась субвенція на фінасування витрат, пов'язаних з проведенням компенсації за пільговий проїзд громадян.

Однак, в 2016 році відповідно до Закону України "Про державний бюджет" України на 2016 рік" субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на фінансування витрат, пов'язаних з проведенням компенсації за пільговий проїзд громадян не передбачені.

Законом України від 24.12.2015 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", органам місцевого самоврядування передано повноваження приймати рішення про надання окремих пільг для яких раніше ці пільги забезпечувала держава, зокрема на оплату виплат за пільговий проїзд.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування", до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо складання проекту місцевого бюджету, подання його на затвердження відповідної ради, забезпечення виконання бюджету; щоквартальне подання раді письмових звітів про хід і результати виконання бюджету; підготовка і подання відповідно до районних, обласних рад необхідних фінансових показників і пропозицій щодо складання проектів районних і обласних бюджетів.

Видатки місцевих бюджетів включають бюджетні призначення, які встановлюються рішеннями про місцевий бюджет. Відповідно до частини 2 статті 64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські, районні в містах ради та їхз виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних бюджетів та визначають напрямки їх використання.

Щороку фінансовим управлінням виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області розробляється проект місцевого бюджету на відповідний рік, який в подальшому затверджується рішенням Світловодської міської ради.

В проекті міського бюджету на 2016 рік фінансовим управлінням виконавчого комітету Світловодської міської ради видатки за напрямком відшкодування за пільговий проїзд громадян не передбачені.

Таким чином, зазначає відповідач, кошти на відшкодування витрат пов'язаних із здійсненням компенсаційних виплат за пільгові перевезення пасажирів в міському бюджеті на 2016 рік Світловодською міською радою не затверджені.

Адміністрація ПрАТ "Світловодське АТП-13507" протягом 2016-2017 років неодноразово зверталася з листами до виконавчого комітету Світловодської міської ради, управління соціального захисту населення з проханням погашення заборгованості за виконання пільгових перевезень пасажирів за 2015 рік (вихідні листи № 38 від 26.01.2016 , № 874 від24.03.2016, № 1041 від 07.11.2016, № 1055 від 18.11.2016, № 987/1 від 01.09.2017, № 1009 від 06.10.2017, № 1010 від 10.10.2017, № 1014 від 13.10.2017).

У письмових відповідях виконавчого комітету Світловодської міської ради вих. № Д01936 від 21.07.2017 та вих. №01-11/101/1 від 29.11.2017 року йдеться про те, що в міському бюджеті на 2017 рік кошти на погашення заборгованості "Перевізнику" - ПАТ "Світловодське АТП-13507" за виконання пільгових перевезень пасажирів, не передбачені.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Приписами ст. 7 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що забезпечення організації пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.

Відповідно з ч. 1 ст. 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

ОСОБА_3 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про автомобільний транспорт" відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов'язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо влаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під'їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Умовами ч. 1 ст. 43 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.

Договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами (ч. 1 ст. 42 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 37 Закону України "Про автомобільний транспорт" пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

ОСОБА_3 ч. 2 ст. 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Умови відшкодування компенсацій, зокрема, за пільгові перевезення пасажирів автомобільним транспортом перевізникам визначається Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 (далі "Порядок").

У розумінні пунктів 2, 2-1 вказаної Постанови розпорядниками коштів місцевих бюджетів щодо розрахунків з постачальниками послуг визначені управління праці та соціального захисту населення, зокрема таким розпорядником є і відповідач.

У п. 1 Порядку, в редакція яка діяла до 21.06.2017, відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України, визначається механізм фінансування компенсаційних виплат також і за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту - населення проводиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міста Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (п. 2 . Порядку в редакції, яка діяла до 21.06.2017).

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

ОСОБА_3 з частинами 1, 2 статті 509, частинами 3, 4 статті 11 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є суб'єктом господарювання, який надає послуги з перевезення пасажирів, метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до частини 2 статті 3 Господарського кодексу України.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

З огляду на наведені норми законодавства у позивача виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг перевезення, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у відповідача як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов'язок здійснити із позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина 1 статті 167 Цивільного кодексу України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 Цивільного кодексу України).

