УХВАЛА

м. Київ

12.07.2018Справа № 915/555/18

За позовом Казмерчук Наталії Станіславівни

до товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «Асторг»

про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та зобов'язання зняти арешт з транспортного засобу

Суддя Удалова О.Г.

без участі представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2018 року до господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява Казмерчук Наталії Станіславівни (далі - Казмерчук Н.С., позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «Асторг» (далі - ТОВ «Український торговий дім «Асторг», відповідач) про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та зобов'язання зняти арешт з транспортного засобу.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 12.06.2018 матеріали вищевказаної позовної заяви було скеровано за підсудністю до господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали вищевказаної позовної заяви передано на розгляд судді Удаловій О.Г.

В обґрунтування поданої нею позовної заяви Казмерчук Н.С. зазначила, що під час здійснення нею господарської діяльності, як фізичною особою-підприємцем, між нею та відповідачем був укладений договір поставки № УТ-236 від 08.12.2010.

Внаслідок неналежного виконання ФОП Казмерчук Н.С. її грошових зобов'язань з оплати товару, поставленого ТОВ «Український торговий дім «Асторг» на підставі вказаного договору, товариство звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом, за результатами розгляду якого судом було прийнято рішення від 21.06.2011 у справі № 5016/1496/2011, яким з ФОП Казмерчук Н.С. стягнуто на користь ТОВ «Український торговий дім «Асторг» грошові кошти у сумі 26 565,00 грн. - борг за поставлений товар, 265,65 грн. - держмито, 236,00 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Зазначене рішення залишене без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.09.2011.

06.07.2011 на виконання вказаного рішення господарського суду Миколаївської області від 21.06.2011 у справі № 5016/1496/2011 судом був виданий відповідний наказ.

У подальшому, вчиняючи дії на виконання рішення та наказу господарського суду Миколаївської області по справі № 5016/1496/2011, старшим державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління у Миколаївській області було винесено постанову від 19.04.2012, якою накладено арешт на транспортні засоби боржника - Казмерчук Н.С., а саме Nissan Micra, 1.OL, державний номерний знак НОМЕР_1, 1997 року випуску, зеленого кольору, двигун № НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_3 (дата виконавчої дії «Розшук майна боржника» - 20.04.2012).

27.06.2014 державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління у Миколаївській області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, у зв'язку з тим, що майно боржника не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку. Проте, арешт з майна боржника знятий не був.

Вважаючи, що її права порушені позивач звернулась до суду та просила:

- визнати виконавчий документ - наказ № 5016/1496/2011 від 06.07.2011, виданий господарським судом Миколаївської області, таким що не підлягає виконанню, у зв'язку зі спливом встановленого законом строку пред'явлення виконавчого документу до виконання;

- зобовязати Інгульський відділ державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління у Миколаївській області зняти арешт з транспортного засобу Nissan Micra, 1.OL, державний номерний знак НОМЕР_1, 1997 року випуску, зеленого кольору, двигун № НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_3, що належить позивачу, накладений постановою державного виконавця названого відділу ДВС від 20.04.2012.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Положеннями ст. 20 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

Так, згідно з ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України «Про третейські суди», якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Відповідно до положень ст. 29 Господарського процесуального кодексу України в порядку позовного провадження може вирішуватись питання про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса.

Поряд із цим, порядок визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, передбачений ст. 328 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за приписами ч.ч. 1-4 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню може за заявою стягувача або боржника суд, який видав виконавчий документ.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Враховуючи наведені приписи процесуального законодавства суд роз'яснює позивачу, що господарським процесуальним законом не передбачена можливість розгляду заяв про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в порядку позовного провадження. Для вирішення питання про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню позивачу необхідно звернутись з відповідною заявою до господарського суду, який видав такий виконавчий документ.

Водночас, підстави для зняття арешту з майна боржника, встановлені положеннями Законом України «Про виконавче провадження», а неправомірність дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, що в даному випадку може полягати у не знятті арешту з майна позивача, оскаржується в порядку, визначеному розділом VІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що заява Казмерчук Н.С. до ТОВ «Український торговий дім «Асторг» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, та зобов'язання зняти арешт з транспортного засобу не підлягає розгляду у порядку позовного провадження, у зв'язку з чим суд відмовляє у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 12, 20, 175, 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі № 915/555/18 за заявою Казмерчук Наталії Станіславівни до товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «Асторг» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та зобов'язання зняти арешт з транспортного засобу.

Повний текст ухвали складений та підписаний 12.07.2018. Ухвала може бути оскаржена в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексу України.

Суддя О.Г. Удалова