РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.06.2018Справа № 910/3695/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут"

до Державного вищого навчального закладу "Університет банківської справи"

про стягнення 303 314, 20 грн.

Суддя Підченко Ю.О.

Секретар судового засідання Ярмоленко С.М.

Представники сторін:

від позивача: Палькевич Н.С. - представник за довіреністю;

від відповідача: Циган Н.О. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного вищого навчального закладу "Університет банківської справи" про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 264 052,13 грн. - основного боргу, 31 595, 02 грн. - інфляції та 7 549, 72 грн. - процентів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не належним чином виконує свої зобов'язання щодо оплати вартості поставленого природного газу відповідно до підписаного акту приймання-передачі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" до Державного вищого навчального закладу "Університет банківської справи" про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 264 052,13 грн. - основного боргу, 31 595, 02 грн. - інфляції та 7 549, 72 грн. - процентів залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

20.04.2018 через канцелярію суду від позивача надійшли документи про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2018 року відкрито провадження у справі № 910/3695/18 та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 13.06.2018 року призначив судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 22.06.2018 року.

Представник позивача в судовому засіданні, що відбулося 22.06.2018 року наполягав на задоволенні позову, надав суду усні пояснення по справі. Представник відповідача проти позову заперечував, також надав суду усні пояснення по суті спору.

У судовому засіданні 22.06.2018 року, відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" (постачальник, позивач) та Державним вищим навчальним закладом "Університет банківської справи" (споживач, відповідач) було укладено договір №11410YJWPMAB016 на газ природний, скраплений або в газоподібному стані (договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором (п.1.1), договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.01.2016 року до 31.12.2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11 договору).

Згідно з п. 11.1 договору, цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Відповідно до умов додаткової угоди № 2 від 30.12.2016 року до договору з метою проведення процедури закупівлі природного газу на 2017 рік сторонами продовжено дію договору № 11410YJWPMAB016 на газ природний, скраплений або в газоподібному стані від 12.02.2016 року на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2017 року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в даному договорі. Дана додаткова угода набуває чинності з дати її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.01.2017 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

За умовами додаткової угоди № 3 від 31.01.2017 року до договору сторони погодили загальну суму даної угоди, яка склала 283821,32 грн., дія цієї додаткової угоди сторони поширили на відносини, що виникли між ними з 01.01.2017 року.

За актами № ЗЛВ00025277 прийому-передачі природного газу від 31.03.2017 року на суму 257 650, 00 грн., № ЗЛВ00032184 прийому-передачі природного газу від 30.04.2017 року на суму 6 402, 13 грн. позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 264 052, 13 грн.

Як зазначив позивач у позовній заяві, відповідач за отриманий товар не розрахувався, у зв'язку з чим позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з відповідним позовом.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, згідно актів № ЗЛВ00025277 прийому-передачі природного газу від 31.03.2017 року на суму 257 650, 00 грн. та № ЗЛВ00032184 прийому-передачі природного газу від 30.04.2017 року на суму 6 402, 13 грн., які скріплені підписами уповноважених осіб та печатками сторін, підтверджується факт поставки позивачем та прийняття відповідачем товару на загальну суму 264 052, 13 грн.

Строк виконання грошового зобов'язання по оплаті вартості поставленого товару відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України настав в момент його прийняття відповідачем.

Однак відповідач своїх зобов'язань по оплаті вартості поставленого позивачем товару не виконав, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 264 052, 13 грн.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості та її розмір не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу підлягають задоволенню у розмірі, який заявлений позивачем до стягнення у позовній заяві.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 30 891, 38 грн. інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 7 496, 56 грн. за актом прийому передачі № ЗЛВ00025277 за період з 01.04.2017-20.03.2018, а також 703, 64 грн. інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 170, 49 грн. за актом прийому передачі № ЗЛВ00032184 за період з 01.05.2017-20.03.2018.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений законодавством строк свого обов'язку по перерахуванню коштів за отриманий товар не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України). Відповідно, є підстави для застосування по відношенню до відповідача встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки матеріалами справи підтверджується існування заборгованості відповідача перед позивачем та її непогашення відповідачем, суд визнає вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат законними та обґрунтованими.

Судом перевірено належний до сплати розмір 3% річних та інфляційних втрат за період, який визначений позивачем та з яким суд погоджується, у зв'язку з чим за розрахунком суду стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних у загальному розмірі 7 667,05 грн. та інфляційні втрати у загальному розмірі 31 595,02 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Університет банківської справи" (04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 1, ідентифікаційний код 34716922) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" (79039, місто Львів, вулиця Золота, будинок 42, ідентифікаційний код 39594527) заборгованість в розмірі 264 052, 13 грн., інфляцію в розмірі 31 595, 02 грн., 3% річних в розмірі 7 667, 05 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 549, 72 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення - 27.06.2018 р.

Суддя Ю.О. Підченко