КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2018 р. Справа№ 910/23357/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Позюбан А.С.

за участю представників

від позивача: Сенчук М.С., за дов. № 133/019-18 від 26.01.2018р.

від відповідача: Міхальов А.О., ордер серія КВ № 350858 від 04.06.2018р., Яценко Я.В., ордер серія КВ № 231036 від 04.06.2018р.

від третьої особи: Аландаренко А.В., за дов. № 25/06/56-Д від 06.06.2018р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Міністерства соціальної політики України

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2018р.

у справі № 910/23357/17 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Міністерства соціальної політики України

до Державного підприємства України "Міжнародний дитячий центр "Артек"

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача Державна аудиторська служба України

про стягнення 520 385,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Міністерство соціальної політики України (далі - Міністерство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства України "Міжнародний дитячий центр "Артек" (далі - Підприємство; ДПУ "МДЦ "Артек") про стягнення завданої матеріальної шкоди (збитків) у сумі 520 385,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час виконання бюджетної програми за КПКВК 2501450 "Оздоровлення і відпочинок дітей, які потребують особливої уваги та підтримки, в дитячих оздоровчих таборах МДЦ "Артек" і ДЦ "Молода гвардія" відповідачем у період з 01.05.2016 по 01.05.2017 в порушення частини другої статті 193 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 8, 9, 10 наказів №851, №287, не виконано умови договорів про надання послуг з оздоровлення дітей та включено до актів про надання послуг вартість окремих послуг на загальних суму 520 385,92 грн., які передбачені калькуляцією вартості одного ліжко-дня путівки, але фактично виконавцем не надані, у зв'язку із чим на думку Державної аудиторської служби України (далі - Служба) державному бюджету України в особі Міністерства завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 520 385,92 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2018 р. у справі № 910/23357/17 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Міністерство соціальної політики України звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2018 р. у справі № 910/23357/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимог у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2018 р. апеляційну скаргу Міністерства соціальної політики України передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2018р. у справі № 910/23357/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства соціальної політики України на рішення Господарського суду м. Києва від 03.03.2018 р. у справі № 910/23357/17, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2018р. призначено справу № 910/23357/17 до розгляду за апеляційною скаргою Міністерства соціальної політики України на рішення Господарського суду м. Києва від 03.03.2018р. на 05.06.2018р.

02.05.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника третьої особи надійшли письмові пояснення по справі в яких просить суд задовольнити апеляційну скаргу Міністерства соціальної політики України в повному обсязі.

04.06.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву та відзив на апеляційну скаргу в якому останній просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 03.03.2018 р. у справі № 910/23357/17 - без змін.

У судове засідання 05.06.2018р. не з'явились уповноважені представники позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018р. розгляд справи № 910/23357/17 було відкладено 19.06.2018р.

У судове засідання 19.06.2018р. не з'явились уповноважені представники позивача, відповідача та третьої особи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду 19.06.2018р. у справі № 910/23357/17 оголошено перерву у судовому засіданні до 26.06.2018р.

25.06.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло пояснення на апеляційну скаргу Міністерства соціальної політики України, в якому просить суд рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2018р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

26.06.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла заява про доручення документів.

Представник позивача та третьої особи в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

13.06.2016р. між Міністерством (замовник) і Підприємством (виконавець) укладено договір №15/05-ПП про закупівлю послуг за державні кошти (далі - Договір №15/05-ПП), за умовами якого:

- відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для організації оздоровлення і відпочинку дітей, які потребують особливої уваги та підтримки, в дитячих центрах "Артек" і "Молода гвардія", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2011р. №227 (із змінами), та з метою забезпечення дітей оздоровленням та відпочинком у 2016 році, виконавець у порядку та на умовах, визначених Договором №15/05-ПП, зобов'язується надати послуги з оздоровлення та відпочинку дітей (3 943 осіб) в ДПУ "МДЦ "Артек" (ДК 016:2010 55.20.1 послуги щодо тимчасового розміщення під час відпусток та інші послуги щодо тимчасового розміщення; ДК 021:20-5 послуги дитячих таборів) (пункт 1.1 Договору №15/05-ПП в реадкції додаткової угоди від 30.08.2016 №1);

- замовник зобов'язується оплачувати такі послуги відповідно до калькуляції вартості одного ліжко-дня путівки у ДПУ "МДЦ "Артек" (додаток 1), специфікації путівок для оздоровлення дітей у ДПУ "МДЦ "Артек" (додаток 2) та переліку послуг, які входять до вартості путівки до ДПУ "МДЦ "Артек" (пункт 1.2 Договору №15/05-ПП);

