ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2018м. ДніпроСправа № 904/808/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Батир Б.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі Технологічного коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету, м. Дніпро

про стягнення 2015,28 грн пені; 313,05 грн трьох відсотків річних; 1938,68 грн інфляційних втрат (договір №894/14-ТЕ-4 від 30.01.2014 купівлі-продажу природного газу)

у присутності представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №14-84 від 14.04.2017, головний юрисконсульт;

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

28.02.2018 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі Технологічного коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету (далі - відповідач), у якій виклало вимоги про стягнення 2015,28 грн - пені; 313,05 грн - трьох відсотків річних; 1938,68 грн - інфляційних втрат, нарахованих ним з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору №894/14-ТЕ-4 купівлі-продажу природного газу, укладеного між сторонами 30.01.2014.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2018 справу №904/808/18 передано судді Петренку І.В.

Ухвалою від 02.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі; повідомлено сторін, що розгляд справи здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін і її розгляд призначено на 29.03.2018 об 11:30 год.

28.03.2018 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі з посиланням на те, що заборгованість за природний газ була погашена відповідачем до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", у зв'язку з чим заявлені до стягнення нарахування підлягають списанню на підставі ст. 7 цього Закону.

В засіданні 29.03.2018 розгляд справи було відкладено до 19.04.2018.

11.04.2018 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній виклав заперечення проти доводів відповідача, зазначивши, що дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" не поширюється на відповідача, у зв'язку з чим списання заборгованості у даному випадку є неправомірним.

Розпорядженням господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2018 №236, відповідно до п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматичний розподіл справи №904/808/18 у звязку з тим, що суддя Петренко І.В. знаходиться на лікарняному. За результатами повторного розподілу автоматизованою системою документообігу суду справа № 904/808/18 передана на розгляд судді Воронько В.Д.

Ухвалою від 04.05.2018 суд прийняв справу до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), з повідомленням сторін та призначив її розгляд у засіданні на 31.05.2018.

Ухвалою суду від 31.05.2018 розгляд справи було відкладено до 21.06.2018.

У судовому засіданні 21.06.2018 оголошено перерву до 02.07.2018.

Відповідач у засіданнях суду 21.06.2018 та 02.07.2018 не забезпечив участі свого представника без пояснення причин, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи та вимог ухвал суду не виконав.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - продавець, позивачем) та Технологічним коледжем ДДАУ (далі - покупець) укладений договір №894/14-ТЕ-4 купівлі-продажу природного газу, у відповідності з умовами п. 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Додатковою угодою №2 від 05.05.2014 до договору сторони дійшли згоди про заміну по тексту договору слів "Технологічний коледж Дніпропетровського державного аграрного університету" на "Технологічний коледж Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету" у зв'язку із перейменуванням покупця.

Згідно з п. 1.2 договору в редакції додаткової угоди №1/2 від 25.04.2014 газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач протягом періоду лютого-березня та листопада-грудня 2014 року передав у власність відповідачу газ на загальну суму 41815,83 грн, що підтверджується відповідними актами прийому-передачі природного газу з підписами та відбитками печаток обох сторін.

За умовами п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором щодо своєчасної оплати поставленого газу, позивач нарахував до сплати відповідачу в порядку п. 7.2 договору пеню за загальний період з 15.03.2014 по 21.09.2014 у розмірі 2015,28 грн та згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) 313,05 грн 3% річних за той самий період і інфляційні за період з квітня по серпень 2014 року в сумі 1938,68 грн, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовами ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вимоги ст.ст. 4, 16, 258, 549-551, 611, 625 ЦК України та ст.ст. 20, 216-220, 224-226 та 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачають, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами і договором, а держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків та застосування штрафних санкцій.

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 1 цього Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон) його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Статтею 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Частиною 3 ст. 7 Закону, яка окремо регулює списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Тобто, зазначеною нормою передбачена підстава для звільнення покупців, які використовують природний газ, зокрема, для виробництва теплової енергії, від відповідальності за несвоєчасне виконання ними грошового зобов'язання по оплаті отриманого природного газу.

При цьому, приписи ч. 3 ст. 7 Закону є нормою прямої дії, які не ставлять право ненарахування/списання неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних в залежність від будь-яких інших умов, у тому числі в залежність від включення боржника до реєстру підприємств, що беруть участь у процесі врегулювання заборгованості, окрім умови щодо погашення боржником, який використовує природний газ для виробництва теплової енергії, заборгованості за отриманий ним природний газ до набрання чинності цим Законом.

За умовами укладеного договору із позивачем покупець отримав газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

З матеріалів справи вбачається, що покупець остаточно розрахувався з продавцем за поставлений газ у 2014 році до набрання чинності Законом, отже заборгованість перед позивачем за природний газ відсутня.

Згідно зі ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За викладених обставин суд, не зважаючи на відсутність доказів наявності у відповідача ліцензії, передбаченої ст. 23 Закону України "Про теплопостачання", та доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, як це передбачено статтею 3 Закону, приписами якої визначено порядок участі саме у процедурі врегулювання заборгованості, вважає наявними підстави для застосування приписів частини 3 статті 7 вказаного Закону до спірних правовідносин.

Таким чином, суд доходить висновку, що позов є безпідставним і в його задоволенні слід відмовити.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.04.2018 у справі 914/2801/16, від 16.04.2018 у справі № 905/375/17.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 03.07.2018.

Суддя В.Д. Воронько