ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.07.2018 р. Справа № 905/1088/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Чернової О.В.

при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь Донецької області

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця» м. Лиман, Донецька область

про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 5470,35 грн.

за участі представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат «Азовсталь», м. Маріуполь Донецької області звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача - ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця» м. Лиман, Донецька область про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 5470,35 грн.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1088/18 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 12.06.2018р. позов прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі №905/1088/18.

В обґрунтування вимог позивач посилається на той факт, що вагон №62536362 з вантажем на станцію Сартана Донецької залізниці прибув з нестачею, яка підтверджена складеним комерційним актом №484809/573 від 26.06.2017р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 4, 162-164 Господарського процесуального кодексу України, ст. 315 ГК України, ст.ст. 12,25 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 110,114,127,129 Статуту залізниць України.

Представник позивача у судове засідання 09.07.2018р. не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

02.07.2018р. через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №2022/479 від 23.06.2018р., в якому останній просив суд відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів збитків, а саме відсутні документи на підтвердження оплати вантажу та не надані належним чином засвідчені документи розміру дійсної вартості втраченого вантажу.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд встановив таке.

24.06.2017р. зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправник) відправлено ПрАТ "Металургійний комбінат «Азовсталь» (вантажоодержувач) згідно залізничної накладної №50667195 вантаж кокс доменний, навал у вологому стані.

При оформленні залізничної накладної №50667195 від 24.06.2017р. у вагоні №62536362 відповідачем вказано масу вантажу 43300 кг;

Як свідчить розділ 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на 150-т вагах, заводський №7260RSM.

Правильність внесених відомостей до вищезазначених накладних підтвердив своїм підписом представник відправника.

26.06.2017р. вагон №62536362 прибув на станцію Сартана Донецької залізниці. На підставі акту загальної форми №11917 від 25.06.2017р., складеного на ст. Волноваха Донецької залізниці, було здійснено комісійне переважування вагону на справних 150-т вагах вантажоотримувача, повірених 09.09.2016р., за результатами якого був складений комерційний акт №484809/573 від 26.06.2017р., оригінал якого наявний в матеріалах справи.

Згідно до комерційного акту №484809/573 від 26.06.2017р. за документом зазначена вага: нетто 43300 кг, тара 23000кг. При переваженні виявилось: брутто 64800 кг, нетто 41800 кг, тара 23000 кг, що менше ваги у накладній на 1500 кг. Вагон переважувався двічі, результат не змінився. Погрузка у вагоні навалом, вище бортів 40-50см, шапкою, вантаж маркований однією смугою по довжині вагону вапном. По ходу руху потягу праворуч над 1-2-3 люками поглиблення довжиною 400см, шириною 150см, глибиною 50см, праворуч над 5-6-7 люками поглиблення довжиною 350см, шириною 280см, глибиною 50см. У місці поглиблення маркування порушене. Вагон бездверний, люка зачинені, технічно справний, течі вантажу немає.

Комерційний акт з боку залізниці підписано належними особами.

Таким чином, комерційним актом №484809/573 від 26.06.2017р. встановлено, що нестача у вагоні №62536362 складає 1500 кг.

Позивач вважає, що недостача вантажу в спірному вагоні виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, та просить стягнути з відповідача збитки у вигляді нестачі у розмірі 5470,35 грн. (розрахунок вартості недостачі вантажу зроблено із врахуванням норми недостачі у розмірі 2% маси нетто вантажу).

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно п.2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України обумовлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст.23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

В матеріалах справи наявні рахунокфактура №91557075 від 24.06.2017р. та акт прийому-передачі №91557075 від 24.06.2017р., згідно договору №107/16Сб від 01.02.2016р., що засвідчує передання Приватним акціонерним товариством Авдіївський коксохімічний завод Приватному акціонерному товариству «Металургійний комбінат «Азовсталь», у тому числі, вантаж за залізничною накладною №50667195 від 24.06.2017р., на загальну суму до сплати 21474698,95 грн. з ПДВ, із визначенням постачальника ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», вантажоотримувача ПрАТ « Металургійний комбінат «Азовсталь.

З огляду на таке, суд приймає рахунок-фактуру №91557075 від 24.06.2017р., як належним чином засвідчений документ відправника, який підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу у розумінні ч.1 ст.115 Статуту залізниць України.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка ПрАТ «МК «Азовсталь» та банківські виписки ПАТ «ПУМБ», які підтвержують оплату позивача за рахунком-фактурою №91557075 від 24.06.2017р. у розмірі 21474698,95 грн.

Отже, твердження відповідача про відсутність доказів оплати вартості втраченого товару спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000р. №862/5083, у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, що відноситься до вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Згідно матеріалів справи, у накладній у графі 20 найменування вантажу зазначено, що спірний вантаж був відправлений у вологому стані.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у розмірі 5470,35 грн.

Розрахунок вартості 1 тони вантажу у вагоні №62536362 здійснений позивачем на підставі акту прийому-передачі №91557075 від 24.06.2017р. та рахунка-фактури №91557075 від 24.06.2017р., з яких вбачається, що вартість 1 тони коксу доменного за накладною №50667195 від 24.06.2017р. складає 7190,27 грн. без ПДВ.

Перевіривши арифметичний розрахунок збитків у вигляді нестачі у розмірі, зазначеному позивачем, суд дійшов висновку, що їх розмір є арифметично вірним, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі, заявленому позивачем.

За таких обставин, господарський суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат «Азовсталь до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 5470,35 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно відношенню первісного розміру позовних вимог до розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат «Азовсталь, м. Маріуполь до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман Донецька область про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 5470,35 грн., задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (84440, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат «Азовсталь" (87501, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ) збитки у вигляді нестачі у розмірі 5470,35 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1762,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання поновного судового рішення, в порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 09.07.2018 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua