ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2018 р. Справа № 922/2211/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Терещенко О.І., суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Шило А.М.

за участю представників:

позивач ОСОБА_1;

відповідач - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агенція нерухомості Терем (вх.№445Х/1-35) на рішення господарського суду Харківської області від 08 серпня 2016 року у справі №922/2211/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами Фінекс Капітал, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агенція нерухомості Терем, м. Харків,

про розірвання договору, визнання права власності та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами Фінекс Капітал звернулось до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Агенція нерухомості Терем, в якій просив суд:

1. Розірвати договір купівлі-продажу квартири від 11.02.2014, зареєстрований у реєстрі під №212, посвідчений приватним нотаріусом Харківського округу Харківської області ОСОБА_2, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами Фінекс Капітал () та Товариством з обмеженою відповідальністю Агенція нерухомості Терем () та договір про зміну від 19.03.2014р. Договору купівлі-продажу квартири від 11.02.2014, зареєстрований в реєстрі під №446, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_2, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами Фінекс Капітал () та Товариством з обмеженою відповідальністю Агенція нерухомості Терем ().

2. Визнати право власності на квартиру №54 в будинку 11 на вул. Фрунзе в м. Харкові, загальною площею 84,2 кв.м за Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами Фінекс Капітал ().

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агенція нерухомості Терем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами Фінекс Капітал інфляційні втрати у розмірі 173 611,12 грн та 3% річних у розмірі 14127,62 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідача судовий збір.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.08.2016 р. позов задоволено. Розірвано договір купівлі-продажу квартири від 11.02.2014 р., визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агенція нерухомості Терем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами Фінекс-Капітал інфляційні втрати у розмірі 173611,12 грн., 3% річних у розмірі 14127,62 грн. та судовий збір у розмірі 8033,21 грн.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 08.08.2016 р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині розірвання договору купівлі-продажу квартири та в частині визнання права власності на квартиру; здійснити розподіл судового збору за подання позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами Фінекс-Капітал та апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Агенція нерухомості Терем відповідно до Закону України "Про судовий збір" та ГПК України. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, оскільки ухвали на його адресу не направлялись. Також зазначає, що не було істотного порушення відповідачем умов спірного договору, а тому господарський суд необґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2018 р. відкрито апеляційне провадження; встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом пяти днів з дня вручення даної ухвали.

Після проведення підготовчих дій в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, у відповідності до вимог ст. 268 ГПК України ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.04.2018 р. справу №922/2211/17 призначено до розгляду на 18.04.2018 р. на 11-30 год.

02.04.2018 р. представник позивача подав через канцелярію суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на те, що відповідно до умов спірного договору позивач розраховував отримати кошти за продаж квартири, однак внаслідок не проведення розрахунку відповідачем, позивач позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору. На цій підставі вважає, що відповідачем істотно порушено умови спірного договору. Також зазначає, що з квітня 2014 р. до дати подання позову позивачем понесені суттєві витрати у звязку із суттєвим знеціненням грошових коштів, а тому відповідач повинен сплатити інфляційні витрати та 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 14127,62 грн. З цих підстав просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 08.08.2016 р. у справі №922/2211/16 залишити без змін.

16.04.2018 р. представник позивача подав клопотання (вх.№ 2841), в якому просить стягнути в доход державного бюджету з відповідача штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за зловживання процесуальними правами, зокрема за вчинення дій, направлених на штучне поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 08.08.2016 р. у справі № 922/2211/16 та відмовити ТОВ Агенція нерухомості Терем у відкритті апеляційного провадження.

18.04.2018 р. відповідач подав через канцелярію суду доповнення та зміни до апеляційної скарги, в яких просить прийняти до розгляду ці доповнення та розглядати апеляційну скаргу з урахуванням цих доповнень; скасувати повністю рішення господарського суду Харківської області від 08.08.2016 р. у справі № 922/2211/16 та прийняти нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог та здійснити розподіл судового збору за подання апеляційної скарги.

У судовому засіданні 18.04.2018 р. було оголошено перерву у розгляді справи до 07.05.2018 р. об 11-00 год.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2018 р., у звязку з перебуванням у відпустці судді Гетьмана Р.А. на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 04.05.2018 р. у даній справі, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Тихий П.В., суддя Терещенко О.І.

05.05.2018 р. представник відповідача подав через канцелярію суду заяву (вх. № 3363) про відмову у задоволенні клопотання позивача (вх.№ 2841) про стягнення в доход державного бюджету з відповідача штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за зловживання процесуальними правами, зокрема за вчинення дій, направлених на штучне поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 08.08.2016 р. у справі № 922/2211/16 та щодо відмови ТОВ Агенція нерухомості Терем у відкритті апеляційного провадження.

Також, представник 05.05.2018 р. відповідача подав заяву (вх. 3364) про вихід Харківського апеляційного господарського суду за межі доводів та вимог апеляційної скарги на підставі ч.4 ст. 269 ГПК України.

Колегія суддів вказані заяви задовольнила.

Ухвалою суду від 17.05.2018 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 31.05.2018 року.

Ухвалою суду від 31 травня 2018 року оголошено перерву до 12.06.2018 року.

У звязку з відпусткою судді Тихого П.В., який входив до складу колегії суддів для розгляду апеляційної скарги, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 12.06.2018 року було здійснено автоматичну заміну складу судової колегії у відповідності до п. 10 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №2147VIII від 03.10.2017 Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, яка набрала чинності 15.12.2017 року) та для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Терещенко О.І., суддя Хачатрян В.С.

Згідно з абз. 2 пункту 14 статті 32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 12.06.18 р. відкладено розгляд справи на 26 червня 2018 року о 10:30 год.

У судове засідання 26.06.2018 року відповідач не зявився, копія ухвали Харківського апеляційного господарського суду про відкладення справи направлена на юридичну адресу відповідача: м.Харків, вул. Деревянка,8 рекомендованим поштовим відправленням № 624.

З роздруківки з офіційного Інтернет-сайту ПАТ «УКРПОШТА» вбачається, що поштове відправлення № 624 не вручене під час доставки 16.06.2018. Копія ухвали повернута до канцелярії суду 22.06.2018 з відміткою поштового відділення «по закінченню терміну зберігання» .

У п.п. 99, 116 Правил надання послуг поштового зв'язку зазначено, що повернення поштою рекомендованого листа з позначкою Судова повістка з зазначенням причини за закінченням терміну зберігання можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листів відповідачем та повернення їх до суду з поміткою за закінченням терміну зберігання є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо його належного отримання, тобто є власною волею відповідача.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 07.05.2018 року був присутній представник відповідача та був обізнаний, що розгляд справи відкладався на 17.05.2018 року.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому Законом. Тобто, відповідач міг отримати інформацію про час розгляду справи на веб-сайті http://court.gov.ua/fair/ або в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Частиною 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться.

Приймаючи до уваги, що ухвалу Харківського апеляційного господарського суду було направлено рекомендованим листом № 624 на юридичну адресу відповідача та доставлено своєчасно працівником поштового відділення за вказаною адресою, але відповідач не забезпечив отримання рекомендованої кореспонденції, колегія суддів вважає, що відповідно ч.7 ст. 120 ГПК України ухвала є врученою і учасник процесу є належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

Таким чином, Харківським апеляційним господарським судом було здійснено всі можливі заходи щодо повідомлення відповідача про час та місце проведення судового засідання.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 зазначеного Кодексу, неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи, заслухавши доводи представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила таке.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи у суді першої інстанції, оскільки ухвали на його адресу не направлялись.

Вказані твердження відповідача є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернені до суду з позовною заявою було виконано обовязок щодо направлення на адресу відповідача копії позовної заяви поштовим повідомленням з описом вкладення, що підтверджується оригіналом опису вкладення до цінного листа та чеком. Копію позовної заяви з додатками було направлено на адресу відповідача, а саме: м.Харків, вул. Деревянка, 8. Ухвалу господарського суду Харківської області від 08.07.2016 також було направлено на зазначену адресу, що зафіксовано у програмі Діловодство господарського суду.

Згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України, перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Відмітки на наявних в матеріалах справи процесуальних документах, зокрема, на ухвалі Господарського суду Харківської області від 08.07.2016 року про порушення провадження у справі, оформлені відповідно до наведених вимог названої Інструкції, а тому зазначеним підтверджується належне надіслання копій процесуальних документів сторонам судового процесу в тому числі відповідачу.

Зазначена ухвала направлялася відповідачу за адресою: м.Харків, вул. Деревянка, 8, проте, була повернута до суду першої інстанції з позначкою поштового відділення за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п. 99 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою Судова повістка, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п. 116 розділу ОСОБА_1 зберігання поштових відправлень, поштових переказів постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Судове рішення як і ухвала суду про відкриття провадження у справі повернуті поштою у звязку з закінченням терміну його зберігання на відділенні.

З пунктів 99 та 116 указаних Правил вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з позначкою Судова повістка з зазначенням причини за закінченням терміну зберігання можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання ухвал суду першої та апеляційної інстанції відповідачем та повернення їх до суду з поміткою за закінченням терміну зберігання є наслідком свідомого діяння відповідача щодо його належного отримання, тобто є власною волею відповідача.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України Про доступ до судових рішень усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України Про доступ до судових рішень для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

Крім того, слід відмітити, що відповідно до п. 13 Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень електронні копії судових рішень надсилаються суддею або відповідальною особою апарату суду не пізніше наступного дня після ухвалення судового рішення або виготовлення його повного тексту.

Перевіркою відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що всі процесуальні документи по справі № 922/2211/16 було надіслано до реєстру у належні строки та порядку.

Згідно п. 23 вищевказаного Порядку відповідач має загальний доступ до судових рішень, внесених до реєстру.

Враховуючи наведене, слід відмітити, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, з процесуальними документами у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції вжито всіх заходів для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а також вчинено належні дії для інформування сторони про хід судового розгляду справи та її вирішення. Разом з тим, відповідач правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній станом на момент прийняття оскаржуваного рішення) не скористався, і не зважаючи про обізнаність судового розгляду справи ухилився від вчинення активних дій, зокрема, отримання поштової кореспонденції.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач ухилявся від отримання майже всіх процесуальних документів по даній справі, як суду першої інстанції, так і апеляційної інстанції.

