ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року

м. Черкаси справа № 925/225/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників сторін: позивача не зявився, відповідача не зявився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжна Вієнна ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Віль-Транс-Сервіс про стягнення 5721, 09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 5721, 09 грн., виплаченої позивачем потерпілій особі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, як страхове відшкодування.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, однак в судове засідання не зявились. Відповідач відзиву на позов суду не надав.

Суд вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку ст.. 202 ГПК України.

Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши додані до позовної заяви матеріали суд встановив наступне.

05.12.2014 року на а/д Золотоноша - Умань відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі -ДТП) за участю автомобіля НОМЕР_1, з причіпом д.н.з. СА 5100 XX, під керуванням ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована на підставі полісу № АС/8118871 в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_1» ТОВ «Віль-Транс-Сервіс» (надалі - Відповідач).

Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_2, з причіпом д.н.з. СА 5100 XX не забезпечив його технічний стан перед виїздом внаслідок чого, під час руху лопнуло колесо та спричинило пошкодження автомобіля НОМЕР_3.

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Власник пошкодженого автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_3 звернулася до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1» як до Страховика Відповідача про відшкодування шкоди отриманої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі укладеного договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.05.2014р., Страхового акту, звіту експерта та заяви-погодження вартості матеріального збитку приватне акціонерне товариство Українська страхова компанія Княжна Вієнна ОСОБА_1 здійснила виплату страхового відшкодування в сумі 5721,09 грн. після чого звернулась із вимогою до відповідача в порядку регресу про відшкодування понесених витрат.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою одночасно мають ознаки недоговірних зобовязань відшкодування шкоди і договірних зобовязань страхування.

Правовідносини відшкодування шкоди визначаються Цивільним кодексом України, згідно нормам якого:

за загальним правилом майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ст. 1166 ч.ч. 1, 2);

юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків ( ст. 1172 ч. 1);

шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст. 1187 ч. 2);

шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст. 1188 ч. 1 п. 1);

особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ст. 1191 ч. 1);

особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. ст. 1194 ч. 1).

Правовідносини в частині врегулювання договірних зобовязань страхування передбачені наступними актами законодавства, які містять наступні норми.

Відповідно до Господарського кодексу України: за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування (ст. 354 ч.ч. 1, 4); об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами (ст. 355).

Цивільним Кодексом України встановлено що:

за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979);

договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката) (ст. 981 ч. 1);

страхувальник зобов'язаний вживати заходів щодо запобігання збиткам, завданим настанням страхового випадку, та їх зменшення, повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором (ст. 989ч. 1 п.п. 4, 5);

до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993);

до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства (ст. 999 ч. 2).

Законом України Про страхування встановлено, що:

в Україні здійснюються види обов'язкового страхування, серед яких - страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст. 7 ч. 1 п. 9);

страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ст. 8 ч. 2);

факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування (ст. 18 ч. 3).

до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (ст. 27).

Відповідно до Закону України Закону N 1961-IV Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів:

відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України Про страхування, цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 п. 2.1.);

страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст. 6);

у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (ст. 22 п. 22.1.);

у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29).

Статтею 33 Закону N 1961-IV регламентовані дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Згідно з п. 33.1. названої статті Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний:

вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди (п.п. 33.1.2.);

невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально(п.п. 33.1.4.).

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку (п.п. 36.7. ст. 36 Закону N 1961-IV).

Згідно з абз. ґ п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону N 1961-IV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, вимоги законодавства, суд вважає, що цивільним законодавством України, зокрема ЦК України і Законом України Про страхування передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат подати регресний позов до страхувальника, відповідального за завдані збитки. З урахуванням викладеного суд позов визнає обґрунтованим, доказаним і задовольняє повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, ст. ст.232, 233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Віль Транс Сервіс» (вул.. Заводська, 5, с. Вільховець, Звенигородський район, Черкаська область, 20260, код 36314584) на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна ОСОБА_1» (вул. Глибочицька, буд. 44, м. Київ, 04050, код 24175269) -5721,09 страхового відшкодування.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Віль Транс Сервіс» (вул.. Заводська, 5, с. Вільховець, Звенигородський район, Черкаська область, 20260, код 36314584) в доход державного бюджету України: отримувач коштів ГУК у м. Києві, код 37993783, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, рахунок 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106 1762,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.07.2018 року.

СУДДЯ К.І. Довгань