ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про відмову у призначенні експертизи

03.07.2018 Справа № 905/944/18

Господарський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Мартинчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Глорі» (01030, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок №19-21; код ЄДРПОУ - 40803808) в особі товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» (01030, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок №19-21; код ЄДРПОУ -34486135)

до приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - Металургійний завод» (85300, Донецька область, місто Покровськ, вулиця Торгівельна, будинок №106А; код ЄДРПОУ - 30939178)

про стягнення 17 344 527, 28 гривень та 1 555 697,79 російських рублів, -

за участю представників сторін:

від позивача: Келембет О.М. довіреність б/н від 23.10.2017

від відповідача: Противень С.Л. довіреність б/н від 27.10.2017

В С Т А Н О В И В

Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Глорі» в особі товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - Металургійний завод» про стягнення 17 344 527, 28 гривень та 1 555 697,79 російських рублів, з яких:

заборгованість по нарахованим простроченим відсоткам за кредитним договором №4, за період з 30.08.2017 по 30.04.2018 включно - 3 350 778, 86 гривень;

пеня на прострочену суму основної простроченої заборгованості за період з 02.06.2017 по 30.04.2018 включно - 6 002 092, 23 гривні;

пеня на прострочену суму процентів за період з 02.06.2017 по 30.04.2018 включно - 3 190 116, 26 гривень та 1 405 537,97 російських рублів;

сума трьох відсотків річних на прострочену суму кредиту за період з 02.06.2017 по 30.04.2018 включно - 641 230, 03 гривень;

сума три відсотки річних за прострочену суму процентів за період з 02.06.2017 по 30.04.2018 включно - 337 435, 36 гривень та 150 159,83 російських рублів;

сума інфляційних нарахувань на прострочену суму кредиту за період з 02.06.2017 по 30.04.2018 включно - 2 516 143,11 гривні;

сума інфляційних нарахувань за прострочені відсотки за період з 02.06.2017 по 30.04.2018 включно - 1 306 731, 43 гривня.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов кредитного договору №4 від 18.02.2011, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість по нарахованим відсоткам, яка підлягає стягненню. Також позивачем нараховані пеня на суму основного боргу і відсотків за користування кредитом на підставі п.7.2 договору та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.05.2018 відкрито провадження по справі №905/944/18, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12.06.2018.

Від представника відповідача 12.06.2018 надійшло клопотання про призначення економічної експертизи (експертизи документів фінансово-кредитних операцій) у справі №905/944/18.

Як на підставу необхідності проведення вказаної експертизи відповідач вказує на відсутність у матеріалах справи обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення сум, а тому не має можливості переконатися в їх обґрунтованості.

У судовому засіданні представник відповідача наполягав на задоволенні вказаного клопотання.

Представник позивача повідомив суду, що вказаного клопотання не отримував, просив надати час для ознайомлення з ним та, у разі необхідності, підготування заперечень.

Ухвалою суду від 12.06.2018 відкладено підготовче судове засідання на 03.07.2018.

Від позивача 03.07.2018 надійшли письмові заперечення проти задоволення клопотання відповідача щодо проведення економічної експертизи, у зв'язку з наявністю у матеріалах справи обґрунтованого розрахунку ціни позову, а також відсутністю необхідності спеціальних знань для перевірки його обґрунтованості.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача щодо проведення економічної експертизи з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (Заява №61679/00) від 01.06.2006 зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

При цьому судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування або наявні у справі докази є суперечливими.

Предметом позову у даній справі є майнова вимога про стягнення з відповідача заборгованості з прострочених процентів за користування кредитними коштами, пені, 3% річних та інфляційних втрат за кредитним договором №4 від 18.02.2011, право на яку АТ «Глорі» набуло у відповідності до договору про відступлення права вимоги б/н від 04.08.2017.

В силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як підтверджується копіями, наявних в матеріалах справи, меморіальних ордерів ПАТ «ВТБ Банк» (первісним Кредитором) було відкрито Боржнику (Відповідачу по справі) кредитну лінію та надано в якості кредиту грошові кошти в розмірі визначеному Кредитним договором.

Крім того, до матеріалів справи долучено разом із позовом копії банківських виписок по особовим рахункам, які підтверджують розмір заборгованості.

У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність» первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю, та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Абзацом 1 пункту 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку визначено, зокрема, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Пунктом 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 р. № 2346-ІІІ - Закон № 2346 визначено, що розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, яке затверджено постановою Національного банку України від 18.06.2003 р. №254 - визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов'язкові реквізити.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписки по особовим рахунках є первинним бухгалтерським документом, аналогічна позиція викладена в узагальнюючій податковій консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів № 583, що затверджень наказом ДФС України 10.02.2016 року.

У відповідності до ст. 72 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно ч. 1 статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У пунктах 2, 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» роз'яснено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Господарський суд має можливість самостійно визначити в повній мірі на підставі наявних в матеріалах письмових доказів: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Окрім того, рішенням господарського суду Донецької області від 02.04.2018 у справі №905/2503/17 задоволено позовні вимоги Акціонерного товариства Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Глорі» в особі товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» до приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» про стягнення заборгованості за кредитним договором №4 від 18.02.2011, що становить 34 592 003,39 гривень та 5 469 893,99 російських рублів, що еквівалентно 2 532 560,92 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 31.10.2017 (із розрахунку 5 469 893,99/10*4,63 = 2 532 560,92 гривень), з яких: 23 358 179,60 гривень заборгованість за кредитом, 11 233 823,79 гривень заборгованість за несплаченими процентами, 5 469 893,99 російських рублів заборгованість за несплаченими процентами.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.06.2018 у справі №905/2503/17 вказане рішення господарського суду Донецької області залишено без змін.

Відповідно до ст.4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Отже, ухвалені у справі №905/2503/17 рішення господарського суду від 02.04.2018 та постанова Донецького апеляційного господарського суду від 21.06.2018 мають преюдиціальне значення, а встановлені ними факти повторного доведення не потребують.

Так, рішенням господарського суду Донецької області від 02.04.2018 у справі №905/2503/17 встановлено факти видачі коштів за кредитним договором №4 від 18.02.2011, наявність заборгованості у визначеному розмірі, а також право вимоги у АТ «Глорі» до відповідача за спірним кредитним договором, а тому додаткового доказування не потребують.

Враховуючи викладене, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, господарський суд дійшов висновку, що наявних письмових доказів у справі достатньо для визначення порядку і підстав нарахування заявлених до стягнення сум та перевірки правильності здійсненого позивачем арифметичного розрахунку, а тому в даному випадку у застосуванні спеціальних знань потреби не має.

Керуючись ст.ст. 99, 233-234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В

В задоволенні клопотання приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - Металургійний завод» щодо проведення економічної експертизи у справі №905/944/18 - відмовити.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

В судовому засіданні 03.07.2018 оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Повний текст ухвали буде складено та підписано 06.07.2018.

Ухвала набрала чинності з моменту її проголошення - 03.07.2018 та оскарженню не підлягає.

Суддя С.М. Фурсова