номер провадження справи 28/43/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2018 Справа № 908/913/18

м. Запоріжжя

Суддя Федорова Олена Владиславівна, розглянувши у відкритому судовому засіданні при секретарі Рикун А.В. справу № 908/913/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЯПАЗ" (69071, м. Запоріжжя, вул.Чарівна, буд. 109, кв. 67)

до відповідача Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206)

про визнання договору оренди землі поновленим

Представники сторін:

від позивача: Кошова В.І., довіреність №23/3 від 03.01.2018р.;

від відповідача: Веремєєнко Л.М,, довіреність № 01/02-17/03676 від 28.12.2017р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 16.05.2018р. надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "ЯПАЗ" до відповідача - Запорізької міської ради про визнання договору оренди землі поновленим.

Підставою для звернення з позовом до суду позивачем зазначено відмову (заперечення) Запорізької міської ради (орендодавця) у поновленні договору оренди землі на той самий строк та на тих самих умовах, внаслідок неналежного виконання позивачем умов договору в частині своєчасного та повного внесення орендних платежів, недодержання строків будівництва кафе. Також було повідомлено, що редакція додаткової угоди суперечить вимогам рішення Запорізької міської ради від 30.06.2015р. №7 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя".

Позов заявлено на підставі ст. 152 Земельного кодексу України, ч. ч. 6, 11 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2018р. позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.05.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Присвоєно справі номер провадження 28/43/18. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 06.06.2018р.

Судове засідання призначене на 06.06.2018р. не відбулося у зв'язку з перебуванням судді-доповідача Федорової О.В. на лікарняному з 29.05.2018р. по 09.06.2018р.

Ухвалою суду від 11.06.2018р. з огляду на викладене, підготовче засідання призначено на 19.06.2018р. о/об 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 19.06.2018р. закрито підготовче провадження, справу №908/913/18 призначено до судового розгляду по суті на 26.06.2018р.

В судовому засіданні 26.06.2018р. були присутні представники обох сторін. Відповідно до вимог ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг». Фіксування судового процесу за допомогою відеозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось у зв'язку з відсутністю у суду такої технічної можливості.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача підтримав заперечення, що викладені у відзиві від 25.05.2018р. (арк. с. 35-40). Зазначав, що підставою для відмови у поновлені договору оренди землі та підписанні додаткової угоди стало те, що положення цієї угоди суперечать вимогам рішення Запорізької міської ради від 30.06.2015р. №7 "По затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя" (в частині розміру орендної плати), а також умовам договору оренди землі в частині строку його дії. Також позивачу було зазначено, що для розгляду питання оформлення земельної ділянки по вул. Жуковського, 55-59 для розташування кафе необхідно привести цю земельну ділянку в належний стан, придатний для подальшого використання, та надати документи, які підтверджують право власності на майно, яке розташовано на земельній ділянці. З урахуванням викладеного просив в позові відмовити.

Розгляд справи здійснювався за наявними у справі матеріалами та закінчений 26.06.2018р., судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення та надісланий на адреси сторін.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.07.2004 №293/122 "Про передачу в оренду ТОВ "ЯПАЗ" земельної ділянки по вул. Жуковського, 55-59 для розташування кафе" передано ТОВ "ЯПАЗ" в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 0,0505га по вул. Жуковського, 55-59 для розташування кафе.

Вказане рішення виконкому міської ради затверджено рішенням Запорізької міської ради від 15.09.2004 №43 "Про затвердження рішень виконавчого комітету Запорізької міської ради з питань земельних відносин та надання земельних ділянок".

На підставі вказаних рішень між Запорізькою міською радою та ТОВ "ЯПАЗ" укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0505га строком на 10 років. Договір зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.01.2005 за №23. Таким чином договір діє до 25.01.2015р.

ТОВ "ЯПАЗ" листом від 22.09.2016 звернулось до Запорізької міської ради з проханням розглянути можливість продовжити термін дії договору.

