Справа № 908/2905/16
Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.12.2017р. у справі №908/2905/16 у позові Велбей Холдінг Лімітед, ОСОБА_2, ТОВ «Запоріжалюмінторг» та ОСОБА_3 до ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», проведених 23.09.2016р., які оформлені протоколом № 22 позачергових загальних зборів від 23.09.2016р. було відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.03.2018р. у справі №908/2905/16 рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

20 червня 2018 року Верховним Судом (головуючий - суддя І.В. Ткач, судді Л.В. Стратієнко та О.О. Мамалуй) було розглянуто касаційні скарги Велбей Холдінг Лімітед та ОСОБА_2 на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 19.03.2018р. та рішення господарського суду Запорізької області від 12.12.2017р. у справі №908/2905/16.

За результатами розгляду касаційних скарг більшістю голосів суддів було прийнято постанову про залишення скарг без задоволення, а рішень судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

При прийнятті зазначеної постанови мною, О.О. Мамалуєм, висловлено окрему думку наступного змісту.

Як встановлено апеляційним судом по результатах дослідження матеріалів справи, згідно повідомлення про проведення позачергових зборів акціонерів ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», місцем реєстрації та проведення зборів визначено: м.Запоріжжя, Південне шосе, буд. 15, зал засідань №1. Фактично позачергові загальні збори акціонерів ПАТ «ЗАлК» відбулись за адресою: м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 15, коридор залу засідань №1.

Під час судового розгляду позивач Велбей Холдінг Лімітед неодноразово зазначав, що 23.09.2016р., в період реєстрації акціонерів для участі у загальних зборах, двері прохідної ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (за адресою: за адресою м.Запоріжжя, вул. Південне шосе, 15) були зачинені зсередини, що зробило неможливим доступ акціонерів до реєстрації і, відповідно до участі у зборах.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація акціонерів для участі у зборах проводилася 23.09.2016р. з 10 години 00 хвилин до 11 години 30 хвилин.

В наявних у справі (том справи 4 аркуш 60) документах, складених співробітниками Національної поліції України (що є додатками до листа Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя від 26.10.2016р. №32-а.з/41/32/02-2016) зафіксовано, згідно рапорту співробітників поліції, які перебували по вул. Південне шосе, 15 у м. Запоріжжя з 10 години 45 хвилин до 11 години 27 хвилин, двері заводу було зачинено зсередини.

Виходячи з положень ст. 300 ГПК України, Верховний Суд не здійснює додаткову перевірку доказів у справі, не вирішує питань про достовірність доказів, не встановлює обставин, відхилених судами попередніх інстанцій. Однак, Верховний Суд перевіряє рішення судів попередніх інстанцій на відповідність нормам матеріального та процесуального права, в тому числі і на відповідність цих рішень вимогам ст. 86 ГПК України, яка зобов'язує суди оцінювати докази, досліджуючи їх всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо.

Між тим, суд першої інстанції в рішенні взагалі проігнорував ствердження позивача про неможливість потрапити на збори через зачинені зсередини двері ПАТ «ЗАлК», не надавши жодної оцінки цій обставині в тексті рішення.

Суд апеляційної інстанції відхилив ці аргументи позивача, вказавши, що:

- в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що двері були зачинені саме відповідачем та що вони були зачинені впродовж всього часу проведення реєстрації акціонерів;

- позивачами під час звернення з позовом не висловлювалось доводів, що двері ПАТ «ЗАлК» були зачинені зсередини і стенограма телефонної розмови гр. Ващенка В.О. (представника Велбей Холдінг Лімітед) з оператором служби "102" таких відомостей також не містить.

Вважаю відхилення апеляційним судом аргументів Велбей Холдінг Лімітед про те, що зачинені зсередини двері ПАТ «ЗАлК» зробили неможливим потрапляння акціонерів до місця реєстрації та проведення зборів необґрунтованим та безпідставним з огляду на таке.

1. Апеляційним судом не дано належної оцінки тому факту, що співробітниками поліції документально зафіксовано, що двері заводу по вул. Південне шосе, 15 у м. Запоріжжя зачинені саме зсередини. Оскільки за цією адресою знаходиться саме відповідач - ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» і проведення його загальних зборів було призначено саме за цією адресою, висновки апеляційного суду про те, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що двері були зачинені саме відповідачем, є хибними.

2. Апеляційний суд повинен був всебічно дослідити ту обставину, що двері ПАТ «ЗАлК» були зачинені зсередини та встановити, наскільки ця обставина перешкоджала акціонерам у доступі до місця реєстрації та проведення зборів та чи була у акціонерів інша можливість безперешкодно потрапити в зал засідань №1 по Південному шосе, буд. 15 у м. Запоріжжя.

3. Апеляційним судом не дано належної оцінки тому факту, що реєстрація акціонерів для участі у зборах проводилася з 10 години 00 хвилин до 11 години 30 хвилин, а співробітники поліції перебували по вул. Південне шосе, 15 у м. Запоріжжя з 10 години 45 хвилин до 11 години 27 хвилин і ними зафіксовано, що двері заводу зачинені зсередини. Акціонер має право прибути на реєстрацію для участі у зборах в будь-який момент в період її проведення. Акціонер має право потрапити на реєстрацію для участі у зборах впродовж всього періоду її проведення. Перешкоджання йому в доступі для реєстрації є порушенням його прав акціонера. Отже, апеляційний суд безпідставно не надав оцінки тому факту, що двері ПАТ «ЗАлК» були зачинені зсередини впродовж принаймні 43 хвилин з тих 90 хвилин, впродовж яких йшла реєстрація акціонерів.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд.

Судова практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9.12.1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 21.01.1999 р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007р в справі «Красуля проти Росії», від 01.07.2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7.06.2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії», від 5.05.2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010р. в справі «Трофимчук проти України») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права на справедливий і публічний розгляд справи.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтовування судових рішень не зобов'язує суд детально відповідати на кожен довід заявника. Вона також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Однак, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів щодо прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Позивачі наполягають на тому, що в період проведення реєстрації акціонерів для участі у загальних зборах двері прохідної ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (за адресою якого ці збори і повинні були проводитись) були зачинені зсередини, що унеможливлювало доступ акціонерів до реєстрації та безпосередньої участі у зборах. Позивачі підкріплюють свої доводи посиланням на документи Національної поліції, які містяться в матеріалах справи.

Я вважаю, що ці документально підкріплені доводи позивачів є важливими і такими, що могли прямо вплинути на результат розгляду справи, а тому не можна погодитися як з відсутністю в рішенні місцевого суду будь-яких аргументів стосовно відмови в прийнятті судом цих доводів так і з необґрунтованим їх відхиленням апеляційним судом.

Суди попередніх інстанцій, на мою думку, в даному випадку не дослідили повно, всебічно, об'єктивно та безсторонньо зібрані у справі докази, чим порушили вимоги ст.43 ГПК України в редакції, яка діяла до 15.12.2017р. (суд першої інстанції) та ст.86 ГПК України в редакції, яка діє після 15.12.2017р. (апеляційний суд).

Оскільки дане порушення процесуальних норм з боку судів попередніх інстанцій унеможливлює встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, виходячи з положень ст. 310 ГПК України вважаю, що Верховний Суд рішення господарського суду Запорізької області від 12.12.2017р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 19.03.2018р. у справі №908/2905/16 повинен був скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Окрему думку по справі №908/2905/16 підписано 27 червня 2018 року.

Суддя Верховного Суду О.О. Мамалуй