ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2018 р. Справа № 5015/3292/12

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Марка Р.І.

суддів Костів Т.С.

Дубник О.П.,

секретар судового засідання Мазепа Н.В.

за участю представників:

від позивача: Іващенко І.О.;

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: Заяць О.І.;

від відповідача-3: Бідак О.О.;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мальви-Меблі", б/н від 25.05.2017р. (вх. № 01-05/2600/17 від 06.06.17)

на рішення Господарського суду Львівської області від 26.09.2012 (суддя Рим Т.Я., повне рішення складено 01.10.2012р.)

у справі № 5015/3292/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Мальви ЛТД", м. Львів

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мальви-Меблі", м. Львів

до відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мальви-Маркет", м. Львів

про солідарне стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

06.08.2012р. до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про солідарне стягнення заборгованості.

Позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, обґрунтовуються тим, що відповідач 1 у порушення положень кредитного договору №166/08 від 25.06.2008 р. не повернув кредиту та процентів, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 663 813,12 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 р. становить 5 305 858,29 грн.), а саме: 638 933,09 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 р. становить 5 106 992,19 грн.) заборгованості за кредитом; 20 865,46 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 р. становить 166 777,63 грн.) заборгованості за процентами; 4 014,57 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 р. становить 32 088,46 грн.) заборгованість за підвищеними відсотками за користування кредитом. З огляду на те, що у позивача виникло право вимоги до відповідача 1, враховуючи факт укладення між позивачем і відповідачем 2 договору поруки №SU-04-166/08 від 31.03.2011 р., між позивачем і відповідачем 3 договору поруки №SU-3/166/08 від 25.06.2008 р., позивач вимагає стягнення зазначених вище сум заборгованості з відповідачів солідарно.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.09.2012 у справі № 5015/3292/12 позов задоволено. Присуджено до стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача 638 933,09 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 становить 5 106 992, 19 грн) заборгованості за кредитом, 20 865, 46 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 становить 166 777, 63 грн) заборгованості за процентами, 4 014, 57 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 становить 32 088, 46 грн) заборгованість за підвищеними процентами за користування кредитом, 64 380,00 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Оскарженим рішенням встановлено, що Банком було надіслано вимогу від 21.11.2011р. №3509 ГО про дострокове погашення кредиту. Тому суд з врахуванням норм чинного законодавства дійшов висновку, що у відповідача виник обов'язок достроково повернути кредит після надіслання вимоги Банком. Таким чином, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що вимоги Банку про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 638 933,09 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 р. становить 5 106 992,19 грн.) є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Стосовно вимоги Банку стягнути проценти за користування кредитом, то суд при прийнятті рішення виходив з наступного. Відповідно до пункту 1.3.11 та 1.3.2. Кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку проценти за ставкою у розмірі 12 mnth Libor+8,88% річних за кредитом у доларах США, якщо згідно умов договору не встановлений інший розмір ставки. За користування кредитними коштами (всією сумою або частиною) понад встановлений договором строк (понад терміни, встановлені графіком погашення платежів) встановлюється нова процентна ставка у розмірі 12 mnth Libor+17,88% річних за кредитом у доларах США. Додатковими угодами №№8-14 від 30.03.2009 р. сторони Кредитного договору встановили наступний порядок сплати процентів:починаючи з 30.03.2009 р. позичальник сплачує банку проценти за користування траншами у розмірі 3 mnth Libor+12,48% річних; за користування траншами понад встановлений відповідними Додатковими угодами до Кредитного договору строк встановлюється процентна ставка у розмірі 3 mnth Libor+21,48% річних. За таких обставин суд вважає правомірними та підставними вимоги Банку стягнути проценти за користування кредитом в сумі 20 865,46 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 р. становить 166 777,63 грн.) та 4 014,57 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 р. становить 32 088,46 грн.) заборгованості за підвищеними відсотками за користування кредитом. Отже, суд першої інстанції встановив факт порушення відповідачем 1 умов Кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, а також на підставі Договорів поруки 1 та 2, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідачів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Львівської області від 26.09.2012р. у справі № 5015/3292/15, відповідач - 2 звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 26.09.2012р. скасувати та прийняте нове, яким в позові відмовити повністю.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема тим, що при винесенні рішення судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