У відповіді від 06.10.2016 №2360/02-03 Запорізька міська рада зазначила про неможливість продовження терміну дії договору у зв'язку з прийняттям Запорізькою міською радою рішення від 05.10.2011 №111. Крім того зазначено, що земельна ділянка досить тривалий час знаходиться в занедбаному стані. Для розгляду питання оформлення земельної ділянки по вул. Жуковського, 55-59 для розташування кафе необхідно привести цю земельну ділянку в належний стан, придатний для подальшого використання, та надати документи, які підтверджують право власності на майно, яке розташовано на земельній ділянці. Після подання документів та отримання позитивного листа департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради, дане питання буде розглянуто в установленому законом порядку.

Визнання недійсним рішення Запорізької міської ради від 05.10.2011р. №111 було предметом судового розгляду у справі №908/291/18 (суддя Топчій О.А.).

Листом від 10.01.2018 №01 ТОВ «ЯПАЗ» звернулось до Запорізької міської ради з листом про поновлення договору оренди землі на той самий строк, який був передбачений при укладенні договору. Також позивач надав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, в якій просив поновити договір оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Проте просив пункт 8 договору оренди землі викласти у такій редакції: "8. Договір укладено на двадцять років".

Згідно доручення міськвиконкому, Управлінням з питань земельних відносин позивачу була надана відповідь від 01.02.2018 №233/02-03, що продовжити термін дії договору неможливо, оскільки рішенням Запорізької міської ради від 05.10.2011 №111 він був розірваний.

Листом від 27.03.2018р. №26 позивач втретє звернувся до Запорізької міської ради про поновлення договору оренди землі і знову надав проект додаткової угоди, в якій просив поновити договір оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, пункт 8 договору оренди землі просив викласти у такій редакції: « 8. Договір укладено на двадцять років». Питання щодо розміру орендної плати позивачем не ставилося/не порушувалося.

23.04.2018 Запорізька міська рада направила ТОВ "ЯПАЗ" лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, (лист №04698/03-32/01). Підставою для відмови у поновленні договору оренди землі та підписанні додаткової угоди зазначено те, що положення цієї угоди суперечать вимогам рішення Запорізької міської ради від 30.06.2015р. №7 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя" (в частині розміру орендної плати), а також умовам договору оренди землі в частині строку його дії.

Також відповідачем було зазначено, що для розгляду питання оформлення земельної ділянки по вул. Жуковського, 55-59 для розташування кафе необхідно привести цю земельну ділянку в належний стан, придатний для подальшого використання, та надати документи, які підтверджують право власності на майно, яке розташовано на земельній ділянці. Після подання документів питання оформлення земельної ділянки буде розглянуто в установленому законом порядку.

У зв'язку з відмовою Запорізької міської ради у поновленні договору оренди землі позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання договору оренди землі поновленим на той саме строк - 10 років (до 25 січня 2025 року) і на тих самих умовах.

Заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про поновлення договору оренди землі не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини сторін, є Закон України від 06.10.1998 № 161-XIV "Про оренду землі".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Законом України "Про оренду землі" передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України "Про оренду землі"). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України "Про оренду землі").

В силу вимог частини четвертої статті 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Статтею 122 Земельного кодексу України визначені повноваження органів виконавчої влади щодо передачі у власність або користування земельних ділянок за межами та в межах населеного пункту, а саме: сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; індивідуального дачного будівництва.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Підстави і порядок поновлення договору оренди землі врегульовані нормою ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011).

При цьому, конструкція цієї норми містить два випадки поновлення (пролонгації) договору. Зокрема, у частинах 1-5 передбачено переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк і процедура реалізації цього права.

