КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2018 р. Справа№ 910/906/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

секретар судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018р. (повний текст складено 23.03.2018р.)

у справі №910/906/18 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Державного підприємства "Буське лісове господарство"

до відповідача-1 Закарпатської митниці ДФС

відповідача-2 Державної казначейської служби України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Львівська залізниця" Філія "Центр транспортної логістики"

про стягнення 218 639,80 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Буське лісове господарство" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Закарпатської митниці ДФС та Державної казначейської служби України про стягнення з Державного бюджету України 218 639,80 грн. шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Закарпатською митницею ДФС не здійснено визначених законом дій для вчинення митних процедур щодо пропуску залізничного вагону №96290119 на станції Батьово, що призвело до завдання позивачеві збитків у виді сплати Філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниці" додаткових зборів в сумі 218 639,80 грн. Позивач також просив суд стягнути 20 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, які були понесені ним внаслідок укладення договору від 16.01.2018р. про надання правової допомоги.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2018р. у справі №910/906/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Державного підприємства "Буське лісове господарство" 218 639,80 грн. шкоди, заподіяної внаслідок неправомірної бездіяльності Закарпатської митниці ДФС. Стягнуто з Закарпатської митниці ДФС на користь Державного підприємства "Буське лісове господарство" 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з Закарпатської митниці ДФС в дохід державного бюджету України 3 279,60 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Закарпатська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

На думку апелянта, позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність та розмір шкоди, яка виникла внаслідок дій Закарпатської митниці; причинно-наслідкового зв'язку між діями Закарпатської митниці із забезпечення здійснення митного контролю та сплатою перевізнику (Філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниці") плати за надані послуги за зберігання вантажу; не визначено періоду протиправної бездіяльності Закарпатської митниці; не доведено та не обґрунтовано розмір витрат на правову допомогу в сумі 20 000,00 грн., який є явно завищеним, порівняно з обставинами справи та ціною позову.

Також скаржник вказував, що справу розглянуто з порушенням правил підсудності, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2018р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий суддя), судді Дідиченко М.А., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018р. відкрито апеляційне провадження та розгляд справи призначено на 24.05.2018р.

08.05.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник вказував на необґрунтованість апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення - без змін.

14.05.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2018р. оголошено перерву до 21.06.2018р.

20.06.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні, що відбулось 21.06.2018р., представники відповідача-2 та третьої особи не з'явились, повідомлені належним чином. Неявка представників не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційним судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 29.12.2012р. між Державним підприємством "Буськове лісове господарство" (замовник) та Державним підприємством "Український транспортно-логістичний центр" (основний виконавець), співвиконавці: Державне підприємство "Дарницький вагоноремонтний завод", Державне підприємство "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів" укладено договір №2358/1285-2012 про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах, відповідно до умов якого основний виконавець та співвиконавці зобов'язуються за плату і за рахунок замовника виконати або організувати виконання визначених цим договором послуг, пов'язаних з організацією внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів у напіввагонах співвиконавців.

24.02.2016р. між Державним підприємством "Буське лісове господарство" (продавець) та Фірмою "Multikemia Kereskedelmi Kft." (покупець) укладено контракт №24022016, відповідно до якого продавець зобов'язався продати, а покупець купити паливну деревину породи: береза, сосна, осина, вільха, граб, дуб кількістю 2 500 куб. м. загальною вартістю 62 500,00 євро.

12.05.2016р. продавцем відповідно до залізничної накладної №544189 направлено паливну деревину контрагенту за договором №24022016 від 24.02.2016р. загальною вагою 38,88 куб. м., завантажену у залізничний вагон: №96290119, який замитнений згідно ВМД №209050000/2016/001472 станція перетину кордону Батьово-Єперешки, станція призначення: Тужер.

Перевезення паливної деревини здійснювалося на підставі договору №2358/1285-2012 від 29.12.2012р. та додатків до нього, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

У подальшому Закарпатською митницею ДФС, вагони, які відправлялись на адресу фірми-нерезидента, не пройшли митного огляду та були затримані на станції Батьово, зокрема, і вагон №96290119.

За твердженням позивача, відповідачем-1 не було своєчасно здійснено визначених законом дій для вчинення митних процедур щодо пропуску залізничного вагону №96290119 на станції Батьово, що призвело до завдання позивачеві збитків у розмірі 218 639,80 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів.

На відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами статті 1173 Цивільного кодексу України необхідно довести: неправомірність поведінки особи та наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача, і є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2016р. у справі №813/2237/16, яка залишена без змін ухвалою від 16.02.2017р. Львівського апеляційного адміністративного суду та ухвалою від 11.04.2017р. Вищого адміністративного суду України, позовні вимоги Державного підприємства "Самбірське лісове господарство", Державного підприємства "Бродівське лісове господарство", Державного підприємства "Буське лісове господарство", Державного підприємства "Бібрське лісове господарство", Державного підприємства "Турківське лісове господарство", Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство", Державного підприємства "Сколівське лісове господарство", Державного підприємства "Золочівське лісове господарство" задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Закарпатської митниці ДФС щодо затримки залізничних вагонів, зокрема, і вагону Державного підприємства "Буське лісове господарство" №96290119 та зобов'язано Закарпатську митницю ДФС завершити митні формальності щодо пропуску через митний кордон України залізничний вагон державного підприємства.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Львівського окружного адміністративного суду по справі №813/2237/16 від 02.11.2016р., встановлено, що Закарпатською митницею ДФС не здійснено визначених законом дій для вчинення митних процедур щодо пропуску залізничних вагонів, в тому числі, Державного підприємства "Буське лісове господарство" через державний кордон України у строк, встановлений статтею 199 Митного кодексу України, оскільки Закарпатською митницею ДФС не надано доказів того, що вона, затримуючи вагон та допускаючи бездіяльність щодо вчинення митних формальностей у строк, що не може перевищувати 30 днів, діяла у спосіб та в межах повноважень, визначених Митного кодексу України.

При цьому, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2016р. у справі №813/2237/16 встановлено, що Закарпатською митницею ДФС не було надано інформації щодо вчинення дій, визначених Митним кодексом України, стосовно вантажу, який перебуває у залізничному вагоні №96290119.

Отже, в межах провадження по справі №813/2237/16 судом адміністративної юрисдикції встановлено обставини неправомірної поведінки (бездіяльності) Закарпатської митниці ДФС, які у відповідності до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України повторному доведенню не потребують.

Заявлена до відшкодування шкода полягає у вимушеній оплаті позивачем 218 639,80 грн. додаткових зборів, у зв'язку із затриманням товару у вагоні №96290119 з 14.05.2016р. Закарпатською митницею ДФС на станції Батьово, і не вчинення нею митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

При цьому, як вказує сам відповідач-1 в своєму письмовому відзиві на позов (т. 1 а.с. 83), лише 20.12.2016р. Закарпатською митницею ДФС було складено протокол про порушення митних правил та вилучено товар.

Заперечення апелянта щодо обставин неправомірної поведінки Закарпатської митниці ДФС, з посиланням на приписи Митного кодексу України, судом до уваги не приймаються, оскільки були предметом дослідження у межах справи №813/2237/16, що розглядалась судом адміністративної юрисдикції.

Як вбачається з матеріалів справи, з огляду на затримання вагону №96290119, Філією «Центр транспортної логістики» ПАТ «Українська залізниця», яка у відповідності до договору №2358/1285-2012 від 29.12.2012р. є виконавцем послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах, нараховано вартість додаткових послуг за зберігання вантажу, подання та забирання вагонів, зважування вантажів, вантажно-розвантажувальні роботи в розмірі 218 639,80 грн.

Державним підприємством "Буське лісове господарство" оплачено послуги Філії «Центр транспортної логістики» ПАТ «Українська залізниця» в сумі 218 639,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3389 від 16.08.2017р.

Заперечення апелянта, що означені оплати могли бути здійснені не у зв'язку із затриманням Закарпатською митницею ДФС вагону спростовуються наявними в матеріалах справи документами. Так, зокрема, у листі №ЦТЛ-19/1128 від 13.06.2017р. Філії "Центр транспортної логістики" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" підтверджено, що у зв'язку з затримкою вагону №96290119 на станції Батьово з причини "поглибленого митного контролю" регіональною філією Львівської залізниці нараховано позивачу 218 639,80 грн. додаткових зборів, які складаються з користування вагоном, зберігання вантажу та зважування вагона за період з 7 год. 30 хв. 14.05.2016р. по 18 год. 20 хв. 25.11.2016р., відповідно до наданого залізницею розрахунку у табличному вигляді (т. 1 а.с. 35 зворот).