Отже, відповідач зобов'язаний здійснити розрахунки із позивачем щодо спірних послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а відсутність бюджетних призначень на ці видатки не є підставою для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов'язання.

Право позивача на отримання компенсації вартості послуг перевезення міським автомобільним транспортом, наданих пасажирам - пільговим категоріям громадян, підлягає захисту, незважаючи на те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" видатків на ці потреби не було передбачено, оскільки фінансові зобов'язання держави виникли не із зазначеного Закону, а із законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг визначеним законодавчо особам, а також із нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з виконавцями послуг, зокрема, послуг із перевезення таких категорій громадян, що, у свою чергу, спростовує наведений у касаційній скарзі довід про зворотне.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України та статтею 617 Цивільного кодексу України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо у залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007).

Зокрема, у Рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційний Суд України наголосив, що невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом із тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ОСОБА_3 з практикою ЄСПЛ (справа "Кечко проти України", заява № 63134/00) держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення ЄСПЛ). У пункті 26 цього рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

У рішеннях ЄСПЛ від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Наведену правову позицію викладено у постановах ОСОБА_4 Верховного Суду від 17.04.2018 у справах № 911/4249/16, № 906/621/17 та постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 905/2358/16.

З приводу визначеного у договорі порядку оплати та фактичних правовідносин сторін, що склалися в процесі виконання спірного договору, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, враховуючи умови пунктів 2.1.6 Договорів від 30.12.2011, 2.1.4 Додатку № 10 від 30.12.2011, додаткової угоди від 02.04.2015 до Додатку № 10, положення Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 № 256 та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що умови укладених між сторонами договорів не містили конкретного строку оплати наданих позивачем послуг, а, отже, з урахуванням приписів статті 530 Цивільного кодексу України, строк виконання відповідачем зобов'язань з оплати наданих позивачем послуг, пов'язаний з моментом пред'явлення вимоги виконавцем.

Так, позивачем 26.01.2016 було вручено відповідачу лист, в якому позивач просив вирішити питання погашення заборгованості в розмірі 159 658,25 грн. У нижньому куті цього листа міститься відмітка про отримання його відповідачем 28.01.2016 (а.с. 58).

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що строк оплати наданих позивачем в період з 01.01.2015 по 01.01.2016 послуг на залишкову суму 159 658,25 грн настав 04.02.2016.

Станом на день розгляду справи, доказів оплати наданих позивачем послуг суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 159 658,25 грн підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути 57 772,65 грн збитків від інфляції та 11 607,96 грн 3% річних на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Позивач надає такий розрахунок та обґрунтування періоду стягнення зазначених сум, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 25.05.2018:

умови відшкодування компенсацій, зокрема, за пільгові перевезення пасажирів автомобільним транспортом перевізникам визначається Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256.

Відповідно до п. 6 Порядку, фінансові органи районних держадміністрацій виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі:

до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20.

ОСОБА_3 із п. 7 Порядку, Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів.

Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби.

В п. 8 Порядку зазначено, що отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям; компенсації особам, які згідно із статтями 43 і 48 Гірничого закону України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення; компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування).

ОСОБА_3 із п. 12 Порядку, погашення кредиторської заборгованості за зазначеними державними програмами соціального захисту населення, яка утворилася станом на початок року, проводиться першочергово.

1. Отже, відповідно до виписок банку та актів звіряння розрахунків, станом на 01.01.2015 року у Відповідача перед Позивачем існувала заборгованість у розмірі 63 857,24 грн, яка відповідно до зазначеного вище п. 12 Порядку підлягає погашенню першочергово.

Вказана заборгованість була погашена трьома оплатами, а саме: 29.01.2015 року - 11 000,00 грн; 30.01.2015 року - 45 435,96 грн; 11.02.2015 року - 7 421,28 грн.