Вищевказані обставини свідчать, що апелянт був обізнаний про справу № 922/2211/16 і в силу приписів Господарського процесуального кодексу України повинен був опікуватися долею справи та належним чином користуватися наданими йому процесуальними правами, у звязку з чим не вбачається порушень судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм процесуального права щодо неповідомлення учасника процесу про час та місце проведення судового засідання.

Щодо тверджень відповідача про неправильне застосування господарським судом норм матеріального права слід зазначити таке.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 11.02.2014 року між ТОВ Компанія з управління активами Фінекс Капітал (продавцем) та ТОВ Агенція нерухомості Терем (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_2, за реєстровим № 212.

Відповідно до пункту 1 даного договору позивач зобов'язався передати у власність відповідачу нерухоме майно: чотирикімнатну квартиру, розташовану у житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Фрунзе, буд. 11 за № 54, загальної площею 84,2 кв.м., а відповідач зобов'язався прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму.

Згідно з п. 3 договору квартира належала позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 04 серпня 2011 року, реєстровий № 1546, зареєстрованого у Комунальному підприємстві "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 15.08.2011 року, реєстраційний номер 5983725, номер запису П-2-28383 в книзі 1.

Відповідно до п. 8 договору загальна вартість нерухомого майна складає 199 900,00 грн. згідно Довідки про балансову вартість з урахуванням коефіцієнтів індексації вартості об'єктів нерухомого майна та зносу від 11.02.2014 р. вих. № 28, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал".

За умовами п. 7 договору продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за ціною 210 000,00 грн., яку відповідач ще до підписання цього договору сплатив повністю продавцю в безготівковій формі.

Судом також встановлено, що 19.03.2014 р. між сторонами був укладений договір про зміну договору купівлі-продажу квартири від 11.02.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_2, за реєстровим № 446, відповідно до якого пункт 7 договору викладено у наступній редакції: продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за ціною 210 000,00 грн., яку покупець зобов'язується сплатити до 02.04.2014 р. продавцю в безготівковій формі.

Відповідач не виконав умови договору, що стало підставою для звернення позивача з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи та доводам сторін, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну і грошову суму.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У ст. 193 Господарського кодексу України зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Однією з істотних умов спірного договору є ціна.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар та ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов - за ціною, що визначається відповідно до частині 4 статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільною законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Тому, якщо .договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.

У даному випадку договір купівлі-продажу квартири був укладений з розстроченням платежу.

Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами відповідно до частини 3 ст. 692 Цивільного кодексу України, або розірвання доктору з підстав, передбачених статтею 651 Цивільною кодексу України.

Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України договір може були змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Так, відповідно до умов спірного договору, позивач розраховував отримати кошти, обумовлені договором за продаж квартири у розмірі 210000,00 грн. до 02.04.2014 року.

Проте, відповідач не надав суду доказів проведення будь-яких розрахунків за спірним договором.

Таким чином, внаслідок дій відповідача, які виразились в тому, що він всупереч умов договорів не провів розрахунку, позивач позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем доведено істотність порушення відповідачем умов спірного договору щодо оплати товару, що позбавило його можливості досягти цілей укладеного договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 694 ЦК України якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару.

За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

Частиною 3 ст. 652 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

Згідно з п. 13 договору купівлі-продажу квартири від 11.02.2014 р. право власності на квартиру виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В матеріалах справи міститься інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 62295095 від 29.06.2016 року, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, 11.02.2014 р., згідно якої внесено запис щодо права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція нерухомості Терем" на квартиру в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, відповідач не здійснивши оплати за придбану квартиру, набув право власності на неї.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи невиконання відповідачем умов договору і те, що позивач значною мірою позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору купівлі-продажу квартири від 11.02.2014 р., колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивача про розірвання договору купівлі-продажу квартири від 11.02.2014 р. та договору про зміну від 19.03.2014 р. договору купівлі-продажу квартири від 11.02.2014 р., укладених між позивачем та відповідачем та визнання права власності на квартиру № 54 в будинку 11 на вул. Фрунзе в м. Харкові, загальною площею 84,2 кв.м за позивачем є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 173611,12 грн. та 3% річних у розмірі 14127,62 грн. за період з 03.04.2014 р. по 29.06.2016 р., колегія також погоджується з позицією суду першої інстанції з таких підстав.

Частиною 2 статті 193 ГК України передбачено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність та правомірність нарахування позивачем 3% річних за період з 03.04.2014 р. по 29.06.2016 р. у розмірі 14 127,62 грн. та інфляційних втрат за це же період у розмірі 173 611,12 грн., суд вважає дані вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Агенція нерухомості Терем не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 08 серпня 2016 року у справі №922/2211/16 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, ч.6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агенція нерухомості Терем залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.08.2016 року у справі №922/2211/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 червня 2018 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Хачатрян В.С.