- вартість послуг за Договором №15/05-ПП складає 26 208 035,70 грн., у тому числі: за переговорною процедурою закупівлі вартість послуг складає 23 842 635,60 грн., за рахунок коштів загального фонду державного бюджету без ПДВ згідно із специфікацією; за рахунок батьківської плати - 2 365 400,10 грн. без ПДВ відповідно до специфікації (пункт 3.1 Договору №15/05-ПП);

- замовник здійснює попередню оплату в розмірі 70% від вартості путівок відповідної зміни, яка сплачується за рахунок бюджетних коштів загального фонду шляхом перерахування їх на рахунок виконавця протягом 7 банківських днів після надання рахунку (пункт 4.1 Договору №15/05-ПП);

- виконавець протягом30 календарних днів з дня надходження коштів як попередньої оплати підтверджує їх використання згідно з актом приймання-передачі наданих послуг (пункт 4.2 Договору №15/05-ПП);

- остаточний розрахунок з виконавцем за надані послуги здійснюється не пізніше 7 календарних днів з дня підписання акта приймання-передачі наданих послуг за рахунок бюджетних коштів та за рахунок коштів, які сплачуються за рахунок батьків (осіб, які їх замінюють) або інших джерел, не заборонених законодавством; такий розрахунок проводиться з урахуванням невикористаних ліжко-днів за путівкою (пункт 4.3 Договору №15/05-ПП);

- строк надання послуг: 22.06.2016 - 23.12.2016 (пункт 5.1 Договору №15/05-ПП в редакції додаткової угоди від 30.08.2016р. №1);

- Договір №15/05-ПП набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за Договором №15/05-ПП, але не пізніше ніж до 31.12.2016р. (пункт 10.1 Договору №15/05-ПП).

Додатковими угодами від 30.08.2016р. №1, від 17.10.2016р. №2 і від 22.11.2016р. №3 вносилися зміни до специфікації путівок для оздоровлення дітей.

Відповідно до змін внесених додатковою угодою від 22.11.2016р. №3 до специфікації путівок для оздоровлення дітей загальна вартість путівок склала 26 208 035,70 грн.

14.03.2017р. Міністерством (замовник) і Підприємством (виконавець) укладено договір №06-ПП про закупівлю послуг за державні кошти (далі - Договір №06-ПП), за умовами якого:

- відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для організації оздоровлення і відпочинку дітей, які потребують особливої уваги та підтримки, в дитячих центрах "Артек" і "Молода гвардія", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2011р. №227 (із змінами), та з метою забезпечення дітей оздоровленням та відпочинком у 2017 році, виконавець у порядку та на умовах, визначених Договором №06-ПП, зобов'язується надати послуги з оздоровлення та відпочинку 9 570 дітей на 21 календарний день перебування у закладі (ДК 021:20-5 послуги дитячих таборів) (пункт 1.1 Договору №06-ПП);

- замовник зобов'язується оплачувати такі послуги відповідно до калькуляції вартості ліжко-дня путівки у ДПУ "МДЦ "Артек" (додаток 1), специфікації путівок для оздоровлення дітей у ДПУ "МДЦ "Артек" (додаток 2) та переліку послуг, які входять до вартості путівки до ДПУ "МДЦ "Артек" (додаток 3) (пункт 1.2 Договору №06-ПП);

- вартість послуг за Договором №06-ПП складає 78 378 300 грн., у тому числі: за рахунок коштів загального фонду державного бюджету - 71 726 382 грн. без ПДВ відповідно до специфікації; за рахунок батьківської плати - 6 651 918 грн. без ПДВ згідно із специфікацією (пункт 3.1 Договору №06-ПП);

- замовник здійснює попередню оплату в розмірі 70% від вартості путівок відповідної зміни, яка сплачується за рахунок бюджетних коштів загального фонду шляхом перерахування їх на рахунок виконавця протягом 7 банківських днів після надання рахунку (пункт 4.1 Договору №06-ПП);

- виконавець протягом 30 календарних днів з дня надходження коштів як попередньої оплати підтверджує їх використання відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг (пункт 4.2 Договору №06-ПП);

- остаточний розрахунок з виконавцем за надані послуги здійснюється не пізніше 7 календарних днів з дня підписання акта приймання-передачі наданих послуг за рахунок бюджетних коштів та за рахунок коштів, які сплачуються за рахунок батьків (осіб, які їх замінюють) або інших джерел, не заборонених законодавством; такий розрахунок проводиться з урахуванням невикористаних ліжко-днів за путівкою (пункт 4.3 Договору №06-ПП);

- строк надання послуг: 28.02.2017р. - 25.12.2017р. (пункт 5.1 Договору №06-ПП);

- Договір №06-ПП набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за Договором №06-ПП, але не пізніше ніж до 31.12.2017р. (пункт 10.1 Договору №06-ПП).

