номер провадження справи 4/30/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2018 Справа № 908/691/18

м. Запоріжжя

за позовом Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" (01601, м.Київ, вул. Велика Васильківська, 10);

до відповідача Фізичної особи-підприємця Бульбенко Юлії Володимирівни (71500, АДРЕСА_1);

про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 31/06/16 від 30.06.2016 у розмірі 45759,49 грн.

суддя Зінченко Н.Г.

Без виклику представників сторін.

19.04.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" до Фізичної особи-підприємця Бульбенко Юлії Володимирівни про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 31/06/16 від 30.06.2016 у розмірі 45759,49 грн.

Згідно з Протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2018 автоматичний розподіл вказаного позову не відбувся, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи № 908/691/18.

Відповідно до Розпорядження керівника господарського суду Запорізької області від 25.04.2018 № П-185/18, станом на 25.04.2018 відпали обставини, передбачені п. 46 Засад використання автоматизованої системи документообігу господарського суду Запорізької області, що є підставою для автоматизованого (повторного автоматизованого) розподілу судової справи позовної заяви (заяви, скарги, клопотання, тощо) між суддями.

25.04.2018 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу № 908/691/18 розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/691/18, присвоєно справі номер провадження 4/30/18, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/691/18.

Сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення від 10.05.2018 (позивач) та 23.05.2018 (відповідач особисто).

Крім того, 01.06.2018 до канцелярії господарського суду Запорізької області від відповідача надійшла заява, в якій він просив надати позовну заяву та додані до неї документи, продовжити строк для можливості надання відзиву на позовну заяву, залишити без розгляду позовну заяву ПАТ «ФІДОБАНК» до ФОП Бульбенко Ю.В. про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 31/06/16 від 30.06.2016, що є предметом розгляду у цій справі № 908/691/18, на підставі п.3 ч. 1 ст. 226 ГПК України, виходячи з того, що в провадженні господарського суду Запорізької області є така ж сама справа № 908/735/18 із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд розглянувши заяву відповідача зазначає наступне.

З приводу направлення відповідачу позовної заяви з доданими документами.

В матеріалах справи № 908/691/18 міститься оригінал опису вкладення з відбитком поштового штемпелю від 17.04.2018, який свідчить про направлення позивачем позовної заяви з додатками на 26 аркушах на адресу відповідача (ФОП Бульбенко Ю.В.), яка зазначена у Витязі (Безкоштовний) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 71500, АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Згідно ч. 4 ст. 119 ГПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Отже, відповідачу було відомо про розгляд справи в господарському суді, однак він не скористався своїм правом на ознайомлення з матеріалами справи та не був позбавлений можливості здійснити процесуальну дію, передбачену ч. 4 ст. 119 ГПК України. Суд зазначає, що нормами ГПК України не передбачений порядок надсилання судом позовної заяви з доданими документами учасникам справи.

Що стосується заяви відповідача в частині залишення без розгляду позовної заяви, суд зазначає наступне.

З бази даних «Діловодство спеціалізованого суду» стало відомо, що ухвалою суду від 14.06.2018 по справі № 908/735/18 позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», м. Київ до відповідача Фізичної особи-підприємця Бульбенко Юлії Володимирівни, Запорізька область, м. Енергодар про стягнення заборгованості по орендній платі за договором оренди нежитлового приміщення № 31/06/16 від 31.06.2016 в розмірі 47689,94 грн. залишено без розгляду, у зв'язку з тим,що позивач не усунув виявлені зазначені в ухвалі господарського суду Запорізької області від 30.05.2018 недоліки при поданні даної позовної заяви, а саме не надав суду докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Згідно ч. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, сторонами не надано доказів в підтвердження того, що на день розгляду даної справ у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду з вищезазначених підстав.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання по сплаті орендної плати по договору оренди нежитлового приміщення № 31/06/16 від 30.06.2016 за період з 25.08.2016 по 25.01.2017, у зв'язку з чим ФОП Бульбенко Ю.В. утворилась заборгованість в розмірі 36134 грн. За несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором оренди нежитлового приміщення № 31/06/16 від 30.06.2016 позивачем була нарахована пеня в розмірі 9625,49 грн. за період з 01.02.2017 по 01.02.2018. Керуючись ст.ст. 526, 549, 611, 612, 627 ЦК України, ст.ст. 216,217,230,283 ГК України, ст.ст. 4, 27, 162 ГПК України позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 36134 грн. та пеню у розмірі 9625,49 грн.

Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не надіслав, будь-яких документів в підтвердження своєї правової позиції не надав.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

31.05.2018 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Шістдесят днів з дня відкриття провадження у даній справі сплило 30.06.2018.

Згідно ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

30.06.2018 - вихідний день, першим робочим днем за ним є 02.07.2018.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 02.07.2018.

Розглянувши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2016 між Публічним акціонерним товариством "ФІДОБАНК" (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Бульбенко Юлією Володимирівною (орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 31/06/16 (далі - договір).

Пунктом 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення № 37, № 38 загальною площею 99,2 кв.м., які розташовані на першому поверсі житлового будинку 38 по проспекту Будівельників у м. Енергодар Запорізької області, що складається з приміщень що є Додатком № 1 до цього договору (надалі - об'єкт оренди).

Згідно із п. 2.1 договору об'єкт оренди передається орендарю в користування на строк до 31.12.2016 року, якщо за 30 днів до закінчення строку оренди сторона не повідомить іншу сторону про намір припинити договір, строк оренди продовжується на наступні 6 місяців.

Перебіг строку оренди за цим договором починається з дати отримання орендарем за актом приймання - передачі об'єкту оренди в оренду та закінчується зі спливом строку, встановленого у п. 2.1 ( п. 2.2 договору).

Передача об'єкта оренди в оренду здійснюється протягом 3 (трьох) робочих днів з дати укладення цього за актом приймання - передачі. (п. 4.1 договору).

Як вбачається із матеріалів справи, 01.07.2016 на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 31/06/16 від 30.06.2016 відповідачу передано в строкове платне користування нежитлові приміщення № 37, № 38 загальною площею 99,2 кв.м., які розташовані на першому поверсі житлового будинку 38 по проспекту Будівельників у м. Енергодар Запорізької області, обладнане майном, що пітверджується актом прийому - передачі приміщення від 01.07.2016.

31.01.2017 між сторонами було підписано договір про розірвання договору оренди № 31/06/16 від 30 червня 2016 року, в якому сторони дійшли згоди розірвати договір оренди 31 січня 2017 року. Сторони також домовились, що орендна плата та заборгованість по орендній платі за приміщення у розмірі 40344 грн. в т.ч. ПДВ буде сплачена орендарем у повному обсязі до останнього дня користування об'єктом оренди протягом 10 робочих днів з дати укладення цього договору про розірвання до договору оренди № 31/06/16 від 30 червня 2016 року.

Не пізніше, ніж у день закінчення строку оренди, орендар передає (повертає) об'єкт оренди орендодавцю (п. 7.1 договору).

Відповідно до п. 7.2 договору передача (повернення) орендодавцю об'єкта оренди здійснюється орендарем за актом приймання-передачі.

На підтвердження повернення орендарем об'єкту оренди орендодавцю, а саме: нежитлові приміщення № 37, № 38 загальною площею 99,2 кв.м., які розташовані на першому поверсі житлового будинку 38 по проспекту Будівельників у м. Енергодар Запорізької області, сторонами було підписано акт прийому-передачі нежитлового приміщення від 31.01.2017. В даному акті прийому-передачі зазначалось, що об'єкт оренди вважається переданим з моменту підписання цього Акту прийому-передачі сторонами. З підписання цього Акту прийому-передачі договір оренди № 31/06/16 від 30 червня 2016 року припиняє свою дію.

Таким чином, дію договору припинено 31.01.2017 внаслідок підписання договору від 31.01.2017 про розірвання договору оренди № 31/06/16 від 30 червня 2016 року.

Претензією від 08.02.2018 № 1-1-1/479-ЛК позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату 45759,49 грн., з неї орендна плата за період серпень 2016-січень 2017 в розмірі 36134 грн. та пеня за період з 01.02.2017 по 01.02.2018 в розмірі 9625,49 грн. Дана претензія була направлена відповідачу поштою, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості по сплаті орендної плати по договору оренди нежитлового приміщення № 31/06/16 від 30.06.2016 за період з 25.08.2016 по 25.01.2017 в розмірі 36134 грн. та за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором стягнення пені в розмірі 9625,49 грн.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази та вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків від господарської діяльності.

Відповідно до п. 3.1 договору орендар сплачує на користь орендодавця орендну плату за кожен місяць оренди у розмірі 7192 грн., в т.ч. ПДВ.

За неповний календарний місяць користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату пропорційно, виходячи з фактичної кількості днів користування об'єктом оренди в місяць (п. 3.8 договору).

Пунктом 3.4 вказаного договору передбачено, що оплата проводиться до 25 числа місяця за поточний місяць оренди на рахунок орендодавця.

ПАТ "ФІДОБАНК" просить стягнути суму заборгованості по орендній платі за період з 25.08.2016 по 25.01.2017 в розмірі 36134 грн.

Доказів сплати суми боргу в повному обсязі або частково відповідачем суду не надано.

Неналежне виконання відповідачем зобов'язань щодо здійснення своєчасної оплати по договору підтверджено матеріалами справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення 36134 грн. грн. основного боргу по оренді нежитлового приміщення № 31/06/16 від 30.06.2016 заявлена законно та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату орендних платежів у сумі 9625,49 грн. за загальний період з 01.02.2017 по 01.02.2018.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує пунктом 8.1 договору, який передбачає, що у випадку порушення орендарем строку внесення орендної плати, інших платежів за договором, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми заборгованості.

З огляду на вимоги ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок грунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

З розрахунку пені, наданого позивачем, вбачається, що позивач не вірно визначає період нарахування пені, порушуючи норми передбачені ч. 6 ст. 232 ГК України, а саме визначає період нарахування пені не з дня виникнення зобов'язання, а з наступного дня після підписання договору про розірвання договору оренди № 31/06/16 від 30 червня 2016 року, який було підписано 31.01.2017.

Наприклад зобов'язання по оплаті заборгованості по орендній платі на суму 174 грн. за серпень 2016 виникло з 25 серпня 2016, за вересень 2016 року в сумі 7192 грн. виникло з 25 вересня 2016, а позивач розраховує пеню за період з 01.02.2017 по 01.02.2018. Оскільки суд не може виходити за межі визначеного позивачем періоду нарахування пені, суд бере за основу початкову дату вказану позивачем 01.02.2017, але обмежується шестимісячним терміном від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, тому кінцевою датою за серпень 2016 року має бути 25.02.2017, за вересень 2016 року має бути 25.03.2017. Аналогічного перерахунку потребує нарахування пені за жовтень 2016 року, листопад 2016 року, грудень 2016 року, січень 2017 року.

Таким чином, перевіривши розрахунок пені, суд прийшов до висновку, що правильною сумою нарахування пені є 3083,48 грн. за загальний період з 31.01.2017 по 25.07.2017, яка підлягає задоволенню. В іншій частині позовних вимог про стягнення пені слід відмовити.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" до Фізичної особи-підприємця Бульбенко Юлії Володимирівни задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бульбенко Юлії Володимирівни (71500, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Енергодарським МВ ГУМВС України в Запорізькій області 21 грудня 2010 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" (01601, м.Київ, вул. Велика Васильківська, 10, ) заборгованості по орендній платі в розмірі 36134 (тридцять шість тисяч сто тридцять чотири) грн. 00 коп., пеню в розмірі 3083 (три тисячі вісімдесят три) грн. 48 коп., судовий збір в розмірі 1510 (одна тисяча п'ятсот десять) грн. 10 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.