ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" червня 2018 р. Справа № 922/5397/13

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Усатий В.О.

судді: Міньковський С.В. , Швидкін А.О.

При секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про стягнення коштів (вх. № 385/18) в межах справи за заявою: ТОВ "ТК "Авіатехком", м. Краснознаменськ

до Харківське державне авіаційне виробниче підприємство, м.Харків

визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФО ОСОБА_1, м.Харків, звернувся до суду з позовом до відповідача, Харківського державного авіаційного виробничого підприємства про стягнення заборгованості по виплаті середнього заробітку в сумі 24742,02 грн. , 1538,93 грн. компенсації втрати частини доходів за період з липня 2017 р. по січень 2018 р. та моральної шкоди в сумі 5000,00 грн.

Ухвалою суду від 21.02.2018 р. об'єднано справу № 922/385/18 зі справою № 922/5397/13 про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, оскільки за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Розглянувши заяву ФО ОСОБА_1, суд призначив її до розгляду в судовому засіданні 23.05.2018 р.

В судове засідання 23.05.2018 р. учасники процесу не з"явилися, від боржника не надійшов відзив на заяву ОСОБА_1

Враховуючи нез"явлення учасників процесу та необхідність отримання відзиву боржника на заяву, суд відклав розгляд заяви на 26.05.2018 р.

31.05.2018 р. від боржника надійшов відзив на заяву ОСОБА_1, в якому повідомлено, що середньоденна заробітна плата складає 179,29 грн., а заявлена компенсація втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплат не може бути нарахована, оскільки залежить від місяця, в яком буде здійснено розрахунок з ОСОБА_1, тому вимоги є передчасними.

Розглянувши надану заяву ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Харківським державним авіаційним виробничим підприємством з 14.01.2014 р. по 14.03.2016 р. та був звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, що підтверджується даними трудової книжки.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.10.2016 р. у справі № 922/2929/16 призначено до стягнення з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати за період з квітня 2015 року по лютий 2016 року в розмірі 35939,00 грн., суму середнього заробітку за весь час затримки за період з 15.03.2016 р. по 18.08.2016 р. в розмірі 19363,32 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням строків її виплати, на суму 1955,51 грн., в решті позову відмовлено.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.03.2017 р. у справі № 922/697/17 призначено до стягнення з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час затримки за період з 19.08.2016 р. по 24.02.2017 р. в розмірі 20439,06 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів) та компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням строків її виплати, в розмірі 1510,11 грн., в решті позову відмовлено.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.08.2017 р. у справі № 922/2359/17 стягнуто з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ) на користь ОСОБА_1 (61129, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) суму середнього заробітку за весь час затримки в розмірі 6095,86 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів), компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням строків її виплати, в розмірі 1275,19 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Суд зазначає, що стаття 117 КЗпП України структурно віднесена до розділу VII "Оплата праці" зазначеного КЗпП України. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку (відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 14.11.2012 р. у справі № 6-139цс12), у зв'язку з чим питання стягнення середнього заробітку за час затримки може розглядатися в господарському суді та, враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати, у тому числі щодо стягнення середнього заробітку за затримку.

Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Вищезазначеними рішеннями господарського суду Харківської області було встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 179,29 грн.

Час затримки заробітної плати ОСОБА_1 в період з 17.07.2017 р. по 16.02.2018 р. за розрахунками суду, з урахуванням графіку роботи відповідача, складає 29 робочих днів.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що розмір середньої заробітної плати ОСОБА_1 за період з 17.07.2017 р. по 16.02.2018 р., тобто, за 29 робочих днів, складає 5199,41 грн. (179,29 грн. х 29 робочих днів = 5199,41 грн.).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 р., оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача на користь позивача середньої заробітної плати за весь час затримки розрахунку задовольнити частково в розмірі 5199,41 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів), в решті - відмовити.

Щодо вимог позивача стосовно стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати за місяці, заявлені позивачем (а саме: травень, червень, липень, серпень, жовтень, листопад та грудень 2015 року) у розмірі 1538,93 грн. за період з липня 2017 року по січень 2018 року, суд зазначає.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці", компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Відповідно до абз. абз. 1, 2 п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Якщо індекс споживчих цін наростаючим підсумком не перевищує 100 %, компенсація не нараховується.

Судом встановлено, що сума компенсації втрати частини заробітної плати ОСОБА_1, у зв'язку із порушенням строків її виплати, за місяці, заявлені позивачем (а саме: травень, червень, липень, серпень, жовтень, листопад та грудень 2015 року) за період з липня 2017 року по січень 2018 року становить 1333,24 грн. із розрахунку:

- за травень 2015 року (з березня 2017 року по липень 2017 року): 3062,00 грн. х (100,2% х 102,0% х 101,2% х 100,9% х 101,0 х 101.5 - 100%) = 183,72 грн.

- за червень 2015 року (з березня 2017 року по липень 2017 року): 4012,00 грн. х(100,2% х 102,0% х 101,2% х 100,9% х 101,0 х 101.5 - 100%)= 240,72 грн.;

- за липень 2015 року (з березня 2017 року по липень 2017 року): 3965,00 грн. х (100,2% х 102,0% х 101,2% х 100,9% х 101,0 х 101.5 - 100%) = 237,90 грн.;

- за серпень 2015 року (з березня 2017 року по липень 2017 року): 3663,00 грн. х (100,2% х 102,0% х 101,2% х 100,9% х 101,0 х 101.5 - 100%) = 219,78 грн.;

- за жовтень 2015 року (з березня 2017 року по липень 2017 року): 3028,00 грн. х (100,2% х 102,0% х 101,2% х 100,9% х 101,0 х 101.5 - 100%) = 172,60 грн.;

- за листопад 2015 року (з березня 2017 року по липень 2017 року): 2043,00 грн. х (100,2% х 102,0% х 101,2% х 100,9% х 101,0 х 101.5 - 100%) = 122,58 грн.;

- за грудень 2015 року (з березня 2017 року по липень 2017 року): 2599,00 грн. х (100,2% х 102,0% х 101,2% х 100,9% х 101,0 х 101.5 - 100%) = 155,94 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частини компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків їх виплат, визнати частково в розмірі 1333,24 грн., в решті - відмовити.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., то суд зазначає, що відповідно до статей 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з відповідними змінами) роз'яснено, що згідно статті 237-1 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Проте, відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає, що посилання заявника на понесені моральні страждання без будь-яких доказів та обґрунтувань не є належним та допустимим доказом для стягнення заявленої моральної шкоди у сумі 5000,00 грн., у зв"язку з чим суд відмовляє в задоволенні вимог в цій частині.

Відповідно до ч.2 ст.129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход бюджету судовий збір у розмірі 1362,46 грн., у зв'язку з тим, що з його вини спір доведено до суду.

Керуючись ст. ст. 94, 115 КЗпП України, ст. ст. 12, 82-85 ГПК України -

УХВАЛИВ:

Частково задовольнити заяву ФО ОСОБА_1 (вх. № 385/18 від 19.02.2018 р.) про стягнення заборгованості .

Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ) на користь ОСОБА_1 (61129, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) суму середнього заробітку за весь час затримки в розмірі 5199,41 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів), компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням строків її виплати, в розмірі 1333,24 грн.

Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, код 14308894) на користь державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві, , рахунок 0001, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030106) 1362,46 грн. судового збору.

В решті заяви відмовити.

Видати накази після набрання ухвали законної сили.

Ухвалу направити ФО ОСОБА_1 , боржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали суду підписано 02.07.2018 р.

Головуючий суддя Усатий В.О.

суддя Міньковський С.В.

суддя Швидкін А.О.