ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" липня 2018 р. Справа № 918/30/17

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФУДМЕРЕЖА" (далі – Товариство) на дії Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі – Відділ) у справі № 918/30/17 за позовом Анімаккорд Лтд до Товариства про стягнення компенсації в сумі 80 000 грн. 00 коп.,

Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.

Представники сторін та органу ДВС у судове засідання не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Анімаккорд Лтд звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з Товариства компенсації за порушення останнім виключних майнових прав позивача в сумі 80 000 грн. 00 коп., а також накладення на відповідача штрафу в розмірі 10% від розміру присудженої судом компенсації до Державного бюджету України.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 21 лютого 2017 року у даній справі, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26 червня 2017 року, вимоги позивача задоволено. Стягнуто з Товариства на користь Анімаккорд Лтд суму компенсації у розмірі 80 000 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп. Крім того, з Товариства також було стягнуто штраф до Державного бюджету України у розмірі 8 000 грн. 00 коп.

27 червня 2017 року на виконання вищезазначеного рішення місцевого господарського суду від 21 лютого 2017 року було видано відповідні накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2017 р. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 залишено без змін.

Справа №918/30/17 перебувала у провадженні судді Політики Н.А.

У подальшому Боржник звернувся в господарський суд Рівненської області зі скаргою про визнання незаконними дій Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі - орган ДВС), щодо: зазначення у постанові від 6 липня 2017 року про відкриття виконавчого провадження №54237291 дати наказу господарського суду Рівненської області № 918/30/17, а саме 27 березня 2017 року замість вірної – 27 червня 2017 року; визнання незаконними дії органу ДВС щодо вирішення питання про стягнення витрат виконавчого провадження у супровідному листі від 6 липня 2017 року № 8011/10; скасування постанови органу ДВС від 6 липня 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54237291.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 22 січня 2018 року в задоволенні скарги Боржника було відмовлено.

Постановою від 10.05.2018 р. Рівненського апеляційного господарського суду ухвалу від 22.01.2018 р. залишено без змін. Також суд апеляційної інстанції постановив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" в дохід Державного бюджету України 1 762 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги. Доручено господарському суду Рівненської області видати відповідний наказ.

Після цього 22 травня 2018 року судом першої інстанції було видано наказ №918/30/18 на виконання постанови РАГС від 10.05.2018 р. про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" в дохід Державного бюджету України 1 762 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

На підставі наказу Господарського суду Рівненської області від 22 червня 2018 року №918/1478/14 було відкрито виконавче провадження №56605013 згідно постанови державного виконавця від 14.06.2018 р. (том 3, арк.с. 20).

25 червня 2018 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ФУДМЕРЕЖА" надійшла скарга на дії Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Згідно розпорядження керівника апарату господарського суду Рівненської області від 25 червня 2018 року №01-04/58/2018 у зв'язку із закінченням повноважень з відправлення правосуддя судді Політики Н.А. призначено повторний автоматизований розподіл справи №918/30/17.

Відповідно до протоколу від 25.06.2018 р. автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено для розгляду судді Бережнюк В.В.

У поданій скарзі ТзОВ "ФУДМЕРЕЖА" просить скасувати постанову від 14.06.2018 р. про відкриття виконавчого провадження №56605013 про примусове виконання наказу №918/30/17 від 22.05.2018 р. В обгрунтування скарги зазначає, що у даному випадку відсутня заява належного стягувача як підстава для відкриття виконавчого провадження; виконавчий документ, на думку скаржника не відповідачє вимогам закону.

У судове засідання представники сторін та органу ДВС не з'явилися.

Розглянувши матеріали поданої скарги та наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

За умовами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Пунктом 3 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Зі змісту даної норми вбачається, що за загальним правилом примусове виконання судового рішення на підставі виконавчого документа розпочинається виконавцем за наявності відповідної заяви стягувача. Водночас пунктом 3 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" прямо передбачено початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, якщо такий виконавчий документ надійшов від суду. Разом з тим будь-яких положень про необхідність долучення судом до вказаного виконавчого документа відповідної заяви про примусове виконання рішення Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено.

Слід також зазначити, що згідно статті 15 вищезазначеного Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. За рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Враховуючи викладене, надходження до державного виконавця виконавчих документів про стягнення судового збору на користь держави саме від суду без заяви про його виконання, не може бути підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Аналогічна позиція викладена у спільному листі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України та Державної судової адміністрації України від 9 березня 2017 року відповідно № 2220/20/17-17, № 5-08/1571-3972, № 1-1905/17 "Про виконання судових рішень щодо стягнення судового збору, накладення штрафу (як засобу процесуального примусу)".

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону).

Окрім цього, відповідно до ст.4 ЗУ "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

У разі пред'явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України. У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку. Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Судом досліджено зміст наказу господарського суду Рівненської області від 22.05.2018 р. №918/30/17 та встановлено, що останній містить усі необхідні реквізити та відомості, що передбачені ст.4 ЗУ "Про виконавче провадження". Відтак, даний наказ відповідає вимогам до виконавчих документів, які встановлені Законом.

Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на відсутність правових підстав для повернення вищенаведеного виконавчого документу без прийняття до виконання, у даному випадку державним виконавцем правомірно прийнято до виконання наказ №918/30/17 від 22.05.2018 р. , та винесено постанову від 14.06.2018 р. про відкриття виконавчого провадження №56605013.

Отже, суд дійшов висновку, що дії органу ДВС при прийнятті до виконання згаданого наказу відповідали вимогам ЗУ "Про виконгавче провадження".

За приписами ч.1, п.1 ч.3 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, з поміж іншого, є верховенство права.

Згідно із статтею 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 339, ч. 1 ст. 342, ч.ч.1, 2 ст.343 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 р. викладено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ФУДМЕРЕЖА" не підтвердило належними та допустимими доказами наявність правових підстав для скасування постанови від 14.06.2018 р. про відкриття виконавчого провадження №56605013 про примусове виконання наказу №918/30/17 від 22.05.2018 р.

У зв'язку з наведеним, суд вважає, що вимоги скарги грунтуються на припущеннях боржника, не доведені у встановленому законом порядку, відтак є необґрунтованими та безпідставними.

За наведеного у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 5, 18, 232 - 235, 339, 342, 343, 345 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "ФУДМЕРЕЖА" на дії Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні №56605013.

Згідно з приписами ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття 04.07.2018 р., якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

За приписами п.25 ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду.

Суддя Бережнюк В.В.