ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2018 року м. Дніпро Справа № 904/384/18

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Широбоковой Л.П., Орєшкіной Е.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сармат"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2018 р.

(суддя: Загинайко Т.В., м. Дніпро, повний текст рішення підписано 14.05.2018 р.) у справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі

Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного

товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного підприємства "Сармат", смт. Широке

про стягнення 98 359 грн. 32 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2018 р. по справі № 904/384/18 позовні вимоги задоволено у повному обсязі - стягнуто з Приватного підприємства "Сармат" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 35 962 грн. 80 коп. - плати за користування вагонами, 62 396 грн. 52 коп. - збору за зберігання вантажу та 1 762 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору. На виконання рішення 05.06.2018 р. судом видано відповідний наказ.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено факт прибуття в серпні 2017 р. на адресу Приватного підприємства «САРМАТ» на станцію Мелітополь Придніпровської залізниці вагонів з вантажем ( гематит ) за залізничними накладними № 45095650, № 45068202 та в очікуванні вивантаження на станційній колії більше терміну безоплатного зберігання, а Відповідачем не доведена відсутність його вини у несвоєчасному вивільненні вагонів на станції призначення Мелітополь Придніпровської залізниці.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Приватне підприємство "Сармат" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне зясування обставин справи, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2018 р. у справі № 904/384/18 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Позивача відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги Відповідач посилається на те, що згідно п. 3.3.17 Договору № ПР/МЧ- 3-17/263/НЮдч/23 Позивачем було обмежено кількість розвантаження вагонів на добу, а саме 10 одиниць, хоча фронт одночасного вивантаження на підвищеній колії №1Г складає 31 вагон. Виходячи з того, що Позивачем у серпні 2017 року було доставлено на станцію призначення Мелітополь вагони загальною кількістю 109 одиниць із різницею лише в декілька днів, а працівниками Позивача розвантажувалося лише 10 вагонів на добу ( згідно п 3.3.17 Договору №ПР/МЧ-3-17/263/НЮдч/23 ), то Відповідач був вимушений залучати до вивантаження вагонів власних працівників. Так як фізично за добу працівники могли розвантажити не більше 35 вагонів і виникла затримка. Саме через те, що Позивачем було доставлено в короткі терміни велику кількість вагонів, та його працівниками було затримано вивантаження вагонів і відбулася затримка вагонів і несвоєчасне їх вивантаження, що потягло за собою нарахування зборів за зберігання та користування вагонами.

Скаржник також зазначає на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на доводи Відповідача про неналежне виконання з боку Позивача умов договору № ПР/МЧ-3-17/263НЮдч/23, при цьому ним не було порушено Правил обслуговування залізничних підїзних колій, які вказані у Місцевій інструкції в абзаці 5 пункті 2.

На думку Скаржника, обмеження встановлені умовами договору, відповідно до яких Відповідач має право направляти Позивачу для надання послуг з вантажно-розвантажувальних робіт, не більше ніж 10 вагонів на 1 добу, завідомо тягнуть за собою витрати по сплаті зборів за зберігання та користування вагонами, оскільки доставку у великій кількості вагонів здійснює Позивач та направляє до вивантаження та забирає пусті вагони власним локомотивом. Тобто, Позивачем штучно створені передумови для стягнення зазначених платежів з Відповідача.

Скаржник посилається на те, що Позивачем не надано доказів дотримання норм вивантаження вагонів Правил обслуговування залізничних підїзних колій та вчасного вивантаження груп вагонів поставлених під вивантаження. Також просить врахувати те, що Відповідач не може надати документальних доказів, того що ним залучалися працівники до вивантаження вагонів, але і Позивач не може будь-яким чином спростувати даного факту.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача ОСОБА_1 у складі колегії суддів: Широбоковой Л.П., Орєшкіной Е.В.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Сармат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2018 р. у справі № 904/384/18, в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, учасникам справи встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу, відповіді на відзив, заперечень, пояснень, відповіді на пояснення, клопотань, заяв, додаткових доказів. Крім того, вказаною ухвалою було зупинено дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2018 р. у справі № 904/384/18, на підставі ч. 5 ст. 262 ГПК України, у зв'язку з поновленням строку на подання апеляційної скарги.

Від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому залізниця не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України, судом вірно застосовано як норми процесуального, так і матеріального права, в повному обсязі зясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними та такими, що підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зокрема, залізниця посилається на те, що Позивачем в суді першої інстанції було доведено та всебічно обґрунтовано наявність вини Відповідача у простоюванні вагонів з вантажем, що прибули на його адресу та підтверджено наданими до суду першої інстанції доказами, що, в свою чергу, свідчить про відсутність вини залізниці у ситуації, що склалася та не потребує додаткового підтвердження правомірності дій працівників МЧ-3 доказами. Оскільки, Відповідач вбачає затримку в часі при розвантаженні поданих на станцію призначення вагонів в діях працівників залізниці, в силу норми частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, саме на Відповідача покладається обовязок довести свої твердження.

Крім того, у відзиві Позивач посилається на те, що вагони, які знаходились на коліях станції Мелітополь нараховувалась плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу через зайнятість фронту вивантаження вагонами цього ж отримувача (ПП «Сармат»), через несвоєчасне зачищення вагонів ПП «Сармат» та закриття люків силами ПП «Сармат», як це передбачено умовами вищезазначеної Інструкції.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Позивача з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30.11.2011 р. між Державним підприємством "Придніпровська залізниця", як залізницею, правонаступником якого є Позивач - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", ( у зв'язку з проведенням реєстрації Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" додатковою угодою № 8 від 14.12.2015 р. були внесені зміни до договору № ПР/М-11667/НЮп від 30.11.2011 р., в частині заміни сторони в зобов'язанні - Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ) та Приватним підприємством "Сармат", як експедитором, було укладено договір № ПР/М-11667/НЮп, про організацію перевезень вантажу по залізницях України ( надалі - Договір), який регулює взаємовідносини сторін, що пов'язані з організацією та здійсненням перевезень вантажів у експортно-імпортному та внутрішньодержавному сполученнях, а також наданням додаткових послуг за перевезення по території України по узгодженим тарифам і ставкам.

Згідно зі статтею 71 Статуту залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних підїзних колій, визначаються договором; порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до підпункту 2.2.3 договору (в редакції Додаткової угоди № 10/ПР/М-11667/НЮпД10 від 06.02.2017 р. до Договору ) експедитор зобов'язується, зокрема, забезпечувати передоплату тарифу, а також додаткових платежів ( збір за подачу-забирання, плату за користування вагонами й ін. ) і додаткових зборів, що виникають при здійсненні перевезень запланованого обсягу вантажів, згідно Тарифного керівництва №1 та калькуляцій в розмірі 100 відсотків.

За змістом п. 3.6 Договору у міру використання перевезень та надання послуг залізниця відображає в особовому рахунку використання експедитором коштів для оплати перевезень вантажів, за користування вагонами (контейнерами), подавання, забирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг, а також штрафи на підставі відповідних документів, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з застосуванням електронного цифрового підпису); оплата за роботи та послуги, що виконуються залізницею за вільними тарифами, передбачені Тарифним керівництвом №1, здійснюється згідно з додатком до цього договору.

Згідно з п. 4.5 Договору подання залізниці електронної копії накладної або електронної накладної здійснюється експедитором не пізніше часу пред'явлення вантажу для приймально-здавальних операцій.

За приписами п. 4.6 Договору підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною проводиться шляхом проставляння в електронній накладній дати прийняття вантажу до перевезення; на вимогу експедитора залізниця засвідчує дату прийняття вантажу до перевезення шляхом проставляння календарного штемпеля в роздрукованій копії електронної накладної; друк паперової копії електронної накладної виконується експедитором або на його вимогу залізницею.

Ст. 5 Статуту залізниць України визначено, що на підставі Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів та інші нормативні документи; нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з абзацом 1 ст. 42 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ї години наступного дня.

Відповідно до п. 4.7 укладеного між сторонами Договору інформацію про прибуття вантажу за електронною накладною залізниця надає експедитору одночасно з повідомленням про прибуття вантажу.

Як встановлено судом першої інстанції, в серпні 2017 року на адресу Приватного підприємства "Сармат" на станцію Мелітополь Придніпровської залізниці прибували вагони з вантажем ( гематит ) за залізничними накладними № № 45095650, 45068202, 45040862, які простояли в очікуванні вивантаження на станційній колії більше терміну безоплатного зберігання ( а. с.11-15 ).

Ст. 46 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу /контейнеру/ засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Пунктом 5 Правил зберігання вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за № 866/5087 від 24.11.2000 р. ( Правила зберігання ) передбачено, якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені ст. 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Після закінчення терміну безоплатного зберігання вантажу станцією затримки - Мелітополь Придніпровської залізниці було складено акти загальної форми ГУ-23: №1482 від 06.08.2017р., №1500 від 08.08.2017р., №1499 від 08.08.2017р. та на закінчення затримки №1491 від 07.08.2017р., №1476 від 05.08.2017р., №1481 від 07.08.2017р., №1492 від 08.08.2017р., №1494 від 08.08.2017р., №1495 від 08.08.2017р., №1496 від 08.08.2017р., №1497 від 08.08.2017р., №1524 від 11.08.2017р., №1526 від 11.08.2017р., №1531 від 11.08.2017р., №1532 від 11.08.2017р., №1517 від 10.08.2017р., №1518 від 10.08.2017р., №1520 від 10.08.2017р., №1521 від 10.08.2017р., №1522 від 10.08.2017р., через неочищення вагонів, через затримку вагонів на станції призначення в очікуванні і подачі під вантажні операції з вини клієнта ( а. с.16-22 ). Вказані акти підписані представниками сторін.

Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, пам'ятки про видачу/приймання контейнерів оформлюються залізницею та надаються експедитору на підписання в паперовому або в електронному вигляді з використанням ЕЦП ( п. 4.19 Договору ).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, факти передачі/забирання вагонів вантажоодержувачу підтверджується пам'ятками подавання/забирання вагонів, а саме: - по залізничній накладній №45040862: 1) пам'ятка №636 про подавання вагонів - 08.08.2017 01:30, пам'ятка №724 про забирання вагонів - час передачі вагонів при забиранні - 09.08.2017 12:00; 2) пам'ятка №637 про подавання вагонів - 08.08.2017 04:00, пам'ятка №725 про забирання вагонів, час передачі вагонів при забиранні - 09.08.2017 12:00, пам'ятка №731 про забирання вагонів, час передачі вагонів при забиранні - 10.08.2017 11:00; - по залізничній накладній №45068202: 3) пам'ятка №651 про подавання вагонів - 11.08.2017 13:30, пам'ятка №742 про забирання вагонів, час передачі вагонів при забиранні - 12.08.2017 08:30; - по залізничній накладній №45095650: 4) пам'ятка №648 про подавання вагонів - 10.08.2017 11:00, пам'ятка №739 про забирання вагонів, час передачі вагонів при забиранні - 11.08.2017 10:00; 5) пам'ятка №650 про подавання вагонів - 11.08.2017 10:00, пам'ятка №743 про забирання вагонів, час передачі вагонів при забиранні - 12.08.2017 08:30; 6) пам'ятка №649 про подавання вагонів - 10.08.2017 19:00, пам'ятка №744 про забирання вагонів, час передачі вагонів при забиранні - 12.08.2017 08:30 (а.с.23-29). Вказані пам'ятки підписані представниками залізниці та експедитора без зауважень.

Враховуючи наведені вище обставини щодо затримки вагонів за вказаними накладними на станції Мелітополь Придніпровської залізниці через неможливість їх приймання, що прибули на адресу Відповідача, у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - Приватним підприємством "Сармат" і несвоєчасного вивільнення вагонів від вантажу, що прибув на його адресу, за весь час знаходження спірних вагонів на станції Мелітополь Придніпровської залізниці, Позивачем заявлено до стягнення плату за користування вагонами у сумі 35 962 грн. 80 коп., яка включена до відомостей плати за користування вагонами ф. ГУ-46 № № 31089004, 31089005, 31089006, 31089007 ( а. с.35-39 ) та збір за зберігання вантажу у сумі 62 396 грн. 52 коп. по накопичувальній картці ф. ФДУ-92 № № 31089016, 31089017, 31089018, 31089019, 08099020, 08099021, 08099022, 08099023 ( а. с.30-34 ). Вказані відомості та накопичувальні картки підписані Відповідачем із зауваженнями про незгоду з нарахованими сумами, що і стало причиною виникнення спору.

Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність нарахування Відповідачу плати за користування вагонами у сумі 35 962 грн. 80 коп. та збору за зберігання вантажу у сумі 62 396 грн. 52 коп. та задоволення позовних вимог, з причин несвоєчасного вивантаження Відповідачем вагонів, які надійшли на його адресу та знаходилися на станції Мелітополь Придніпровської залізниці більше терміну безоплатного зберігання.

Апеляційний господарський суд вважає такий висновок місцевого господарського суду обґрунтованим у звязку з наступним.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно зі статтею 46 Статуту залізниць України одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

За приписами статті 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата; порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами; зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства; за час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113).

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами; у разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобовязаний підписати відомість із зауваженнями; час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника; час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам'ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій; пам'ятка підписується відповідальною особою станції і вантажовласника.

Пунктом 5 ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника.

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника (пункт 6 розділу ІІІ Правил).

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника; в акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ; наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці; облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією; усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у Повідомленні про затримку вагонів до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Пунктом 10 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів; станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим звязком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644.

Відповідно до наведеного пункту Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Про зазначене також йдеться у пункті 14 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 року № 01-8/917 "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" та у пункті 5.3. Роз'яснення президії Вищого господарського суду України в редакції від 29.09.2008 року №04-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею". При цьому згідно вказаного Роз'яснення підставою для нарахування та стягнення збору за зберігання, в тому числі при затримці вагонів (контейнерів) на шляху перевезення, є акт загальної форми, який складається для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, і підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами, відповідно до Правил складання актів, Правил користування вагонами і контейнерами.

Пунктом 2.1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України термін безоплатного зберігання обчислюється згідно з відповідними Правилами. Після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу в poзміpi: 4.0грн. за одну тонну - при зберіганні вантажів у вагонах (у тому числі контейнерах ); 2,5 грн. за одну тонну - при зберіганні вантажів у критих складах; 1,6 грн. за одну тонну - при зберіганні вантажів на відкритих складах (у тому числі у контейнерах). За зберігання небезпечних вантажів нараховується збip за кожну добу в poзмipi: 3,4 грн. за одну тонну - при зберіганні в критих складах; 2.1грн. за одну тонну - при зберіганні на відкритих складах (у тому числі у контейнерах. 3бip за зберігання рухомого складу на своїх осях (з одиниці), а також за зберігання тварин (з голови) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу. У вcix випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

До того ж, відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ( частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України ).

Крім того, як слушно зауважив Позивач у відзиві на апеляційну скаргу - слід зазначити, що в апеляційній скарзі Відповідач просить суд, рішення по даній справі скасувати у повному обсязі та винести нове, яким відмовити залізниці повністю за необгунтованістю та безпідставністю позовних вимог. Проте, в своєму відзиві на позовну заяву від 21.03.2018 р., Відповідач зазначає про часткове визнання вимог залізниці, також і в запереченнях на відповідь на відзив від 26.04.2018 р. факт відповідальності визнається.

З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області у даній справі від 02.05.2018 р. відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті Відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275, 276, 281-285, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сармат" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2018 р. у справі № 904/384/18 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Приватне підприємство "Сармат".

У звязку із закінченням розгляду апеляційної скарги, поновити дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2018 р. у справі № 904/384/18.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у звязку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна