КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2018 р. Справа№ 910/1203/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко А.І.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 04.07.2018р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національні інформаційні системи"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 (повний текст підписано 24.04.2018)

у справі № 910/1203/18 (суддя Мудрий С.М. )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю-контрол"

до Державного підприємства "Національні інформаційні системи"

про зобов'язання укласти договір,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 у справі № 910/1203/18 позов задоволено повністю.

Зобов'язано Державне підприємство "Національні інформаційні системи" укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю-контрол" договір про надання сервісної послуги у формі прикладного програмного інтерфейсу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підставі якого забезпечуються організаційно-технічні заходи щодо надання зазначеної сервісної послуги, у редакції згідно з додатком № 1 до позовної заяви.

Стягнуто з Державного підприємства "Національні інформаційні системи" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ю-контрол" судовий збір в розмірі 1 762, 00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2018р. у справі №910/1203/18 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Ю-контрол" у задоволенні позову у повному обсязі. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю-контрол" на користь Державного підприємства "Національні інформаційні системи" витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2 643, 00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом позовні вимоги задоволені, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення місцевого господарського суду має бути скасоване та прийняте нове рішення про відмову в задоволення позовних вимог.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2018 апеляційну скаргу Державного підприємства "Національні інформаційні системи" передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Шаптала Є.Ю., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді Гончаров С.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національні інформаційні системи" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 у справі № 910/1203/18 та призначено до розгляду на 04.07.2018.

02.07.2018р. через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу у відповідності до якого, останній просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції просить залити без змін.

04.07.2018р. через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від інформаційного агентства «Правда» надійшла заява про проведення фотозйомки, відеозапису в залі судового засідання.

В судовому засіданні 04.07.2018 представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити її, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 у справі № 910/1203/18 скасувати. Проти заяви інформаційного агентства «Правда» про проведення фотозйомки, відеозапису в залі судового засідання не заперечив.

В судовому засіданні 04.07.2018 представник позивача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням відзиву на апеляційну скаргу поданого під час апеляційного провадження та просив відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 у справі № 910/1203/18 залишити без змін. Проти заяви інформаційного агентства «Правда» про проведення фотозйомки, відеозапису в залі судового засідання не заперечив.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 7 ч. 2 статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" суб'єктам приватного права може надаватися прямий доступ до Єдиного державного реєстру в електронному вигляді у режимі реального часу на платній основі на підставі договорів, укладених з технічним адміністратором.

Як передбачено підпунктом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №593 від 08.09.2016 року "Деякі питання надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр), надаються: в електронному вигляді з використанням сервісної послуги у формі прикладного програмного інтерфейсу Єдиного державного реєстру з метою обробки та перетворення відкритих відомостей Єдиного державного реєстру для їх подальшого сприйняття автоматизованими та інформаційними системами.

Також, як передбачено підпунктом 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №593 від 08.09.2016 року "Деякі питання надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" критерії, строки, порядок надання відомостей з Єдиного державного реєстру, умови та розмір плати за надання сервісних послуг, зазначених у підпунктах 1 і 2 пункту 1 цієї постанови, визначаються у договорах, укладених з технічним адміністратором Єдиного державного реєстру.

Згідно з п. 16 ч.1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" технічний адміністратор Єдиного державного реєстру (надалі - технічний адміністратор) - визначене Міністерством юстиції України державне унітарне підприємство, віднесене до сфери його управління, що здійснює заходи із створення, доопрацювання та супроводження програмного забезпечення Єдиного державного реєстру, порталу електронних сервісів та відповідає за їх технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі, надає, блокує та анулює доступ до Єдиного державного реєстру та проводить навчання роботі з цим реєстром.

У відповідності до п.1 наказу Міністерства юстиції України №1059/5 від 25.06.2015 року "Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України" визначено державне підприємство "Національні інформаційні системи" адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України (надалі - адміністратор Єдиних та Державних реєстрів).

Адміністратор Єдиних та Державних реєстрів здійснює заходи зі створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення реєстрів, відповідає за їх технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних, здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до цих реєстрів, а також інші заходи (дії), передбачені законодавством.

У межах адміністрування Єдиних та Державних реєстрів адміністратор Єдиних та Державних реєстрів здійснює заходи зі створення, впровадження та супроводження, інформаційного та технічного обслуговування, модернізації веб-ресурсів та веб-сервісів Міністерства юстиції України, надає у випадках, визначених законодавством, послуги у сфері функціонування Єдиних та Державних реєстрів, здійснює технічне та технологічне супроводження інформаційної взаємодії Міністерства юстиції України та адміністратора Єдиних та Державних реєстрів з метою оперативного вирішення питань, що стосуються функціонування реєстрів.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачем 05.04.2017 року на адресу відповідача направлено лист №0504/2017_1К в якому позивач просив надати для укладення офіційний проект договору із зазначенням критеріїв, строків, порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру, умов та розміру абонентської плати за надання сервісної послуги.

Відповідач, листом №2315/08.2-14 від 18.05.2017 року повідомив позивача про те, що у межах реалізації повноважень адміністратора Єдиного державного реєстру, підприємством запропоновано для укладення договорів про укладення сервісної послуги у формі прикладного програмного інтерфейсу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підставі якого забезпечуються організаційно-технічні заходи щодо надання зазначеної сервісної послуги.

Зазначений договір розміщений на офіційному веб-сайті Підприємства http://nais.gov.ua в рубриці "АРІ реєстрів/Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань": &? ;Договір про надання сервісної послуги у формі прикладного програмного інтерфейсу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань&?о; (надалі - Договір).

При цьому, з описом прикладного програмного інтерфейсу Єдиного державного реєстру Ви можете ознайомитись на офіційному веб-сайті Підприємства http://nais.gov.ua в рубриці "АРІ реєстрів/Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" &?і;Опис прикладного програмного інтерфейсу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань&?о;.

Для отримання зазначеної сервісної послуги, зацікавленим суб'єктам господарювання необхідно заповнити та підписати договір у двох примірниках та скерувати їх на адресу Підприємства: вул. Бульварно-Кудрявська, 4, м. Київ, 04053.

Позивач, листом №2205/2017_К від 22.05.2017 року направив відповідачу примірник підписаного із своєї сторони договору про надання сервісної послуги для можливості отримання доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за допомогою прикладного програмного інтерфейсу. Та, просив підписати зазначений договір і один примірник повернути.

Відповідач, у відповідь, листом №2768/082-14 від 13.06.2017 року повідомив позивача про те, що постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 №339 було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №593, зокрема, шляхом розширення кола суб'єктів, які можуть одержувати відомості, що містять в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в електронному вигляді. У зв'язку із внесенням змін до законодавства, яке регулює порядок надання сервісної послуги, наразі Підприємством вживаються заходи щодо розроблення нової редакції договору, яка буде запропонована для укладання зацікавленим особам найближчим часом. Також, надісланий позивачем примірник повернутий без підписання.

Позивач, листом №1110/2017_К від 11.10.2017 року звернувся до відповідача в якому просив надати для укладення офіційний проект відповідного договору із зазначенням критеріїв, строків, порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру, умов та розміру плати за надання вищезазначеної сервісної послуги.

Відповідач, у відповідь листом №5270/08.2.14 від 17.11.2017 року повідомив позивача про те, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000281 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч.2 ст. 359, ч. 2 ст. 361 КК України. У межах даного кримінального провадження уповноваженим органом досудового слідства проводяться слідчі дії щодо порядку та алгоритмів доступу до ЄДР, технічним адміністратором якого є ДП "НАІС", інформаційно-аналітичною системою пошуку і обробки інформації у сфері господарської та інших видів діяльності "YOUCONTROL". Питання щодо можливості укладення відповідного договору з позивачем буде розглянуто ДП "НАІС" після отримання офіційних висновків правоохоронних органів у вказаному кримінальному провадженні.

Даний спір виник у зв'язку із неправомірним, на думку позивача ухиленням відповідача від дій, спрямованих на укладення договору.

Згідно з ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Як передбачено ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Разом з тим, місцевим господарським судом вірно встановлено, що договір про надання сервісної послуги є публічним на підставі ч.4 статті 633 Цивільного кодексу України, а також пункту 7.11 самого договору, що був розміщений на офіційному веб-сайті відповідача.

Згідно з ч. 1 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Частиною 4 статті 633 Цивільного кодексу України встановлено, що підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

Місцевий господарський суд вірно зазначив, що законодавством України не передбачено жодної можливості правоохоронних органів будь-яким чином впливати на господарську діяльність підприємства щодо набуття прав і обов'язків, в т. ч. укладення договору.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів щодо підтвердження факту несанкціонованого втручання товариства з обмеженою відповідальністю "Ю-контрол" в роботу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 9.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 6 "Про судове рішення" господарські суди у рішенні про спонукання укласти договір повинні зазначити умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект цього договору (наприклад: вважати договір (найменування договору) укладеним на умовах поданого (найменування позивача) проекту цього договору).

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю-контрол" про зобов'язання державного підприємства "Національні інформаційні системи" укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю-контрол" договір про надання сервісної послуги у формі прикладного програмного інтерфейсу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підставі якого забезпечуються організаційно-технічні заходи щодо надання зазначеної сервісної послуги, у редакції згідно з додатком № 1 до позовної заяви є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 у справі № 910/1203/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Державного підприємства "Національні інформаційні системи", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Державного підприємства "Національні інформаційні системи" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 у справі № 910/1203/18 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національні інформаційні системи" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 у справі № 910/1203/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 у справі № 910/1203/18 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/1203/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до суду касаційної інстанції у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді С.А. Гончаров

А.І. Тищенко

Повний текст постанови складено 10.07.2018