ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"11" липня 2018 р. Справа № 40/342-10

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Барбашова С.В., суддя Слободін М.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ФОП Солонар В.І. в особі ліквідатора арбітражного керуючого Данченко А.С. (вх. № 1389Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 20.01.2011 у справі № 40/342-10

за позовом Фізичної особи - підприємця Лісовець Дениса Сергійовича, м. Харків

до Ліквідатора Фізичної особи - підприємця Солонар Віталія Івановича Арбітражного керуючого Фоміна Гранта Валерійовича, м. Харків

про визнання дійсним договору та визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.01.2011 у справі № 40/342-10 позов задоволено повністю. Визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 06 грудня 2010 року, а саме: квартири №20, загальною площею 101,8 кв.м., житловою площею 59,9 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_3, що був укладений між ліквідатором фізичної особи -підприємця Солонар Віталія Івановича арбітражним керуючим Фоміним Грантом Валерійовичем (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та фізичною особою-підприємцем Лісовець Денисом Сергійовичем (ідентифікаційний номер НОМЕР_2). Визнано право власності на квартиру №20 (житловою площею 59,9 кв.м., загальною площею 101,8 кв.м.), яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 за Фізичною особою-підприємцем Лісовець Денисом Сергійовичем (61054, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Пунктом 13 частини 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017) встановлено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017) апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом.

ФОП Солонар В.І. в особі ліквідатора арбітражного керуючого Данченко А.С. 04.07.2018, тобто майже через 7 з половиною років після закінчення передбаченого законом строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Харківської області від 20.01.2011 у справі № 40/342-10. В апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на подання апеляційної скарги з посиланням на поважність причин пропуску строку. В обґрунтування клопотання зазначає, що розгляд справи №40/342-10 здійснювався за відсутності власника нерухомого майна - Солонар B.I.; матеріали справи не містять жодних доказів повідомлення вказаного власника про розгляд даної справи. Тобто, на думку апелянта, оскаржуване рішення судом першої інстанції було прийнято за відсутності Солонар B.I. як власника квартири №20, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сумська, буд. 26., а копію оскаржуваного рішення Солонар B.I. не отримував, суд першої інстанції не надсилав. Крім цього, про існування оскаржуваного рішення, як зазначає апелянт, стало відомо лише 14.06.2018, коли ліквідатором арбітражним керуючим Данченко А.С. було здійснено ознайомлення з матеріалами справи №40/342-10, про що мається відповідна відмітка в матеріалах справи.

Дослідивши клопотання апелянта про поновлення строку на подання апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеного клопотання, оскільки вказані в клопотанні підстави для поновлення строку на подання апеляційної скарги є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017), суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За приписами з ч. 4 ст. 260 зазначеного Кодексу, якщо підстави для поновлення строку, вказані апелянтом в заяві про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо підстави, наведені скаржником в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані судом неповажними.

Згідно з ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов'язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Зважаючи на викладене, можливість відновлення процесуального строку на апеляційне оскарження пов'язана з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску строку на подання апеляційної скарги.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення учасника процесу та пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення заявником по справі процесуальних дій.

Заявник повинен обґрунтувати поважність причин пропуску строку, з поданням доказів цього за загальними правилами Глави 5 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, апелянтом - ФОП Солонар В.І. в особі ліквідатора арбітражного керуючого Данченко А.С. не обґрунтовано поважність причин тривалого пропуску строку на оскарження рішення господарського суду Харківської області від 20.01.2011 у справі № 40/342-10.

З рішення господарського суду Харківської області від 20.01.2011 у справі № 40/342-10 вбачається, що судове засідання, в якому було винесено зазначене рішення, відбулось у присутності представників позивача Фізичної особи - підприємця Лісовець Дениса Сергійовича, м. Харків - Лісовець Д.С., особисто, та відповідача Ліквідатора Фізичної особи - підприємця Солонар Віталія Івановича Арбітражного керуючого Фоміна Гранта Валерійовича, м. Харків - Фомін Г.В., арбітражний керуючий.

Тобто, уповноважений представник Фізичної особи - підприємця Солонар Віталія Івановича, що приймав участь у судовому засіданні 20.01.2011 у справі № 40/342-10, арбітражний керуючий Фомін Г.В. був повідомлений про те, що рішенням господарського суду Харківської області від 20.01.2011 у справі № 40/342-10 було позов задоволено повністю. Визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 06 грудня 2010 року, а саме: квартири №20, загальною площею 101,8 кв.м., житловою площею 59,9 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_3, що був укладений між ліквідатором фізичної особи -підприємця Солонар Віталія Івановича арбітражним керуючим Фоміним Грантом Валерійовичем (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та фізичною особою-підприємцем Лісовець Денисом Сергійовичем (ідентифікаційний номер НОМЕР_2). Визнано право власності на квартиру №20 (житловою площею 59,9 кв.м., загальною площею 101,8 кв.м.), яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 за Фізичною особою-підприємцем Лісовець Денисом Сергійовичем (61054, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Постановою господарського суду Харківської області від 02 липня 2010 року по справі № Б-39/66-10 Фізичну особу - підприємця Солонар Віталія Івановича визнано банкрутом, призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Фоміна Гранта Валерійовича (ліцензія серії АВ № 456379 від 26 лютого 2009 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_4).

На виконання вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатором Фізичної особи - підприємця Солонар В.І. арбітражним керуючим Фоміним Г.В. 01 грудня 2010 року через Товарну біржу "Правопорядок" було здійснено продаж майна боржника, так згідно до Протоколу № 1 проведення аукціону, одним із лотів, зокрема, була чотирьох кімнатна квартира № 20, що розташована на 1 поверсі 3 поверхового будинку, загальною площею 101,8 кв.м., житловою площею 59,9 кв. м., місцезнаходження майна АДРЕСА_2. Власник майна: Солонар Віталій Іванович. Переможець аукціону: Лісовець Денис Сергійович, лот придбано за ціною: 244310, 00 грн.

06 грудня 2010 року між Ліквідатором фізичної особи - підприємця Солонар Віталія Івановича, арбітражним керуючим Фоміним Грантом Валерійовичем та Фізичною особою - підприємцем Лісовець Денисом Сергійовичем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого відповідач в порядку встановленому для виконання постанови про визнання боржника банкрутом господарського суду Харківської області від 02 липня 2010 року по справі № Б-39/66-10 передав у власність позивача квартиру №20, житловою площею 59,9 кв.м., загальною площею 101,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, а позивач прийняв та на умовах, визначених цим договором, зазначений об'єкт у власність і зобов'язався сплатити відповідачеві погоджену на підставі протоколу № 1 проведення аукціону Товарною біржею "Правопорядок" від 01 грудня 2010 року ціну за нього.

Таким чином, Фізична особа - підприємець Солонар Віталій Іванович як боржник мав можливість бути обізнаним про винесення господарським судом Харківської області рішення від 20.01.2011 у справі № 40/342-10.

З огляду на викладене, посилання апелянта на здійснення розгляду даної справи без участі Солонар В.І. як власника спірного майна та незалучення його до участі у даній справі під час винесення рішення господарським судом Харківської області від 20.01.2011 у справі № 40/342-10 є неправомірним та не може бути підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження зазначеної ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що підстави, наведені скаржником в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, є неповажними та необґрунтованими, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання апелянта про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України".

Зокрема, Європейський Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

З урахуванням викладеного та враховуючи, що апеляційну скаргу на рішення господарського суду Харківської області від 20.01.2011 у справі № 40/342-10 подано з порушенням передбаченого ст. 261 Господарського процесуального кодексу України однорічного строку на апеляційне оскарження з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення більш ніж 6 років, судова колегія апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити в задоволенні клопотання ФОП Солонар В.І. в особі ліквідатора арбітражного керуючого Данченко А.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 20.01.2011 у справі № 40/342-10.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП Солонар В.І. в особі ліквідатора арбітражного керуючого Данченко А.С. на рішення господарського суду Харківської області від 20.01.2011 у справі № 40/342-10.

3. Повернути заявнику апеляційної скарги - ФОП Солонар В.І. в особі ліквідатора арбітражного керуючого Данченко А.С. апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами.

Додаток на адресу заявника: апеляційна скарга з додатками на 23 арк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Слободін М.М.