УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

26.06.2018Справа № 910/7417/18

Суддя господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши

заявуТовариства з обмеженою відповідальністю "Квадрат-Шулявка"
прозабезпечення позову
у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Квадрат-Шулявка"

до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Квадрат-Шулявка" (далі - ТОВ "Квадрат-Шулявка", позивач) з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (далі - ПАТ "Укрсоцбанк", відповідач) про визнання виконавчого напису № 869 від 09.02.2018 р., вчиненого приватним нотаріусом міського нотаріального округу Осипенком Д.О., таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтований тим, що вказаним виконавчим написом нотаріуса звернуто стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності позивачу (майновому поручителю) та є предметом іпотеки, яким забезпечене кредитне зобов'язання ТОВ «Станіславська торгова компанія» (позичальник) перед ПАТ "Укрсоцбанк" за кредитним договором № 1-340/2 від 15.03.2007, в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту в сумі 694 789 883,81 грн.

Також позивачем подана заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 56062422, що перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства України та було відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса міського нотаріального округу Осипенка Д.О. (зареєстрованого у реєстрі № 869 від 09.02.2018 р.) про звернення стягнення на нерухоме майно - нежилі приміщення торгівельно-виставкового комплексу "Квадрат-Шулявка", загальною площею 888,60 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, підземний перехід по вулиці Довженка, п/п 1-А, п/п 1-Б, літера А, на користь ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 1-340/2 від 15.03.2007.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суддя приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, обґрунтовуючи подану заяву, позивач посилається на те, що існує реальна загроза того, що до закінчення розгляду справи органом ДВС будуть вчинені виконавчі дії у виконавчому провадженні № 56062422 зі звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса міського нотаріального округу Осипенка Д.О., зареєстрованого у реєстрі № 869 від 09.02.2018 р., а тому виконання рішення по даній справі буде утрудненим або неможливим.

На підтвердження вчинення дій з виконання виконавчого напису нотаріуса заявник надав постанову державного виконавця від 18.05.2018р. про опис та арешт майна боржника та зазначив про вчинення виконавцем дій щодо підготовки нерухомого майна до продажу.

Суд враховує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Проте, надана позивачем постанова ВПВР Департаменту ДВС Міністерства України про опис та арешт майна у виконавчому провадженні № 56062422 від 18.05.2018 р. не свідчить про відчуження майна позивача за спірним виконавчим написом та не підтверджує того факту, що виконання судового рішення буде неможливим в подальшому.

Будь-яких інших доказів, з якими пов'язувалося б застосування забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення за виконавчими написами, у тому числі, щодо вчинення державним виконавцем дій з підготовки до реалізації майна, позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як роз'яснив Вищий господарський суд України у постанові Пленуму № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", саме лише посилання в заяві на потенційну можливість утруднення чи невиконання рішення суду відповідачем без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За змістом частини 2 статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Утім, заявником не наведено достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного ним заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що доводи заявника про утруднення чи неможливість виконання судового рішення у майбутньому є необґрунтованими та недоведеними належним чином, відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ "Квадрат-Шулявка" про забезпечення позову.

Згідно з ст. 129 ГПК України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у разі відмови у задоволенні такої заяви, покладається на заявника (позивача).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Квадрат-Шулявка" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання до суду апеляційної інстанції.

Суддя Головіна К.І.