Позивач заявив позовні вимоги про стягнення з Підприємства завданої матеріальної шкоди (збитків) у сумі 520 385,92 грн., посилаючись, зокрема, на проведену Службою ревізію фінансово-господарської діяльності Міністерства, якою було встановлено, що відповідачем завищено вартість послуг на суму 520 385,92 грн. за укладеними сторонами даного спору Договорами №15/05-ПП і №06-ПП.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 статті 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 4 ч. 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Судом встановлено, що на виконання умов Договорів №15/05-ПП і №06-ПП відповідачем були надані послуги, які були прийняті позивачем без зауважень, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі наданих послуг, підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками юридичних осіб.

Згідно з ч.1 та 3 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Судом встановлено, що Договір сторонами укладено з узгодженням всіх істотних умов; Договір виконано частково як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, тобто роботи частково виконані, прийняті та оплачені; жодних претензій та зауважень зі сторони замовника підряднику заявлено не було.

Відповідно до ч.1 та 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

В спростування доводів викладених в апеляційній скарзі Державне підприємство України "Міжнародний дитячий центр "Артек" зазначає наступне.

Щодо твердження позивача про обов'язок Мінсоцполітики відповідно до договірних зобов'язань своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату послуг.

Відповідно до п. 5.3. Розділу 5 «Надання послуг» договору від 14.03.2017 року № 06-ПП визначено, що: «У разі виявлення недоліків, Замовник протягом трьох робочих днів з дня отримання акта направляє виконавцю письмову відмову від прийняття наданих послуг із зазначенням виявлених недоліків».

Крім того, п. 5.4. Розділу 5 «Надання послуг» договору від 14.03.2017 року № 06-ПП визначено, що: «У разі, якщо замовник не заявив про недоліки в обумовлений у п. 5.3. строк, послуги вважаються прийнятими замовником і він зобов'язаний оплатити їх вартість».

Аналогічне вказано і в договорі від 13.06.2016 № 15/05-ПП.

Вищезазначене підтверджує зобов'язання позивача своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату послуг, в рамках договірних зобов'язань. Проте, тільки у випадку, якщо позивач не заявить про недоліки під час надання послуг.

Щодо твердження Мінсоцполітики України, що акти приймання передачі послуг є тільки підставою для проведення розрахунків, а не отриманням послуг від ДПУ «МДЦ «Артек».

З вказаним твердженням не можна погодитись, у зв'язку з наступним.

Акт приймання передачі послуг, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинним документом, який містить відомості про господарську операцію, тобто є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції (в даному випадку надання послуги щодо оздоровлення та відпочинку дітей в ДПУ «МДЦ «Артек»), а не тільки підставою для здійснення розрахунків.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.07.2016 р. у справі № 804/15863/15 (К/800/13 578/16).

Всі акти приймання передачі послуг підписані Мінсоцом без зауважень.

Щодо відсутності повноважень у Мінсоцполітики України в частині перевірки бухгалтерської документації.

Згідно п. 7.8 Розділу 7 «Відповідальність Сторін» договору від 14.03.2017 року № 06-ПП визначено, що: «Виконавець несе відповідальність за цільове використання коштів з бюджету та фактичні витрати відповідно до бухгалтерського обліку, а Замовник має право перевіряти їх з первинними документами».

Аналогічне вказано і в договорі від 13.06.2016 № 15/05-ПП (п. 7.7).

Відповідно до п. 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 № 88 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 р. за № 168/704 (далі - Положення) первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Пунктом 2.2. Положення визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарській операцій є первинні документи.

Отже, твердження позивача викладене в апеляційні скарзі щодо відсутності повноважень, в частині, перевірки бухгалтерського обліку (первинних документів), які пов'язані з виконанням даних договірних зобов'язань не відповідають дійсності.

Щодо процедури ціноутворення у межах калькуляції ліжко-дня.

Необхідно зазначити, що загальна вартість путівки затверджується та погоджується Мінсоцполітики та є невід'ємною частино договору про закупівлю за державні кошти (додаток до договору № 1).