Зазначене підтверджується і розрахунком позивача за затримку вагону №96290119 з 14.05.2016р., а також поясненнями третьої особи із наданим детальним розрахунком вартості (т. 1 а.с. 118-119).

Матеріалами справи підтверджується наявність причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою Закарпатської митниці ДФС та понесеними позивачем збитками, оскільки фактично витрати за користування вагоном, зберігання вантажу, зважування вагона, було понесено позивачем внаслідок затримки вагону.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення (протиправність поведінки, шкода, причинний зв'язок між ними) для застосування такої міри деліктної відповідальності, як відшкодування шкоди у повному обсязі.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про порушення правил підсудності, оскільки способом поновлення порушених прав позивачів у справах про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, є у кінцевому результаті стягнення коштів Державного бюджету України. У таких справах відповідачами можуть бути як відповідні територіальні органи Казначейства України, так і Державна казначейська служба України як орган, до завдань якого входить здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011р.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 35 зазначеного Порядку казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Стосовно розподілу судових витрат у даній справі, зокрема, в частині понесених позивачем витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне.

За приписами ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження своїх вимог в позивачем надано до матеріалів справи: договір про надання правової допомоги №16/01/18 від 16.01.2018р., укладений між позивачем та Адвокатським об'єднанням "Парпан і партнери", платіжне доручення №109 від 19.01.2018р. на суму 20 000,00 грн., попередній розрахунок суми витрат на правничу допомогу згідно якого здійснено: опрацювання матеріалів, підготовка та написання позовної заяви, здійснення представництва інтересів у господарському суді, витрати на відрядження. У суді першої інстанції інтереси позивача представляв адвокат Гейвич М.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000638 від 14.07.2017р.).

Перевіривши співрозмірність заявлених витрат за послуги адвоката, врахувавши ступінь складності справи та обсяг наданих адвокатом послуг, тривалість розгляду справи, судова колегія вважає, що розмір заявлених витрат на відшкодування адвокатських послуг є співрозмірним із ціною позову, тож адвокатські витрати у сумі 20 000,00 грн. підлягають покладенню на відповідача-1, враховуючи, що спір виник внаслідок його неправомірних дій.

Доводи апелянта стосовно незаконності стягнення з відповідача-1 витрат на правову допомогу колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують надання адвокатом відповідних професійних послуг та понесенням позивачем у зв'язку з цим витрат на правову допомогу у вказаному розмірі.

Також позивачем надано до відзиву на апеляційну скаргу копію договору про надання правової допомоги №03/05/18 від 03.05.2018р., укладений між позивачем та Адвокатським об'єднанням "Парпан і партнери", платіжне доручення №1193 від 03.05.2018р. на суму 15 000,00 грн., згідно якого позивачем було оплачено гонорар адвокатському об'єднанню за представництво в апеляційній інстанції, попередній розрахунок суми витрат на правничу допомогу згідно якого здійснено: опрацювання матеріалів, підготовка та написання апеляційної скарги, здійснення представництва інтересів у господарському суді міста Києва, витрати на відрядження.

Враховуючи тривалість розгляду справи, представництво адвоката у суді апеляційної інстанції, підготовку відзиву на апеляційну скаргу, з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи колегія суддів дійшла висновку, що витрати на оплату послуг адвоката у сумі 6 000,00 грн. підлягають задоволенню.

Доводи скаржника правомірності висновків суду першої інстанції не спростовують, тож судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018р. у справі №910/906/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018р. у справі №910/906/18 - залишити без змін.

Стягнути з Закарпатської митниці ДФС (88000, м. Ужгород, вул. Собранецька, 20; ) на користь Державного підприємства "Буське лісове господарство" (80500, Львівська область, Буський район, м. Буськ, вул. Січових Стрільців, буд. 39; ) 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

3. Матеріали справи №910/906/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст складено 27.06.2018р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко