РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

04 липня 2018 року Справа № 903/913/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Маціщук А.В. , суддя Гудак А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області

на рішення господарського суду Волинської області від 20.03.2018р.

(ухвалене о 11:57 год. у м. Луцьку, повний текст складено 26.03.2018 р.)

у справі №903/913/17 (суддя Шум М.С.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк"

до відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2

про стягнення 37371,54 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 8, ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулося з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення збитків в розмірі 37371 грн. 54 коп. - різниці між фактичним розміром шкоди, яка виникла внаслідок пошкодження автомобіля та розміром страхової виплати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.07.2017 р. близько 09 год. 30 хв. в м. Луцьку на вул. Ківерцівська, 18, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "Volkswagen Passat" д.р.н.з. НОМЕР_1(НОМЕР_2), належного Головному управлінню національної поліції у Волинській області та автомобіля "Toyota Camrу", д.р.н.з. НОМЕР_4, який належить AT "Ощадбанк", в особі філії - Волинського обласного управління AT "Ощадбанк". Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.07.2017р. по справі № 161/10486/17 винуватцем вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було визнано водія автомобіля "Volkswagen Passat" д.р.н.з. НОМЕР_1 (НОМЕР_2) - ОСОБА_2, а з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №150289 від 04.07.2017 р. вбачається, що ОСОБА_2 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди находився у трудових відносинах із Головним управлінням Національної поліції у Волинській області.

Згідно рахунку-фактури № АК00032359 від 18.08.2017р., виданого ТОВ "Автоконцепт" та акту виконаних робіт від 31.08.2017р. за № АК00029694, вартість ремонту "Toyota Саmrу", д.р.н.з. НОМЕР_3 становила 81438 грн. 95 коп., в т.ч. 13573 грн. 16 коп. ПДВ.

Позивач було сплачено 81438 грн. 95 коп. за ремонт автомобіля "Toyota Саmrу", д.р.н.з. НОМЕР_3, що підтверджується платіжним дорученням №108663197 від 18.08.2017р.

Відповідно до платіжного доручення № 958 від 18.09.2017 р. позивач отримав від страхової компанії - ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія", в якій застрахований автомобіль "Volkswagen Passat" д.р.н.з. НОМЕР_1 (НОМЕР_2) 44067 грн. 41 коп. страхового відшкодування.

Позивач зазначає, що відповідач має відшкодувати різницю маж фактичним розміром шкоди, яка виникла внаслідок пошкодженням автомобіля "Toyota Саmrу", д.р.н.з. НОМЕР_3 (81438 грн. 95 коп.) та розміром страхового відшкодування (44067 грн. 41 коп.) в сумі 37371 грн. 54 коп. (81438 грн. 95 коп. - 44067 грн. 41 коп. = 37371 грн. 54 коп).

09.10.2017 р. позивачем на адресу відповідача було відправлено претензію №1 про сплату шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля в сумі 37371,54 грн., яку отримано 19.10.2017р., однак відповідач на неї не відреагував.

Рішенням господарського суду Волинської області від 20.03.2018р. у справі №903/913/17 було задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" до Головного управління Національної поліції у Волинській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення 37371 грн. 54 коп.

При винесені оскаржуваного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 04.07.2017р. близько 09 год. 30 хв. в м. Луцьку на вул. Ківерцівська, 18, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "Volkswagen Passat" д.р.н.з. НОМЕР_1(НОМЕР_2), належного Головному управлінню національної поліції у Волинській області та автомобіля "Toyota Саmrу", д.р.н.з. НОМЕР_4, котрий належить AT "Ощадбанк", в особі філії - Волинське обласне управління AT "Ощадбанк", внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.07.2017р. по справі № 161/10486/17 винуватцем вказаної вище ДТП було визнано водія автомобіля "Volkswagen Passat" д.р.н.з. НОМЕР_1 (НОМЕР_2) - ОСОБА_2, який згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №150289 від 04.07.2017р. під час вчинення ДТП находився у трудових відносинах із Головним управлінням Національної поліції у Волинській області.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач поніс витрати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля "Toyota Саmrу", д.р.н.з. НОМЕР_3 81438 грн. 95 коп., в т.ч. 13573 грн. 16 коп. ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №108663197 від 18.08.2017р.

В той же час, позивачем від ПрАТ "УПСК", страхової компанії, в якій застрахований автомобіль "Volkswagen Passat" д.р.н.з. НОМЕР_1 (НОМЕР_2), 18.09.2017 р. було отримано 44067 грн. 41 коп. страхового відшкодування.

Враховуючи вищевикладене суд встановив, що позивачу не було відшкодовано 37371 грн. 54 коп. - різниці між фактичним розміром шкоди, яка виникла внаслідок пошкодження автомобіля та розміром страхової виплати (81438 грн. 95 коп. - 44067 грн. 41 коп. = 37371 грн. 54 коп.).

Позивач звертався із претензію №1 про сплату шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля в сумі 37371 грн. 54 коп., однак вона була залишена відповідач без відповіді.

Проаналізувавши обставини справи, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позивачем доведено розмір заподіяної шкоди (понесення витрат на ремонт автомобіля) в сумі 81438 грн. 95 коп., а враховуючи положення ст.1194 ЦК України у Головного управління Національної поліції у Волинській області виник обов'язок по сплаті позивачу різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) - 37371 грн. 54 коп., а тому прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління Національної поліції у Волинській області звернулося з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення господарського суду Волинської області від 20.03.2018р. у справі №903/913/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

Судом першої інстанції було взято до уваги роз'яснення Верховного Суду України "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 р. відповідно до якого визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої звітом № 2017/3233 про оцінку транспортного засобу від 07.09.2017 р. або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Однак суд, першої інстанції не врахував того, що в матеріалах справи наявний звіт № 2017/3233 про оцінку транспортного засобу від 07.09.2017 р., що є фактичним підтвердженням суми матеріального збитку, за яким ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" здійснила повне страхове відшкодування за відновлювальний ремонт автомобіля позивача.

Відповідно до висновку про вартість матеріального збитку до звіту про оцінку транспортного засобу № 2017/3233 від 07.09.2017 р. вартість відновлювального ремонту становить 57414 грн. 35 коп. (з урахуванням ПДВ на запасні частини та без врахування ПДВ на вартість робіт та матеріалів), а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 44567 грн. 41 коп.

Підсумовуючи вказане, відповідач вказує, що оскільки позивачу було виплачено страхове відшкодування за відновлювальний ремонт автомобіля відповідно до висновку про вартість матеріального збитку до звіту про оцінку транспортного засобу № 2017/3233 від 07.09.2017 р., що підтверджується платіжним дорученням від 18.09.2017 р., а тому відсутні підстави для сплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Враховуючи вищевикладене, Головне управління Національної поліції у Волинській області вважає, що вищевказане судове рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Від позивача - Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує на таке:

- відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі;

- за приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням);

- згідно із п. п. 1.6., 8.1., 8.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. В інших випадках вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної здатності;

- завдання потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик;

- разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок;

- Законом України "Про страхування" та Законом України "Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначити розмір страхового відшкодування в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму необхідну для відновлення транспортного засобу.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що якщо страхової виплати недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на підставі статті 1194 ЦК України, зобов'язання сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і розміром страхової виплати.

Позивач звертає увагу суду на те, що ним були проведені лише ті відновлювальні роботи, котрі були вказані в протоколах (актах) огляду транспортного засобу від 10.07.2017 р., 13.07.2017 р.

За наведеного вище, позивач вважає, що наведені в апеляційній скарзі не спростовують зроблені судом першої інстанції висновки, а містять суб'єктивні трактування апелянтом норм законодавства, які не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Відтак, відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 04.07.2017 р. близько 09 год. 30 хв. в м. Луцьку на вул. Ківерцівська, 18, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "Volkswagen Passat" д.р.н.з. НОМЕР_1(НОМЕР_2) та автомобіля "Toyota Camry", д.р.н.з. НОМЕР_4 (а. с. 8).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, автомобіль "Toyota Camry" д.р.н.з. НОМЕР_6 належить ПAT "Ощадбанк" (а. с. 10).

Автомобіль "Volkswagen Passat" д.р.н.з. НОМЕР_7 (НОМЕР_2) належить Головному управлінню національної поліції у Волинській області (а. с. 75).

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.07.2017р. у справі № 161/10486/17 винуватцем ДТП було визнано водія автомобіля "Volkswagen Passat" д.р.н.з. НОМЕР_1(НОМЕР_2)- ОСОБА_2 (а. с. 7).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №150289 від 04.07.2017р. та ОСОБА_2 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди находився у трудових відносинах із Головним управлінням Національної поліції у Волинській області та виконував службові обов'язки (а. с. 8, 16).

Як убачається із звіту про оцінку транспортного засобу № 2017/3233 від 07.09.2017 р., вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, пошкодженого в результаті ДТП станом на 10.07.2017 р. складає 57414 грн. 35 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу колісного транспортного засобу, пошкодженого в результаті ДТП станом на 10.07.2017 р. складає 44567 грн. 41 коп., вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, пошкодженого в результаті ДТП станом на 10.07.2017 р. складає 44567 грн. 41 коп. (а. с. 78-88).

Відповідно до рахунка-фактури № АК00032359 від 18.08.2017 р. та акту виконаних робіт від 31.08.2017р. за № АК00029694, вартість ремонту "Toyota Camry", д.р.н.з. НОМЕР_3 становила 81438 грн.95 коп., в т.ч. 13573 грн. 16 коп. ПДВ. (а. с. 11, 14).

Позивач сплатив вищевказану суму, що підтверджується платіжним дорученням №108663197 від 18.08.2017р. (а. с. 13)

Окрім того, позивачем було отримано 44067 грн. 41 коп. страхового відшкодування від ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" - страхової компанії, в якій застрахований автомобіль відповідача.

В подальшому, позивач звернувся до відповідача з претензією № 1 від 09.10.2017 р., відповідно до якої вимагав від сплати відповідачем 37371 грн. 54 коп. - різницю між розміром заподіяної шкоди та розміром отриманого страхового відшкодування.

Головне управління Національної поліції у Волинській області на вищевказану претензію не відреагувало, кошти не сплатило у зв'язку із чим Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулося до суду за захистом порушеного права.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних даних справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Як передбачено ч. 3 ст. 386 ЦК України власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що під майновою шкодою слід розуміти майнові чи інші грошові збитки, спричинені юридичній або фізичній особі чи їх майну.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результату порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В той же час, породжуючи настання цивільних прав та обов'язків згідно з ч.2 ст.11 ЦК України, відповідальність у вигляді відшкодування шкоди вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме наявність всіх чотирьох умов відповідальності:

- протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання;

- наявність шкоди;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, що означає, що шкода має бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб;

- вина боржника.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і призвело до заподіяння шкоди.

Шкода відшкодовується у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

При визначенні розміру шкоди, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала шкоди, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення шкоди.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції вище, 04.07.2017 р. близько 09 год. 30 хв. в м. Луцьку на вул. Ківерцівська, 18, відбулася дорожньо-транспортна пригода з вини ОСОБА_2 (працівника відповідача), в результаті якої була завдана шкода автомобілям позивача та відповідача.

В даному випадку протиправна поведінка полягає в порушенні правил дорожнього руху, зокрема не дотримання безпечної дистанції, безпечної швидкості руху, що встановлено постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.07.2017р. по справі № 161/10486/17.

Наявність шкоди та її розмір підтверджується рахунком-фактурою № АК00032359 від 18.08.2017 р. та актом виконаних робіт від 31.08.2017р. за № АК00029694 та платіжним дорученням № 108663197 від 18.08.2017р. на суму 81438 грн. 95 коп., відповідно до якого позивачем було оплачено вартість ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою полягає в тому, що внаслідок не дотримання безпечної дистанції, безпечної швидкості руху працівником відповідача була завдана шкоду майну позивача.

Окрім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди була встановлена постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.07.2017р. у справі № 161/10486/17.

Судом апеляційної інстанції вище було встановлено, що 04.07.2017 р. близько 09 год. 30 хв. в м. Луцьку на вул. Ківерцівська, 18, відбулася дорожньо-транспортна пригода з вини ОСОБА_2 (працівника відповідача), в результаті якої була завдана шкода автомобілям позивача та відповідача.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

За приписами ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана зокрема з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 4. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

З аналізу вищевикладеного вбачається, що Головним управлінням Національної поліції у Волинській області мають відшкодовуватися збитки оскільки його працівником було завдано майнову шкоду позивачу в розмірі 81438 грн. 95 коп. - витрати на відновлення автомобіля "Toyota Camrу", д.р.н.з. НОМЕР_4, понесення яких позивачем підтверджується зокрема платіжним дорученням № 108663197 від 18.08.2017р.

Як було встановлено судом апеляційної вище, позивачу від ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" (страхової компанії, в якій застрахований автомобіль відповідача) було виплачено 44067 грн. 41 коп. страхового відшкодування.

Тобто, не відшкодованою залишилася сума 37371 грн. 54 коп. (різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що статтею 1194 ЦК України прямо передбачений обов'язок особи відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка в даному випадку складає 37371 грн. 54 коп.

Вище зазначене спростовує доводи апелянта відносно того, що оскільки позивачу було виплачено страхове відшкодування за відновлювальний ремонт автомобіля відповідно до висновку про вартість матеріального збитку до звіту про оцінку транспортного засобу № 2017/3233 від 07.09.2017 р., що підтверджується платіжним дорученням від 18.09.2017 р., а тому відсутні підстави для сплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення господарського суду Волинської області від 20.03.2018 р. у справі № 903/913/17 прийняте за повного з'ясуванням усіх обставин, його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області залишити без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області від 20.03.2018 р. у справі №903/913/17 - без змін.

2. Справу № 903/913/17 повернути в господарський суд Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Гудак А.В.