Щодо обов'язковості виконання вимоги Держаудитслужби про усунення виявлених порушень законодавства.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 2 Закону головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного і фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Згідно з положеннями пункту 7 статті 10 Закону органу державного фінансового контролю надається право, зокрема пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Вищенаведене дає підстави для висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених під час перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Таку правову позицію стосовно вирішення спорів цієї категорії неодноразово висловлював Верховний Суд України, зокрема правовий висновок щодо застосування положень статті 2, пункту 7 статті 10 Закону про підстави і порядок пред'явлення та виконання вимоги органу державного фінансового контролю про усунення порушень вимог законодавства, яка містить вказівку вжити заходи для відшкодування шкоди, міститься у постановах від 18 листопада 2014 року (справа № 21-632а 14), від 10 лютого 2015 року (справа № 21-461а14), від 09 червня 2015 року (справа № 21-54а15), від 23 червня 2015 року (справа № 21-358а15), від 02 грудня 2015 року (справа № 826/80/13-а), від 23 лютого 2016 року (справа № 818/1857/14).

Щодо неякісного надання послуг під час проведення екскурсій.

Протягом І-VII змін 2016 року витрати за статтею «Культзаходи» (витрати на квитки та екскурсійне обслуговування) не повністю відповідали плановим показникам, з наступних причин:

- можливість безкоштовного відвідування (екскурсій) окремих закладів, установ, музеїв (наприклад, захід на Софіївській площі м. Київ присвячений заявці міст України щодо проведення «Євробачення 2017», Кондитерська фабрика «Рошен» та інші);

- у зв'язку із комплектацією Служби реалізації програм та проведення заходів ДПУ «МДЦ «Артек» кваліфікованими спеціалістами, окремі екскурсії проводилися працівниками служби без залучення екскурсоводів;

- внаслідок поширення інфекційних захворювань та введення карантинних заходів в ДПУ «МДЦ «Артек» у грудні 2016 року за рекомендаціями Центру превентивної медицини Державного управління справами було заборонено проведення екскурсій для дітей (804 дитини). Невикористана сума коштів була направлена на пріоритетні завдання для забезпечення оздоровлення дітей у даний період (придбання медикаментів, проведення превентивних протиепідемічних заходів щодо запобігання поширення інфекцій тощо). Дані статті витрат були документально підтверджені.

Крім того, під час проведення зустрічної звірки посадовим особам Держаудитслужби було надано копії наказів по екскурсіях зі списками дітей, які фактично перебували на екскурсії, акти виконаних робіт по перевезенню автотранспортом дітей, але вони не були враховані.

З метою підтвердження надання послуг під час проведення екскурсій відповідач надав копії наказів.

Щодо періодичної преси та придбання літератури.

Накладні витрати, зокрема витрати на періодичну пресу та придбання літератури, передбачені у калькуляції вартості одного ліжко-дня, не були актуальними протягом оздоровчих змін 2016 року, так як ДПУ «МДЦ «Артек» були придбані сучасні програмно-інтерактивні комплекси - мультимедійні дошки - за рахунок коштів Державного бюджету (за бюджетною програмою Державного управління справами КПКВК 0301060). Дані кошти були спрямовані на інші статті витрат калькуляції, проте в рамках загальної вартості путівки.

Щодо придбання спеціального одягу та вогнегасників.

Витрати на охорону праці, визначені в калькуляції вартості одного ліжко-дня, були направлені на придбання спеціального робочого одягу для забезпечення безпечних умов праці. Крім того, для гарантування пожежної безпеки на підприємстві були придбані вогнегасники - дані витрати були передбачені за статтею витрати на охорону праці.

У зв'язку з цим, твердження позивача щодо відсутності документального підтвердження придбаного товару, не відповідає дійсності.

Щодо підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів.

Стаття «Інші витрати» включала витрати на підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів. Враховуючи те, що значна частина працівників були зараховані до ДПУ «МДЦ «Артек» в порядку переведення з ДП «СК «Пуща-Озерна» та відповідно мали необхідні свідоцтва, дозволи. Дані кошти були спрямовані на інші статті витрат калькуляції. Проте, в рамках загальної вартості путівки.

Щодо витрат передбачених калькуляцією у 2017 році.

Витрати, передбачені калькуляцією вартості одного ліжко-дня на 2017 рік, були використані протягом року у відповідності до потреб без прив'язки до конкретної зміни, однак, не обмежуючи жодну дитину. Про що листом від 28.07.2017 р. вих. № 438 було поінформовано Міністерство соціальної політики України.

