ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження
"10" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1357/18
Суддя Господарського суду Одеської області Демешин О. А., розглянувши матеріали позовної заяви вх.суду № 1461/18 від 06.07.2018 року,
за позовом ОСОБА_1 (ІН: НОМЕР_1, АДРЕСА_1)
та відповідача 2) ОСОБА_2 (ІН: НОМЕР_2, АДРЕСА_2)
про визнання недійсними рішень загальних зборів членів Споживчого Товариства „Право на відпочинок", довіреності та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна
з підстав порушення вимог Закону України „Про кооперацію"
06.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Споживчого товариства „Право на відпочинок" та до ОСОБА_2 яким просить суд:
1. Визнати недійсною довіреність №1 від 01.07.2005 року, видану Споживчим товариством «Право на відпочинок» ОСОБА_4 та підписана ОСОБА_5.
2. Визнати недійсним рішення Загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом № 3 від 30.09.2001 року.
3. Визнати недійсним рішення Загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом № 11 від 25.03.2009 року.
4. Визнати недійсним рішення Загальних зборів членів Споживчого товариства «Право на відпочинок», оформлені протоколом №3/17 від 29.10.2017 року.
5. Визнати недійсним рішення Загальних зборів членів Споживчого товариства «Право на відпочинок», оформлені протоколом №4/17 від 05.11.2017 року.
6. Визнати недійсним рішення правління Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом № 3/17 від 24.08.2017 року.
7. Визнати недійсним рішення правління Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом № 5/17 від 21.11.2017 року.
8. Визнати недійсним договір купівлі-продажу дачі АДРЕСА_3, та складається в цілому з одного дачного будинку літ. «Ж», загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею 12,2 та надвірних господарських будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці, площею 0,0747 га, яка знаходиться у фактичному користуванні кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, що був укладений 08 листопада 2017 року між Споживчим Товариством «Право на відпочинок» в особі виконавчого директора ОСОБА_6 та ОСОБА_2 та застосувати наслідки його недійсності.
При зверненні до Господарського суду Одеської області з цим позовом Позивач посилається на порушення Відповідачами Закону України „Про кооперацію", Закону України „Про споживчу кооперацію", Статуту СТ „Право на відпочинок" та корпоративних прав Позивача.
Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів визначені ст. 20 ГПК України.
Так, згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:
справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
Отже, до юрисдикції господарських судів відносяться, крім інших, справи за позовом фізичних осіб, які не є підприємцями, у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин.
Згідно ч. 1, 3 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.
Таким чином, корпоративні відносини стосуються реалізації корпоративних прав, а корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації.
Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 55 ГК України господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;
Ч. 1 ст. 3 ГК України визначено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Крім того, у Постанові Пленуму Вищого Господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" № 4 від 25.02.2016 року, на яку посилається Позивач, вказано: „При визначенні підвідомчості справ цієї категорії судам слід враховувати, що з огляду на системний аналіз положень статті 84 ЦК України, частини п'ятої статті 63, частин першої та третьої статті 167 ГК України, Закону України "Про господарські товариства", Закону України "Про акціонерні товариства", статей 1, 19 і частин першої, шостої статті 20 Закону України "Про фермерське господарство", статей 6, 8, 19 та 21 Закону України "Про кооперацію" корпоративні відносини виникають, зокрема, у господарських товариствах, виробничих кооперативах, фермерських господарствах, приватних підприємствах, заснованих на власності двох або більше осіб.
Споживче товариство „Право на відпочинок" не відноситься до господарських товариств (акціонерного товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повного товариства), виробничих кооперативів, фермерських господарств та до приватних підприємств.
Зі статуту Відповідача - Споживчого товариства „Право на відпочинок" вбачається, що товариство є некомерційною організацією, яка діє у відповідності до Закону України „Про споживчу кооперацію", створено з метою реалізації права членів на оздоровлення та відпочинок, спільне ведення діяльності по задоволенню потреб його членів, а також їх сімей по експлуатації, використанню та управлінню місцями загального користування, водопостачання, електромереж, газопостачання, що знаходяться за адресою: м. Одеса, пров. Полуничний, 17.
Отже, Відповідач - Споживче товариство „Право на відпочинок" не є господарської організацію, оскільки, відповідно до свого Статуту, не здійснює господарську діяльність спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Крім того, у вищевказаного споживчого товариства не визначено розміру статутного капіталу, який був би поділений на відповідні частки, що надають можливість реалізації корпоративних прав учасників товариства.
Таким чином, позивач, як член Споживчого товариства, не є носієм корпоративних прав, відповідно, заявлений позов не стосується корпоративних відносин, а тому не відноситься до юрисдикції господарських судів, згідно ст. 20 ГПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 6 ст. 175 ГПК України cуддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
З огляду на викладене, суд відмовляє у відкритті провадження по справі та повідомляє позивача, що йому слід звернутись з цим позовом до місцевого загального суду.
Керуючись п.п. 1 ч.1 ст.175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства „Право на відпочинок" та ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень загальних зборів членів Споживчого Товариства „Право на відпочинок", довіреності та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна з підстав порушення вимог Закону України „Про кооперацію".
Додаток позивачу: позовна заява з дод. згідно опису.
Ухвала набрала законної сили 10.07.2018р.

та може бути оскаржена в порядку ст.253-259 ГПК України.

Суддя О.А. Демешин