При цьому, скаржник звертає увагу на те, що у разі підтвердження виконання підпису на договорі поруки № SU-04-166/08 від 31.03.2011 року від імені юридичної особи не посадовою особою, яка має право діяти відповідно до установчих документів та закону, а іншою невідомою особою, що не має таких повноважень, то наданий позивачем вищезазначений договір поруки не являтиметься належним та достатнім доказом у підтвердження факту виникнення у ТзОВ «Мальви-Меблі» обов'язків за зобов'язаннями ТзОВ «Підприємство Мальви ЛТД» відповідно до кредитного договору № 166/08 від 25.06.2008р. Скаржник наголосив на тому, що з огляду на положення п.1.2.2 кредитного договору та вимоги № 3509ГО від 21.11.2011 року, банк змінив строк виконання кредитного договору № 166/08 від 25.06.2008 року з 24.06.2013 року на 31.12.2011 року. Таким чином, у ПАТ «Універсал Банк» виникло право на звернення до суду з позовом до ТзОВ «Мальви-Меблі» як до поручителя, починаючи з 01.01.2012 року і протягом наступних шести місяців, тобто по 01.07.2012 року, однак з таким позовом банк звернувся лише 02.08.2012 року.

На адресу суду від відповідача - 3 надійшли письмові пояснення б/н від 15.06.2017 р., в яких останній просить апеляційну скаргу задоволити, рішення Господарського суду Львівської області у даній справі від 26.09.2017р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю. При цьому, відповідач - 3 зазначає, що на момент звернення ПАТ «Універсал Банк» з позовом порука вже була припинена, судом в межах розгляду справи № 914/1353/16 встановлено припинення поруки, зокрема строк виконання кредитного договору № 166/08 від 25.08.2008 року настав 31.12.2011. Отже на думку відповідача - 3, у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання позичальника починаючи з 01.01.2012 року і протягом наступних шести місяців, тобто по 01.07.2012 року, проте банк звернувся до суду лише 02.08.2012 року, тобто після спливу строку дії поруки. Крім того, усі вимоги ТзОВ «Мальви ЛТД» перед ПАТ «Універсал Банк» на сьогоднішній день є погашеними про що свідчить ухвала Господарського суду Львівської області від 25.03.2016р. у справі № 914/687/15. Також, вимога про солідарне стягнення заборгованості з поручителів не ґрунтується на законні, оскільки заявлена до поручителів одночасно, відтак це є самостійною вимогою для скасування рішення суду.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу б/н від 16.06.2017р. (01-04/4081/17 від 19.06.2017р.), в якому останній просить рішення Господарського суду Львівської області у даній справі залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення з посиланням на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що свідчить про те, що договір поруки № SU-04-166/08 від 31.03.2011 року був підписаний невідомою особою. Крім того, у вимозі банк вимагав від поручителя сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором протягом тридцяти днів з моменту отримання цієї вимоги, оскільки в матеріалах справи не містяться докази одержання вимоги № 3438ГО від 21.11.2011 року боржником та поручителями то порука не може вважатися припинена.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Юрченко Я.О., судді - Дубник О.П., Хабіб М.І.) від 19.06.2017р. зупинено провадження у справі № 5015/3292/12 до вирішення Господарським судом Львівської області справи № 914/438/17.

Розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду № 23 від 17.04.2018р. у зв'язку із відставкою головуючого судді Юрченка Я.О. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 5015/3292/12.

Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями КП "Документообіг господарських судів", 17.04.2018р. справу за № 5015/3292/12 розподілено до розгляду судді - доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Дубник О.П. та Хабіб М.І.

Позивачем на адресу суду надіслано клопотання Вих. № 952-юд від 21.05.2018р. (вх. № 01-04/3168/18 від 22.05.18) яким останній повідомляє суд про те, що 25.04.2018р. Господарським судом Львівської області ухвалено рішення по справі № 914/438/17, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ "Мальви-Меблі" - відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2018р. поновлено провадження у даній справі та призначено розгляд справи на 25.06.2018 р.

15.12.2017 р. набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 р. №2147-VIII.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень ГПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки провадження у справі № 5015/3292/12 було порушено до набрання чинності поточною редакцією Кодексу, відтак, за змістом вищенаведеного припису її належить розглядати саме за правилами нової редакції Кодексу.