Перерозподіл (збільшення/зменшення) витрат між статтями калькуляції не впливає на загальну вартість путівки, договору та якість надання послуг з оздоровлення та відпочинку дітей.

Крім того, в акті Держаудитслужби України не вказано жодного нормативного-правового акту який забороняє здійснювати перерозподіл коштів відповідно до статей витрат калькуляції та в свою чергу можливо могло б порушити ДПУ «МДЦ «Артек». У зв'язку з цим, факти можливих порушень не доведено. Крім того, в актах прийому передачі послуг вказується розрахунок в розрізі кількості путівок, а не в обсягах витрат визначених калькуляцією. При цьому, загальна вартість однієї путівки не збільшувалась та в свою чергу сума договору також не збільшувалась.

В ході зустрічної звірки посадовим особам контролюючого органу було надано документи щодо підтвердження витрат, як у 2016 році так і 2017 році. При цьому, ДПУ «МДЦ «Артек» листом від 19.06.2017 № 367 на адресу Держаудитслужби України було направлено додаткову документацію, з метою спростування фактів не виконання умов договорів про надання послуг з оздоровлення дітей та включення до актів про надання послуг окремих послуг, які передбачені калькуляцією вартості одного ліжко-дня, але фактично виконавцем не надані.

Щодо завдання державному бюджету в особі Мінсоцполітики матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 520 385,92 грн.

Відповідно до листа від 11.01.2012 № 02-18/39 Державної фінансової інспекції України, правонаступником якої є Державна аудиторська служба України, визначено «...Збитки внаслідок вчинення інших порушень законодавства визначаються органами Держфінінспекції України у разі наявності нормативно-правового акта, який визначає порядок їх обрахунку щодо окремих видів порушень, а також відповідно до вимог Цивільного та Господарського кодексів України та керуючись визначенням збитків, наведеним у Порядку взаємодії між органами державної контрольно- ревізійної служби та органами прокуратури, внутрішніх справ і Служби безпеки України, затвердженому наказом ГоловКРУ, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Генеральної прокуратури України від 19.10.2006 р. N 346/1025/685/53, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1166/13040».

Відповідно до Порядку взаємодії між органами державної контрольно-ревізійної служби та органами прокуратури, внутрішніх справ і Служби безпеки України, затвердженому наказом ГоловКРУ, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Генеральної прокуратури України від 19.10.2006 р. № 346/1025/685/53, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1166/13040 матеріальна шкода (збитки) - втрата активів чи недоотримання належних доходів об'єктом контролю та/або державою, що сталися внаслідок порушення законодавства об'єктом контролю шляхом дій або бездіяльності його посадових (службових) осіб. Втрата активів - безповоротне зменшення активів через: перерахування (сплату) коштів; відчуження, недостачу, знищення (псування) чи придбання неліквідного (зіпсованого) майна; втрату боржника у зобов'язанні; зменшення частки державної (комунальної) власності у статутному фонді господарського товариства.

З огляду на викладене, враховуючи положення Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 03.02.2016 № 43 акт перевірки контролюючого органу (Державної аудиторської служби України) може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

Акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача з відшкодування витрат та не підтверджує порушення відповідачем умов укладених між сторонами договорів.

Отже, посилання Мінсоцполітики України на результати перевірки, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами правочину та не можуть ніяким чином їх змінювати, а є лише підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому законом порядку.

Аналогічну позицію наведено у постановах Вищого господарського суду України від 04.03.2015 у справі № 904/5477/14, від 10.02.2015 у справі № 906/1193/14 та від 17.06.2014 у справі №910/20699/13.

Крім того, за умови існування між Мінсоцполітики України та ДПУ «МДЦ «Артек» договірних правовідносин, стороною яких Державна аудиторська служба України не являється, посилання на акт ревізії від 04.08.2017 року № 04-22/12, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором, та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг.

Аналогічна судова практика викладена в постановах Верховного Суду від 30.01.2018 р. у справі № 910/10637/17 та від 21.05.2018 р. у справі № 922/2310/17, яка стверджує, що акт ревізії Державної аудиторської служби України не є належним доказом в обґрунтування заподіяння збитків та наявності цивільного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що завдані збитки настали внаслідок протиправних дій відповідача, не доведено безпосередній причинний зв'язок між діями відповідача та заподіянням шкоди. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами Договорів №15/05-ПП і №06-ПП і не можуть їх змінювати, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи відповідача.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2018р. у справі № 910/23357/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства соціальної політики України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2018р. у справі № 910/23357/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/23357/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець