КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2018 р. Справа№ 911/200/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Пашкіної С.А.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - не з`явилися.

відповідача - Топоров А.О.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду Київської області від 02.04.2018 р. (повне рішення складено 16.04.2018 р.)

у справі № 911/200/18 (суддя - Конюх О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль"

про зобов`язання поставити товар та стягнення заборгованості у розмірі 18887,78 грн

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" про зобов`язання відповідача поставити товар відповідно до договору № від 26.10.2017 р. на загальну суму 127044,00 грн та стягнення заборгованості у загальному розмірі 18887,78 грн, з яких: 8511,95 грн - пені, 8893,08 грн - штрафу, 339,36 грн - 3% річних та 1143,39 грн - інфляційних втрат.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між ним та відповідачем було укладено договір поставки № від 26.10.2017 р. Однак відповідач не виконав умови укладеного договору щодо поставки товару та на даний час має перед позивачем невиконане зобов'язання за укладеним договором.

В процесі розгляду справи місцевим судом, позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" просило зменшити вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат до 0,00 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 02.04.2018 р. у справі № 911/200/18 позов Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, задоволено частково, а саме:

- зобов`язано відповідача поставити товар відповідно до договору № від 26.10.2017 р. на суму 38256,00 грн;

- закрито провадження у справі в частині вимог стосовно зобов`язання поставити товар на суму 88788,00 грн;

- відмовлено у позові в частині стягнення з відповідача 8511,95 грн пені та 8893,08 грн штрафу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що відповідач протягом двох місяців умисно не отримував заявки позивача стосовно здійснення поставки та не здійснював жодних дій для належного отримання вказаного листа, а тому прострочення відповідача почалось, на думку скаржника, з 14.11.2017 р.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" має додатково орендоване приміщення, що використовується як адміністративний офіс. Відповідно до даних з ДППЗ «Укрпошта» лист із заявкою за штрихованим ідентифікатором поштового відправлення був вручений йому лише 22.01.2018 р.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2018 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Власов Ю.Л.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та призначено її до розгляду на 14.06.2018 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Київського апеляційного господарського суду № 09.1-08/1494/18 від 13.06.2018 р. у зв`язку з перебуванням судді Власова Ю.Л. 14.06.2018 р. у відрядженні призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/200/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2018 р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 р. було прийнято справу № 911/200/18 до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У судовому засіданні 14.06.2018 р. було оголошено перерву до 10.07.2018 р.

У засідання суду, призначене на 10.07.2018 р., представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду та надав пояснення по суті спору у попередньому судовому засіданні.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаного представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

26.10.2017 р. між ПАТ "Укртрансгаз" (далі - покупець) та ТОВ "ШО "Робочий стіль" (далі - постачальник) було укладено договір № (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник поставляє, а покупець купує взуття різне за кодом ЄЗС ДК 021:2015 - 18810000-0, партіями, в кількості та номенклатурі відповідно до Специфікації (додаток №1).

Згідно з п. 2.1 договору загальна сума договору 127044,00 грн з ПДВ, ціни на товар вказані у специфікації.

Як передбачено п. 3.2.1 договору, покупець зобов'язаний надати заявку на поставку товару постачальнику в письмовій формі.

Постачальник протягом 2 днів з моменту відвантаження направляє покупцю поштою, рекомендованим листом рахунок-фактуру та видаткову накладну (пункт 3.4.1 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору строк поставки товару: не пізніше 10 календарних днів після надання покупцем письмової заявки, місце поставки м. Боярка, вул. Маяковського 49, склад.

Поставка на умовах DDR (поставка із сплатою мита у місці призначення) (пункт 5.2 договору).

Згідно з п. 5.3 договору покупець приймає товар згідно специфікації. Конкретні технічні питання вирішуються безпосередньо представниками сторін к робочому порядку під час надання заявки.

Відповідно до п. 10.2 договору постачальник у випадку прострочення поставки або недопоставки товару у строк, встановлений умовами цього договору, сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості, і не звільняється від виконання своїх зобов'язань (п. 10.2 договору).

Договір набирає чинності з дня підписання його сторонами і діє в частині поставки товарів до 31.12.2018 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 9.1 договору).

26.10.2017 р. між сторонами було укладено додаток №1 до договору - специфікацію, у якій було погоджено найменування, номенклатуру, кількість та ціну товару, що належить до поставки, всього на суму 127044,00 грн (з ПДВ). Додатком № 2 до договору сторони погодили технічні характеристики товару.

03.11.2017 р. позивач звернувся до відповідача з листом-заявкою № 3301ВИХ-17-559 щодо поставки товару на суму згідно укладеного договору та специфікації до нього.

Однак відповідач відповіді на вказаний лист не надав, поставку товару не здійснив.

17.11.2017 р. позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою щодо виконання умов договору поставки № від 26.10.2017 р. з вимогою здійснити поставку товару.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з поставки товару відповідно до умов укладеного договору та на даний час має перед позивачем невиконане зобов'язання щодо поставки товару.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як було встановлено вище, позивач на виконання умов укладеного договору, зокрема, п. 3.2.1 цього договору, направив відповідачу письмову заявку від 03.11.2017 р. № 3301ВИХ-17-599 про поставку обумовленого договором товару.

В процесі розгляду справи місцевим судом за видатковою накладною від 06.02.2018 р. № 41 відповідач поставив, а позивач прийняв частину обумовленого договором товару на суму 88788,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання поставити товар на суму 88788,00 грн за відсутністю предмету спору.

Разом з цим, в частині поставки товару на суму 38256,00 грн зобов'язання відповідача перед позивачем залишається невиконаним.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача підлягає задоволенню в частині зобов'язання ТОВ "ШО "Робочий стіль" поставити ПАТ "Укртрансгаз" товар (взуття різне, крім спортивного та захисного (Взуття різне) за кодом ЄЗС ДК 021:2015-18810000-0) згідно договору від 26.10.2017 р. № за заявкою ПАТ "Укртрансгаз" на суму 38256,00 грн.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 8511,95 грн пені, 8893,08 грн штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, відповідач отримав заявку від позивача 22.01.2018 р., що підтверджується звітом про відстеження пересилання поштового відправлення з офіційного сайту УППЗ "Укрпошта".

Згідно з п. 5.1 договору строк поставки товару: не пізніше 10 календарних днів після надання покупцем письмової заявки.

Отже товар, вказаний у заявці, повинен бути поставлений не пізніше 01.02.2018 р., а з 02.02.2018 р. настало прострочення постачальника.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Встановлено, що пеня нарахована позивачем за період з 14.11.2017 р. по 19.01.2018 р., однак прострочення постачальника настало лише з 02.02.2018 р.

Також позивачем заявлено штраф за прострочення понад 30 календарних днів.

Разом із тим, прострочення поставки понад 30 календарних днів на момент звернення позивача з позовом до суду не настало.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 8511,95 грн пені, 8893,08 грн штрафу є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

За таких обставин, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 02.04.2018 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 02.04.2018 р. у справі № 911/200/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.07.2018 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

С.А. Пашкіна