Позивачем (скаржником) засобами поштового зв'язку надіслано на адресу суду клопотання, Вих. 985-юд від 11.06.2018р. (вх. № 01-04/3602/18 від 13.06.18), про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, визначивши один із судів, відповідальний за проведення відеоконференції, а саме: Оболонський районний суд м. Києва (04212, м. Київ, вул. Тимошенка, 2-Є), Господарський суд м. Києва (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 44-В), Київський апеляційний господарський суд (04116, м. Київ, вул. Шолуденка,1) або Дарницький районний суд м. Києва (02068, м. Київ, вул. Кошица, 5-а).

Розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду № 206 від 19.06.2018р. у зв'язку із перебуванням у відпустці судді - члена колегії Хабіб М.І. призначено автоматизовану заміну складу колегії суддів у справі № 5015/3292/12.

Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями КП "Документообіг господарських судів", 17.04.2018р. справу за № 5015/3292/12 розподілено до розгляду судді - доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Дубник О.П. та Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 року задоволено клопотання апелянта та призначено судове засідання на 25.06.2018 року в режимі відеоконференції.

На адресу суду від відповідача - 3 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копію постанови по справі № 914/1353/16, оскільки останньою було встановлено обставини, які стосуються предмета та підстав даного позову.

Від відповідача -2 на адресу суду надійшли письмові пояснення по даній справі, в яких останній зазначає, що враховуючи те, що строк повернення кредиту в повному обсязі настав 31.12.2011р.,(що встановлено по справі № 914/1353/16) ПАТ «Універсал Банк» повинен був звернутися до суду з даним позовом до відповідача 3, як поручителя, протягом шести місяців, тобто не пізніше 01.07.2012 р., а звернувся лише 06.08.2012 року тобто з пропуском терміну встановленого ч. 4 ст. 599 ЦК України, а тому договір поруки припинився.

В судовому засіданні представники позивача, відповідача-2 та відповідача-3 надали пояснення по суті спору, а також пояснення з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасуванню з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи судами встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" є правонаступником відкритого акціонерного товариства "Універсал банк", що підтверджується статутом ПАТ "Універсал Банк" (затвердженим загальними зборами акціонерів ВАТ "Універсал Банк", протокол №2-2009 від 22.06.2009 р.) та свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи №479981 від 08.07.2009 р.

Між ВАТ "Універсал Банк" та ТзОВ "Підприємство Мальви ЛТД" укладено кредитний договір №166/08 від 25.06.2008 р. (надалі -Кредитний договір). За умовами цього договору банк (позивач у справі) зобов'язується надавати позичальнику (відповідач 1 у справі), а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку строковий кредит в сумі, що дорівнює 800 000,00 доларів США (еквівалент 3 879 760,00 грн. за курсом НБУ на день укладення) у порядку і на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.2.2 Кредитного договору встановлено строк повернення кредиту - не пізніше 24.06.2013 р.

Між відповідачем 1 та позивачем 27.06.2008 р. укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору. Згідно з умовами цієї угоди відповідачу 1 надано транш у розмірі 300 000,00 доларів США із строком повернення - не пізніше 24.06.2013 р. Факт надання траншу підтверджується меморіальним валютним ордером №015WCL від 27.06.2008 р. на суму 300 000,00 доларів США.

Між позичальником (ТзОВ «Мальви ЛТД») та Банком 27.06.2008 р. укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору. Згідно з умовами цієї угоди позичальнику надано транш у розмірі 10 000,00 доларів США із строком повернення - не пізніше 24.06.2013 р. Факт надання траншу підтверджується меморіальним валютним ордером №015WCL від 27.06.2008 р. на суму 10 000,00 доларів США.

Між позичальником та Банком 02.07.2008 р. укладено Додаткову угоду №3 до Кредитного договору. Згідно з умовами цієї угоди позичальнику надано транш у розмірі 140 000,00 доларів США із строком повернення - не пізніше 24.06.2013 р. Факт надання траншу підтверджується меморіальним валютним ордером №015WCL від 02.07.2008 р. на суму 140 000,00 доларів США.

Між позичальником та Банком 16.07.2008 р. укладено Додаткову угоду №4 до Кредитного договору. Згідно з умовами цієї угоди позичальнику надано транш у розмірі 10 000,00 доларів США із строком повернення - не пізніше 24.06.2013 р. Факт надання траншу підтверджується меморіальним валютним ордером №015WCL від 16.07.2008 р. на суму 10 000,00 доларів США.

Між позичальником та Банком 21.07.2008 р. укладено Додаткову угоду №5 до Кредитного договору. Згідно з умовами цієї угоди позичальнику надано транш у розмірі 27 600,00 доларів США із строком повернення - не пізніше 24.06.2013 р. Факт надання траншу підтверджується меморіальним валютним ордером №015WCL від 21.07.2008 р. на суму 27 600,00 доларів США.

Між позичальником та Банком 29.07.2008 р. укладено Додаткову угоду №6 до Кредитного договору. Згідно з умовами цієї угоди позичальнику надано транш у розмірі 112 400,00 доларів США із строком повернення - не пізніше 24.06.2013 р. Факт надання траншу підтверджується меморіальним валютним ордером №015WCL від 29.07.2008 р. на суму 112 400,00 доларів США.

Між позичальником та Банком 08.09.2008 р. укладено Додаткову угоду №7 до Кредитного договору. Згідно з умовами цієї угоди позичальнику надано транш у розмірі 100 000,00 доларів США із строком повернення - не пізніше 24.06.2013 р. Факт надання траншу підтверджується меморіальним валютним ордером №015WCL/101339 від 08.09.2008 р. на суму 100 000,00 доларів США.

Додатковими угодами №№8-14 від 30.03.2009 р. сторони Кредитного договору підтвердили прийняті на себе зобов'язання за Додатковими угодами №№1-7, встановили порядок користування кредитними коштами та сплати процентів:

- починаючи з 30.03.2009 р. позичальник сплачує банку проценти за користування траншами у розмірі 3 mnth Libor+12,48% річних,

- за користування траншами понад встановлений відповідними Додатковими угодами до Кредитного договору строк встановлюється процентна ставка у розмірі 3 mnth Libor+21,48% річних,

- встановлено нові графіки погашення кредитних коштів.

У додатковій угоді №15 від 28.12.2009 р. до Кредитного договору, позичальником та Банком погоджено новий графік погашення заборгованості за кредитом за наданими позичальнику траншами на підставі Додаткових угод №№1-7.

У додатковій угоді №16 від 31.03.2011 р. до Кредитного договору, позичальником та Банком погоджено новий графік погашення заборгованості за кредитом за наданими позичальнику траншами на підставі Додаткових угод №№1-7.

Між ВАТ "Універсал Банк" та ТзОВ "Мальви-Маркет" укладено договір поруки №SU-3/166/08 від 25.06.2008 р. (надалі - Договір поруки 1). За умовами цього договору поручитель (відповідач 3 у справі) зобов'язується перед кредитором (позивач у справі) відповідати за невиконання ТОВ «Підприємство Мальви ЛТД» (, відповідач 1 у справі) усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Кредитного договору, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

У додаткових угодах №1 від 30.03.2009 р., №2 від 28.12.2009 р. до Договору поруки 1 позивачем та відповідачем 3 погоджено зміни, у відповідності зі змінами, внесеними Додатковими угодами №№8-15 від 30.03.2009 р. до Кредитного договору.

Між ВАТ "Універсал Банк" та ТзОВ "Мальви-Меблі" укладено договір поруки №SU-04-166/08 від 31.03.2011 р. (надалі - Договір поруки 2). За умовами цього договору поручитель (відповідач 3 у справі) зобов'язується перед кредитором (позивач у справі) відповідати за невиконання ТОВ «Підприємство Мальви ЛТД» (, відповідач 1 у справі) усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Кредитного договору, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником (відповідач 1 у справі).

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Універсал Банк» надіслано відповідачу 1 вимогу від 21.11.2011 р. №3509 ГО про погашення заборгованість за Кредитним договором. Згідно з цією вимогою у випадку не повернення простроченої заборгованості термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на 31 день з моменту отримання цієї вимоги та банк буде вимушений стягнути всю суму кредиту в примусовому порядку. Вимога надіслана 21.11.2011 р., про що свідчить поштова квитанція, долучена до матеріалів справи.

Крім того, ПАТ «Універсал Банк» надіслано відповідачу 2 вимогу від 21.11.2011 р. №3438 ГО про погашення заборгованість за Кредитним договором, про що свідчить поштова квитанція від 21.11.2011 р., долучена до матеріалів справи.

Також, ПАТ «Універсал Банк» надіслано відповідачу 3 вимогу від 21.11.2011 р. №3510 ГО про погашення заборгованість за Кредитним договором, про що свідчить поштова квитанція від 21.11.2011р., долучена до матеріалів справи.

Аналізуючи зазначені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вказано вище, рішення місцевим господарським судом прийнято 26.09.2012р.

Однак, як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, при розгляді даної справи в порядку апеляційного оскарження, 19.11.2015 Господарським судом Львівської області у справі № 914/687/15 винесено судове рішення про припинення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Мальви ЛТД", у зв'язку з визнанням її банкрутом.

Слід зазначити, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.01.2016 ухвалу Господарського суду Львівської області від 19.11.2015 було скасовано, справу № 914/687/15 передано на розгляд до місцевого господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Львівського області від 25.03.2016 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство Мальви ЛТД" ліквідовано та встановлено, що вимоги всіх кредиторів до банкрута, в тому числі, що заявлені у даній справі, а саме: вимоги Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" на суму 22 886 835,57 грн., Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" на суму 300,00 грн., Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області ) на суму 1 427 857, 21 грн, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Мальви ЛТД" перед Державним бюджетом України на суму 3 654, 00 грн, а також ті вимоги, що не заявлені взагалі по даній справі, вважаються погашеними.

Виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Зобов'язано державного реєстратора провести державну реєстрацію припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Мальви ЛТД" та внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення ТзОВ "Підприємство Мальви ЛТД" та запис щодо припинення провадження у справі про банкрутство ТзОВ "Підприємство Мальви ЛТД".

Вказана ухвала залишена без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 та Вищого господарського суду України від 30.08.2016.

За приписами частини 2 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу , які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у даному випадку відповідача -1 (боржника) у справі припинено як юридичну особу в результаті ліквідації, тобто без переходу прав і обов'язків до будь-якої іншої юридичної особи його правонаступника.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження в частині солідарного стягнення з ТзОВ «Підприємство Мальви ЛТД» на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості по кредитному договору № 166/08 від 25.06.2008р. із подальшими змінами і доповненнями заборгованості у сумі 638 933, 09 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 р. становить 5 106 992, 19 грн.) у справі підлягає закриттю на підставі п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Крім того, як уже було вищенаведено, між Банком і ТзОВ "Мальви-Маркет" та ТзОВ «Мальви-Меблі» укладено договори поруки №SU-3/166/08 від 25.06.2008 р. та №SU-04-166/08 від 31.03.2011 р. За умовами договорів поручителі зобов'язувалися перед кредитором відповідати за невиконання ТОВ Підприємство Мальви ЛТД" усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Кредитного договору, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

З врахуванням вищезазначеного, позивач у даній справі просить стягнути солідарно з боржника, та поручителів суму заборгованості за кредитним договором № 166/08 від 25.06.2008р. із подальшими змінами і доповненнями.

Однак, колегія суддів вважає, що дані позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статей 526, 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Згідно з частиною 2 статті 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі, поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно приписів статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Водночас приписами статті 559 Цивільного кодексу України унормовано, що порука припиняється зокрема з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як уже було зазначено, Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.03.2016р. у справі № 914/687/15, якою затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, ліквідовано ТзОВ «Підприємство Мальви ЛТД» та встановлено, що вважається погашеними вимоги кредитора ПАТ «Універсал Банк» до боржника ТзОВ «Підприємство Мальви ЛТД» на суму 22886835, 57 грн, а також ті вимоги, що не заявлені взагалі по даній справі; державному реєстратору провести державну реєстрацію припинення ТзОВ «Підприємство Мальви ЛТД» та внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення ТзОВ «Підприємство Мальви ЛТД» та записи щодо припинення провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Підприємство Мальви ЛТД».

Частиною 1 статті 609 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов'язання припиняється у зв'язку з ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема, за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Таким чином грошове зобов'язання ТзОВ «Підприємство Мальви ЛТД» перед ПАТ «Універсал Банк» припинено у зв'язку з ліквідацією цієї юридичної особи.

Згідно з частиною 1 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Відповідно до змісту статей 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Судами була врахована позиція Верховного суду України у постановах від 07.11.2012 №6-129цс-12, від 25.11.2015 №6-172цс15 стосовно того, що порука припиняється в разі припинення основного зобов'язання.

Разом з тим у постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 №6-172цс15 зауважено на тому, що припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням, не припиняє поруки якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника. На цьому висновку наголошує банк у поданій ним касаційній скарзі.

Поряд з цим колегія суддів враховує, що обґрунтовуючи згаданий висновок Верховний Суд України посилався на частину 5 статті 11 Цивільного кодексу України якою врегульовано, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Саме тому, якщо до припинення юридичної особи - боржника, судом було розглянуто справу та винесено рішення про стягнення з майнового поручителя заборгованості за кредитним договором, є правові підстави стверджувати, що у майнового поручителя виник обов'язок сплатити заборгованість на підставі рішення суду, а не лише з договору поруки.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи межі розгляду судом апеляційної інстанції, судова колегія зазначає, що на момент подачі позовних вимог до поручителів та задоволення позову місцевим господарським судом, юридична особа боржника не була припинена, таким чином у майнових поручителів на момент розгляду справи виникли обов'язки, щодо сплати заборгованості.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що для даних правовідносин не застосовується положення чинного законодавства, а саме що порука припиняється в разі припинення основного зобов'язання.

Однак, колегія суддів зазначає, що порука припинилася, проте з інших підстав, з огляду на наступне.

Верховний суд України у справі №6-990цс15 (постанова від 27 січня 2016 року) навів правову позицію та вказав, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя ? протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Крім цього, Верховний суд України у постанові від 02.11.2016 року у справі №6-1174цс16 звертає увагу, що якщо сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати.

Відповідно до п.1.3 Договорів поруки № SU-3/166/08 від 25.06.2008 року та № SU-04-166/08 від 31.03.2011 року, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (п.1.3).

Сторони договором поруки № SU-3/166/08 від 25.06.2008 року (п.2.2) погодили, що у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-ий робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (з рекомендованим листом з повідомленням про вручення).

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки, сторони погодили, що у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем з дати відправлення кредитором йому такої вимоги та/або з дати її вручення.

Згідно з долученими до матеріалів справи вимогами №3510ГО та № 5503ГО від 21.11.2011 року банк вимагав від поручителів сплатити протягом 30-ти днів з моменту отримання вимоги прострочену заборгованість, проценти і штрафні санкції; у випадку не виконання або несвоєчасного виконання вимоги, банк буде вимушений звернутися з позовом до суду. Так, докази надіслання такої вимоги поручителям - ТзОВ "Мальви-Маркет" та ТзОВ «Мальва-Меблі» у спосіб, передбачений договорами поруки та умовами зазначеними у вимозі, відсутні. Однак, для визначення строку для звернення до поручителя з позовними вимогами значення має настання строку виконання основного зобов'язання.

Необхідно зазначити, що Львівським апеляційним господарським судом у справі № 914/1353/16 у постанові від 09.03.2017 року, яка набрала законної сили, встановлено, що представником боржника долучено копії фіскальних чеків від 21.11.2011 року, одним із яких підтверджено надіслання цінного листа ТзОВ "Підприємство Мальви ЛТД" (м. Львів, 79034). Як зазначено у листі ліквідатора ТзОВ "Підприємство Мальви ЛТД" Шимчишина І.С. від 21.11.2016 року, надати оригінал листа ПАТ "Універсал Банк" № 3509 ГО від 21.11.2011 року немає можливості у зв'язку із передачею документів на зберігання приватній архівній установі "Трудовий архів". Однак, із витягу з журналу вхідної документації ТзОВ "Підприємство Мальви ЛТД" (копія якого долучена до справи) вбачається отримання підприємством вимоги банку за вих.№3509ГО 30.11.2011 року (п/н 105). Відтак, колегія суддів вважає доведеним факт надіслання банком та отримання позичальником вимоги від 21.11.2011 року.

Відповідно до п. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участі ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином враховуючи вищенаведене, для визначення такого строку достатньо доказів звернення банку з вимогою про дострокове повернення кредиту до позичальника та її отримання останнім, що встановлено судом вище.

Договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами. Порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором, що забезпечується такою порукою (п.4.1, п.4.2 договорів поруки).

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України).

П. 4.1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" роз'яснено, що сама лише умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником та/або поручителем своїх зобов'язань за договором не може розглядатися судом як установлення строку дії поруки; термін має визначатися календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (наприклад, після закінчення певного строку, починаючи від дати виконання зобов'язання за кредитним договором).

Таким чином, положення договору поруки про те, що порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором, не встановлює строк її дії відповідно до статті 252 ЦК України, а тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом вище встановлено, що строк виконання кредитного договору №166/08 від 25.06.2008 року настав 31.12.2011 року. Відповідно, у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання позичальника починаючи з 01.01.2012 року і протягом наступних шести місяців, тобто по 01.07.2012 року.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, аналізуючи ч. 4 ст. 559 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №6-6цс14-1 від 17.09.2014.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до боржника (відповідача 1) та поручителів (відповідача 2,3), з позовом до суду 06.08.2012 року.

Враховуючи наведені законодавчі положення та позицію Верховного суду України, колегія суддів зазначає, що відсутність доказів надіслання банком вимоги поручителям у відповідності до п.2.1 та п. 2.2 договору № SU-3/166/08 від 25.06.2008 року поруки не впливає на чинність поруки, оскільки порука у даному випадку за встановлених судом обставин є припиненою після спливу шести місяців - з 02.07.2012 року.

Крім того, враховуючи вищенаведене та відповідно до п.4 ст. 75 ГПК України судами у справі № 914/1353/16 встановлено, що ПАТ "Універсал Банк" направив на адресу ТОВ "Підприємство Мальви ЛТД" і ТОВ "Мальви-Маркет" (позичальника і поручителя за кредитним договором) вимоги, в яких вимагав від позичальника сплатити протягом 30-ти днів прострочену заборгованість. Тому суд першої інстанції дійшов висновку про відхилення грошових вимог ПАТ "Універсал Банк", оскільки останнє вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за кредитним договором подало поза межами шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, тобто після припинення поруки.

Таким чином, як уже було зазначено шестимісячний строк пред'явлення такої вимоги до відповідачів як поручителів сплинув 02.07.2012, тобто позивачем не було пред'явлено вимогу до відповідачів (поручителів) протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання за Кредитним договором у відповідності до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України.

А тому, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте без урахування всіх обставин справи та з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись, ст. ст. 86, 129, 231, 269, 270, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

п о с т а н о в и в:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мальви-Меблі", б/н від 25.05.2017р. задоволити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 26.09.2012р. у справі №5015/3292/12 в частині задоволення позову про солідарне стягнення з ТзОВ "Мальви- Меблі" та ТзОВ "Мальви-Маркет" на користь ПАТ "Універсал Банк" 638 933, 09 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 р. становить 5 106 992, 19 грн.) заборгованості за кредитом, 20 865, 46 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 р. становить 166 777, 63 грн.) заборгованості за процентами, 4 014, 57 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 р. становить 32 088, 46 грн.) заборгованість за підвищеними процентами за користування кредитом скасувати. В цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

3. Рішення Господарського суду Львівської області від 26.09.2012р. у справі №5015/3292/12 в частині задоволення позову про солідарне стягнення з ТзОВ "Мальви ЛТД" на користь ПАТ "Універсал Банк" 638 933, 09 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 р. становить 5 106 992, 19 грн.) заборгованості за кредитом, 20 865, 46 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 р. становить 166 777, 63 грн.) заборгованості за процентами, 4 014, 57 доларів США (за курсом НБУ станом на 28.08.2012 р. становить 32 088, 46 грн.) заборгованість за підвищеними процентами за користування кредитом скасувати. В цій частині прийняти нове рішення, яким провадження у справі закрити на підставі п. 6 ч. 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

4. Стягнути з ТзОВ "Мальви-Меблі" (81053, м.Новояворівськ, вул.. Привокзальна, 3, ідентифікаційний код 13835835) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів-УДКСУ у Личаківському районі м. Львова, код отримувача - 38007620, банк отримувача - ГУДКСУ у Львівській області, код банку отримувача -825014, рахунок отримувача 2006, код класифікації доходів бюджету - 22030101) 70 769, 27 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Стягнути з ПАТ "Універсал Банк" (04114, м. Київ, вул.. Автозаводська, 54/19, ідентифікаційний код 21133352) на користь ТзОВ "Мальви-Меблі" (81053, м.Новояворівськ, вул.. Привокзальна, 3, ідентифікаційний код 13835835) 70 818 грн. судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку.

6. Господарському суду Львівської області видати відповідний наказ.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Верховного Суду в порядку встановленого ст.ст.287,288 ГПК України.

Повний текст постанови оформлено і підписано відповідно до вимог ст.282 ГПК України 27.06.2018 року.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Костів Т.С.

Суддя Дубник О.П.