ОСОБА_3 звіряння розрахунків від 01.03.2015 року станом на 01.03.2015 року заборгованість відповідача становила 116 333,23 грн, з яких за лютий 2015 року 62 417,64 грн та за січень 2015 року 53 915,59 грн.

Отже заборгованість за січень 2015 року відповідно до банківських виписок була погашена двома оплатами, а саме: 02.03.2015 року - 38 915,59 грн; 30.03.2015 року - 47 417,64 грн.

Відповідно до вказаних вище положень Порядку відповідач повинен був розрахуватися за надані в січні 2015 року послуги з перевезення до 08.03.2015 року.

Таким чином, з 10.03.2015 року по 30.03.2015 року відповідачу було нараховано інфляційні втрати та три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі: 1 620,00 грн інфляційне збільшення суми боргу; 25,89 грн три відсотки річних (а.с. 211).

2. Заборгованість за лютий 2015 року відповідно до банківських виписок була погашена оплатами за 30.03.2015 року - 32 417,64 грн; 31.03.2015 року - 15 000,00 грн; 30.04.2015 року - 30 866,00 грн.

Відповідно до вказаних вище положень Порядку відповідач повинен був розрахуватися за надані в лютому 2015 року послуги з перевезення до 05.04.2015 року.

Таким чином, з 06.04.2015 року по 30.04.2015 року відповідачу було нараховано інфляційні втрати та три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі: 2 100,00 грн. інфляційне збільшення суми боргу; 30,82 грн. три відсотки річних (а.с. 212).

3. Заборгованість за березень 2015 року відповідно до банківських виписок була погашена оплатами за 30.04.2015 року - 15 866,00 грн; 30.04.2015 року - 15 000,00 грн; 08.05.2015 року - 2 115,84 грн; 08.05.2015 року - 17 981,16 грн; 28.05.2015 - 14 481,00 грн.

Відповідно до вказаних вище положень Порядку відповідач повинен був розрахуватися за надані в березні 2015 року послуги з перевезення до 05.05.2015 року.

Таким чином, з 06.05.2015 року по 08.05.2015 року та з 09.05.2015 року по 28.05.2015 року відповідачу було нараховано інфляційні втрати та три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі: 261,45 грн інфляційне збільшення суми боргу; 27,43 грн три відсотки річних (а.с. 213).

4. Заборгованість за квітень 2015 року відповідно до банківських виписок була погашена оплатами за 28.05.2015 року - 2 596,84 грн; 30.05.2015 року - 14 000,00 грн; 05.06.2015 року - 2 282,53 грн; 05.06.2015 року - 38 090,47 грн; 30.06.2015 - 21 000,00 грн.

Відповідно до вказаних вище положень Порядку відповідач повинен був розрахуватися за надані в квітні 2015 року послуги з перевезення до 03.06.2015 року.

Таким чином, з 06.06.2015 року по 29.06 2015 року відповідачу було нараховано інфляційні втрати та три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі: 50,87 грн інфляційне збільшення суми боргу; 25,09 грн три відсотки річних (а.с. 214).

5. Заборгованість за травень 2015 року відповідно до банківських виписок була погашена оплатами за 30.06.2015 року - 8 282,53 грн; 30.06.2015 року - 13 993,00 грн; 07.07.2015 року - 34 258,00 грн; 29.07.2015 року - 2 436,33 грн.; 06.08.2015 - 10 717,45 грн.

Відповідно до вказаних вище положень Порядку відповідач повинен був розрахуватися за надані в травні 2015 року послуги з перевезення до 06.07.2015 року.

Таким чином, з 07.07.2015 року по 29.07.2015 року та з 30.07.2015 року по 06.08.2015 року відповідачу було нараховано три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі: 31,92 грн три відсотки річних (а.с. 215).

6. Заборгованість за червень 2015 року відповідно до банківських виписок була погашена оплатами за 06.08.2015 року - 8 982,55 грн.; 28.08.2015 року - 5 626,40 грн; 04.09.2015 року - 27 950,00 грн.; 30.09.2015 року - 13 764,00 грн.; 06.10.2015 - 17 892,50 грн.

Відповідно до вказаних вище положень Порядку відповідач повинен був розрахуватися за надані в червні 2015 року послуги з перевезення до 04.08.2015 року.

Таким чином, з 07.08.2015 року по 28.08.2015 року, з 29.08.2015 року по 04.09.2015 року, з 05.09.2015 року по 30.09.2015 року та з 01.10.2015 року по 06.10.2015 року відповідачу було нараховано інфляційні втрати та три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі: 623,95 грн інфляційне збільшення суми боргу; 148,05 грн три відсотки річних (а.с. 216).

7. Заборгованість за липень 2015 року відповідно до банківських виписок була погашена оплатами за 06.10.2015 року - 4 528,20 грн; 26.10.2015 року - 10 584,48 грн; 26.10.2015 року 27 128,36 грн; 26.10.2015 року - 69 687,31 грн.

Відповідно до вказаних вище положень Порядку вдповідач повинен розрахуватися за надані в липні 2015 року послуги з перевезення до 05.09.2015 року.

Таким чином, з 07.09.2015 року по 06.10.2015 року та з 07.10.2015 року по 26.10.2015 року відповідачу було нараховано інфляційні втрати та три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі: 1 602,81 грн інфляційне збільшення суми боргу; 278,94 грн три відсотки річних ( а.с. 217).

8. Заборгованість за серпень 2015 року відповідно до банківських виписок була погашена оплатами за 26.10.2015 року - 42 241,04 грн; 29.10.2015 року - 28 215,00 грн.

Відповідно до вказаних вище положень Порядку відповідач повинен був розрахуватися за надані в серпні 2015 року послуги з перевезення до 06.10.2015 року.

Таким чином, з 07.10.2015 року по 26.10.2015 року та з 27.10.2015 року по 29.10.2015 року відповідачу було нараховано три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі: 121,32 грн три відсотки річних (а.с. 218).

9. Заборгованість за вересень 2015 року відповідно до банківських виписок була погашена оплатами за 29.10.2015 року - 768,73 грн; 05.11.2015 року - 5 784,03 грн; 05.11.2015 року - 17 287,83 грн; 05.11.2015 року - 38 030,75 грн.; 20.11.2015 року - 13 600,00 грн.

Відповідно до вказаних вище положень Порядку відповідач повинен був розрахуватися за надані у вересні 2015 року послуги з перевезення до 03.11.2015 року.

Таким чином, з 06.11.2015 року по 20.11.2015 року відповідачу було нараховано інфляційні втрати та три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі: 156,32 грн. інфляційне збільшення суми боргу; 9,64 грн три відсотки річних (а.с. 219).

10. Заборгованість за жовтень 2015 року відповідно до банківських виписок була погашена оплатами за 20.11.2015 року - 5 784,03 грн; 30.11.2015 року - 20 440,00 грн; 04.12.2015 року- 43 463,28 грн.

Відповідно до вказаних вище положень Порядку в ідповідач повинен був розрахуватися за надані у жовтні 2015 року послуги з перевезення до 02.12.2015 року.

Таким чином, Відповідачу не нараховувалися інфляційні втрати та три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами.

11. Заборгованість за листопад 2015 року відповідно до банківських виписок була погашена оплатами за 04.12.2015 року - 1 796,72 грн; 30.12.2015 року - 45 548,00 грн; 31.12.2015 року - 13 700,00 грн.

Відповідно до вказаних вище положень Порядку відповідач повинен був розрахуватися за надані у листопаді 2015 року послуги з перевезення до 08.01.2016 року.

Таким чином, з 04.01.2016 року по 14.05.2018 року відповідачу було нараховано інфляційні втрати та три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі: 2 865,92 грн інфляційне збільшення суми боргу; 605,54 грн три відсотки річних (а.с. 220).

12.Заборгованість за грудень 2015 року взагалі відповідачем не сплачувалася.

Відповідно до вказаних вище положень Порядку відповідач повинен був розрахуватися за надані у грудні 2015 року послуги з перевезення до 03.02.2016 року.

Таким чином, з 04.02.2016 року по 14.05.2018 року відповідачу було нараховано інфляційні втрати та три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі: 48 491,33 грн інфляційне збільшення суми боргу; 10 303,32 грн три відсотки річних (а.с. 221).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, умови договорів з усіма додатками та Порядок, на який посилається позивач, не містили конкретного строку оплати наданих позивачем послуг, а, отже, з урахуванням приписів статті 530 Цивільного кодексу України, строк виконання відповідачем зобов'язань з оплати наданих позивачем послуг, пов'язаний з моментом пред'явлення вимоги виконавцем.

Як, зазначено вище, суд прийшов до висновку, що строк оплати наданих позивачем в період з 01.01.2015 по 01.01.2016 послуг на залишкову суму 159 658,25 грн настав 04.02.2016.

Отже, правильним є наступний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних в межах періоду розрахунку позивача:

з 05.02.2016 по 14.05.2018 з суми боргу 159 658,25 грн інфляційні втрати становлять 51 266,47 грн, а 3% річних - 10 879,89 грн.

Підстави для стягнення інфляційних втрат та 3% річних в іншій частині відсутні у зв'язку з неправильним розрахунком позивача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги, з врахуванням зменшення, підлягають частковому задоволенню в розмірі 221 804,61 грн, з яких: на суму 159 658,25 грн боргу, 51 266,47 грн інфляційних втрат та 10 879,89 грн 3% річних. У задоволені позовних вимог в іншій частині господарський суд відмовляє.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог від остаточно визначеної позивачем ціни позову, в сумі 3 327,07 грн.

Питання щодо повернення позивачеві переплаченого розміру судового збору в сумі 570,92 грн, що виник внаслідок зменшення розміру позовних вимог, підлягає вирішенню після подання позивачем відповідного клопотання в порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Разом з тим, звертаючись з позовом до суду позивач просив суд стягнути з відповідача 7 650,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

ОСОБА_3 положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем на підтвердження здійснення відповідних витрат надано суду договір про надання правничої допомоги № 02/12-2017 від 28.12.2017 укладену з адвокатом ОСОБА_2І, ордер на надання правничої допомоги КВ № 119231 від 03.04.2018, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги № 02/12-2017 від 28.12.2017 від 03.01.2018.

Зі змісту додаткової угоди вбачається, що вартість послуг (розмір гонорару адвоката) за надання клієнту правничої допомоги пов'язаної із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів у справі про стягнення заборгованості за надані послуги з перевезення на автобусних маршрутах загального користування у звичайному режимі руху, яка виникла за договорами №12-30/12/2011 від 30.12.2011 року, № 23-30/12/2011 від 30.12.2011 року, № 24-30/12/2011 від 30.12.2011 року становить 7 650,00 грн за консультацію клієнта, збір доказів, підготовку та подання до господарського суду Кіровоградської області позовної заяви і 1 600,00 грн за кожне судове засідання.

Разом з тим, позивачем не подано суду актів виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги № 02/12-2017 від 28.12.2017, платіжних документів, що підтверджують понесення (оплату) позивачем витрат в сумі 7 650,00 грн чи будь-яких інших доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивач не скористався своїм правом та не подав с суду заяву в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, про надання часу для подання доказів щодо розміру, понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Тому, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 650,00 грн відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Світловодської міської ради Кіровоградської області (вул. Героїв України, 4, м. Світловодськ, Кіровоградська область, 27500, ідентифікаційний код 23091198) на користь Приватного акціонерного товариства "Світловодське автотранспортне підприємство 13507" (вул. Героїв Чорнобиля, 38, м. Світловодськ, Кіровоградська область, 27500, ідентифікаційний код 05465732) 159 658,25 грн боргу, 51 266,47 грн інфляційних втрат та 10 879,89 грн 3% річних, а також 3 327,07 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволені позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.07.2018.

Суддя В.Г. Кабакова

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.