Так, відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Водночас, частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди землі, а саме: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Визнання поновленим договору оренди землі саме на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" є предметом спору у даній справі.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється, зокрема, із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

При цьому, за приписами частин 8, 9 статті 33 цього Закону додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить, що у орендаря виникає право на продовження дії договору у разі: належного виконання умов договору; своєчасного звернення з листом-повідомленням до орендодавця; надсилання на адресу орендодавця проекту додаткової угоди; відсутність заперечень орендодавця щодо подальших правовідносин.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

При розгляді справи судом надана оцінка п. 9 договору, яким сторонами узгоджено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 965,11грн. на протязі строку будівництва об'єкта. У розмірі 4825,48грн. з дня введення об'єкту до експлуатації за календарний рік в цінах 2004р.

Згідно п. 10 договору встановлено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Між тим, відповідно до листа Олександрійського управління у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області від 23.03.2018 №/9/08-01-49-01 (арк. с. 48) нарахування та сплата орендної плати за землю здійснювалась підприємством з урахуванням використання земельної ділянки під поточне будівництво та з урахуванням індексації землі. Податкова звітність з орендної плати за землю за 2015-2017 роки ТОВ "ЯПАЗ" надана несвоєчасно, 11.10.2017 орендна за землю за 2015, 2016 та 2017 роки сплачена 05.10.2017.

Також суд зазначає, що статтею 144 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Також слід зазначити, що базою оподаткування відповідно до статті 271 ПК України є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнту індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII ПК України.

За змістом пункту 289.1 статті 289 ПК України і частини першої статті 13 Закону України "Про оцінку земель" для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов'язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України «Про оцінку земель»).

Відповідно до положень статті 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на п'ять-сім років. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою (ч. 1 ст. 23 цього Закону).

Таким чином, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями статті 288 ПК України.

Отже, в порушення вимог ст. 144 Конституції України щодо обов'язковості виконання рішення Запорізької міської ради від 03.03.2008 №79 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя, рішення Запорізької міської ради від 26.05.2008 № 204 "Про прискорення проведення нормативної грошової оцінки земель міста", яким орендарям земельних ділянок визначено термін укладення додаткових угод за "новою" оцінкою земель - до 01.07.2008 та ст. 288 Податкового кодексу України, ТОВ "ЯПАЗ" до вищевказаного договору оренди додаткові угоди про збільшення розміру орендної плати не укладало, в результаті чого бюджети різних рівнів, в тому числі міста, недоотримують чималі кошти.

Доказів надсилання/вручення орендодавцю відповідних додаткових угод про приведення умов договору у відповідність до приписів діючого законодавства або ухилення орендодавця від підписання додаткових угод без зазначення підстав їх не підписання, позивач суду не надав.

Відповідно до висновку Головного управління архітектури та містобудування Запорізької міської ради від 2003 №4189 умовою для надання земельної ділянки ТОВ "ЯПАЗ" під будівництво кафе по вул. Жуковського, 55-59 було, зокрема, ведення будівництва суворо дотримуючись затвердженої проектної документації, у строк до 01.12.2005 року.

Позивач доказів дотримання зазначеної умови суду не надав, будь-яких пояснень щодо неможливості виконання не зазначив. Так само не надано доказів вчинення іншими особами перешкод для дотримання позивачем зазначеної умови.

До позовної заяви ТОВ «ЯПАЗ» надано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2017, згідно якого за ТОВ «ЯПАЗ» зареєстроване право власності на будівлю кафе літ.А-1 загальною площею 473,4кв.,м. у м. Запоріжжі по вул. Жуковського, 55-59. Підставою виникнення права власності є декларація про готовність об'єкта до експлуатації, серія та номер: ЗП 99 від 31.01.2017, видавник: Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у Запорізькій області; технічний паспорт від 04.11.2016, видавник: ФОП Боклаг В.В.

Між тим, згідно Акту обстеження (огляду) земельної ділянки по вул. Жуковського, 55-59 від 24.10.2017р., складеного представниками департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради встановлено, що на запитуваній земельній ділянці знаходиться об'єкт незавершеного будівництва (один поверх), додано фотографію земельної ділянки. Також зазначено, що у січні 2017 року зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації по об'єкту: «Будівництво кафе; м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 55-59». Замовник: ТОВ «ЯПАЗ». У квітні 2017 року зареєстровано декларацію про початок будівельних робіт по об'єкту «Реконструкція даху кафе, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 55-59». Замовник: ТОВ «ЯПАЗ». Проте фотографії до акту обстеження (арк. с. 46 на звороті) не дають підстав стверджувати про те, що об'єкт кафе побудований та готовий до експлуатації.

Крім того, в судовому засіданні було з'ясовано, що позивач, побудувавши, на його думку, об'єкт, та ввівши його до експлуатації, продовжує сплачувати орендну плату у меншому розмірі, ніж передбачено договором, як за об'єкт, введений в експлуатацію, а сплачує з урахуванням використання земельної ділянки під поточне будівництво.

Аналіз наведених обставин свідчить про наявність неналежного виконання орендарем умов договору.

Також представниками сторін зазначено та підтверджено наданими до суду документами, що договір оренди землі №23 від 25.01.2005 було укладено строком до 25.01.2015.

Таким чином, з огляду на наведені норми права, орендар повинен був звернутися до орендодавця з повідомленням/пропозицією про наявність наміру продовжити дії договору оренди землі на тих самих умовах і та той саме строк та надати для підписання проект додаткової угоди, як то вимагає Закон.

Доказів дотримання позивачем наведених вище норм права суду не надано.

Лист позивача від 22.09.2016 (вх. №20379/02-21/103) (арк. с. 51) не є належним та допустимим доказом дотримання останнім вимог діючого законодавства в частині виявлення наміру продовження дії договору оренди землі, оскільки вказаний лист не був оформлений належним чином, а саме в формі повідомлення та до нього не було додано проекту додаткової угоди.

Отже, приймаючи до уваги норми ст. 33 Закону України "Про оренду землі", внаслідок відсутності доказів дотримання позивачем як умов договору, так і приписів діючого законодавства, позивач втратив переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк, тобто в даному випадку норми ч.1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" не застосовуються.

Також суд зауважує, що фактичне продовження користування майном після закінчення строку дії даного договору оренди землі не є підставою для його поновлення.

Як вже зазначалося судом, застосування п. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" можливе у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. Тобто для застосування частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність наступних юридичних фактів:

- орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою;

- орендар належно виконує свої обов'язки за договором;

- відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди;

- сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 25.05.2016р. у справі №911/1717/15, від 13.04.2016р. у справі №6-2027цс15.

За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Вказані докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Позовні матеріали не містять доказів належного виконання орендарем як умов договору оренди землі, так і приписів діючого законодавства, яке регулює земельні правовідносини.

Крім того, відповідно до п. 34 договору фактичне продовження користування майном після закінчення строку дії даного договору оренди землі не є підставою для поновлення договору.

Суду не надано належних та допустимих доказів звернення позивача до орендодавця в установлені строки для поновлення договору оренди; відсутні докази належного виконання позивачем умов договору оренди, укладеного сторонами; не надано проекту додаткової угоди, зміст якої відповідав би приписам діючого законодавства.

Зокрема, позивач згідно змісту додаткової угоди та листів про поновлення строку дії договору оренди землі просив відповідача поновити договір на 20 років, в той час як договір оренди землі первісно був укладений строком на 10 років, що прямо суперечить приписам ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Враховуючи зазначене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн. покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Закону України "Про оренду землі", Податковим кодексом України, ст. 18 Закону України "Про оцінку земель", ст. ст. 319, 626 ЦК України, ст. ст. 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "ЯПАЗ" в задоволені позову до Запорізької міської ради про визнання договору оренди землі поновленим.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 липня 2018 року.

Суддя О.В.Федорова