ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.06.2018 р. Справа №4/1620-7/101

місто Львів

За скаргою:приватного акціонерного товариства "Львівобленерго",
на бездіяльність:Личаківського відділу Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області у справі
за позовом: відкритого акціонерного товариства "Львівобленерго",
до відповідача:приватного підприємця ОСОБА_1,
предмет позову: стягнення 3143,23 грн.
СуддяОСОБА_2
Секретар судового засіданняОСОБА_3
Представники:
скаржника:не з'явився,
боржника:не з'явився,
ДВС:не з'явився.
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла скарга приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" на дії (бездіяльність) Личаківського відділу Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області у справі за позовом відкритого акціонерного товариства "Львівобленерго" до приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення 3'312,23 грн., відповідно до якої скаржник просить:

- зобов'язати начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (виконавці) Личаківського ВДВС, здійснити перевірку матеріалів відповідного виконавчого провадження, а також рішень та дій державного виконавця (виконавців) щодо виконання наказу Господарського суду Львівської області від 25.08.2004 у справі №4/1620-7/101 в межах повноважень, наданих чинним законодавством, про що письмово повідомити суд та стягувача;

- у випадку втрати наказу №4/1620-7/101 від 25.08.2004 зобов'язати державного виконавця провести дії, необхідні для отримання дубліката втраченого виконавчого документа.

З огляду на те, що боржник у справі станом на час подання скарги зареєстрував припинення підприємницької діяльності, суд листом від 08.06.2018 на підставі частин 6 та 7 статті 176 Господарського процесуального кодексу України суд звернувся до Адресно-довідкового бюро (відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області) з проханням надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) боржника. Суд повідомлено, що відповідача зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою від 19.06.2018 скаргу прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 27.06.2018. В судове засідання 27.06.2018 представники учасників справи не з'явились, причин неявки не повідомили суд.

Аргументи учасників справи.

Позиція скаржника.

Скарга на дії ДВС полягає в тому, що орган ДВС не виконує без поважних причин рішення Господарського суду Львівської області, ухвалене 13.08.2004. Стягувач неодноразово вживав заходів для з'ясування ходу проведення виконавчого провадження, однак орган ДВС тричі втрачав оригінал виконавчого документа, не надав жодного пояснення щодо непроведення виконавчих дій.

Заперечення ДВС.

ДВС не надало заперечень проти скарги.

Пояснення боржника.

Боржник не надав пояснень щодо змісту скарги.

Обставини справи.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов відкритого акціонерного товариства "Львівобленерго" до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів. Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.08.2004 №4/1620-7/101 позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача було стягнуто 3'143,23 грн. недоврахованої електричної енергії, 51,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. На примусове виконання рішення судом видано наказ від 25.08.2004 №4/1620-7/101.

Заявою від 08.09.2004 №53-2939/2 відкрите акціонерне товариство "Львівобленерго" звернулося до Відділу державної виконавчої служби Личаківського районного управління юстиції міста Львова з проханням прийняти до виконання виданий судом виконавчий документ (а.с. 24). Зазначена заява отримана 14.09.2004, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 24, зворот).

Постановою від 12.06.2007 виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання (а.с. 26). В подальшому відкрите акціонерне товариство "Львівобленерго" повторно звернулося до Личаківського ВДВС Львівського міського управління юстиції із заявою від 27.06.2007 №502-1795/2 про прийняття наказу до виконання (а.с. 27). Цю заяву було отримано 04.07.2007, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 27, зворот).

Личаківське відділення Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції 01.11.2007 звернулося до Господарського суду Львівської області з поданням про видачу дубліката наказу. Подання було мотивовано тим, що внаслідок пожежі в приміщенні ДВС матеріали виконавчого провадження було знищено. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.12.2007 заяву було задоволено, видано дублікат наказу у цій справі (а.с. 5).

Постановою від 31.12.2009 виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання (а.с. 28). Як убачається з відмітки про надходження поштової кореспонденції, стягувачем отримано зазначену постанову 26.07.2010. В подальшому відкрите акціонерне товариство "Львівобленерго" повторно звернулося до Личаківського ВДВС Львівського міського управління юстиції із заявою від 10.08.2010 №502-3623/2 про прийняття наказу до виконання (а.с. 29). Цю заяву було отримано 12.08.2010 (вх. №10453/0120), про що свідчить відбиток штампа ДВС на примірнику заяви.

Постановою від 23.03.2011 виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання (а.с. 30). Як убачається з відмітки про надходження поштової кореспонденції, стягувачем отримано зазначену постанову 07.07.2011. Публічне акціонерне товариство "Львівобленерго" вчергове звернулося до Личаківського ВДВС Львівського міського управління юстиції із заявою від 20.07.2011 №502-3163/2 про прийняття наказу до виконання (а.с. 31). Цю заяву було отримано 25.07.2011, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 31, зворот).

З огляду на відсутність будь-якої інформації стосовно примусового виконання рішення суду, стягувач звернувся до ДВС з проханням надати відповідні відомості (а.с. 32). Цю заяву було отримано 01.11.2013, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 32, зворот). З огляду на відсутність будь-якої відповіді на поданий запит, стягувач продублював його в клопотанні від 25.06.2015 (а.с. 33) та від 12.09.2016 (а.с. 34).

З листа ДВС від 21.09.2016 №15/3293 (а.с. 35) убачається, що 23.03.2011 було винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання, якою повернуто оригінал виконавчого документа стягувачу.

Приватне акціонерне товариство "Львівобленерго" 27.10.2016 звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання та про видачу дубліката наказу. Заява була мотивована повторною втратою оригіналу виконавчого документа. Ухвалою від 28.11.2016 було поновлено строк для пред'явлення наказу до виконання, публічному акціонерному товариству "Львівобленерго" видано дублікат виконавчого документа.

Заявою від 14.02.2017 №119-533/2 публічне акціонерне товариство "Львівобленерго" вчергове звернулося до ДВС з проханням прийняти до примусового виконання наказ суду. З огляду на відсутність будь-якої інформації про хід виконавчого провадження стягувач звернувся до ДВС з клопотанням №119-702/2 від 02.03.2018 надати відповідні відомості. Зазначене клопотання отримано 06.03.2018, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення.

Листом від 02.04.2018 №10164 ДВС повідомило стягувача, що оригінал виконавчого документа повернуто стягувачу на підставі постанови від 26.12.2011 про повернення виконавчого документа без виконання. Суд звертає увагу, що така відповідь абсолютно не стосується запитуваної стягувачем інформації. З огляду на це стягувач вкотре звернувся до ДВС з клопотанням №119-1622/2 від 05.05.2018 надати інформацію про хід виконання наказу суду. Це клопотання отримано ДВС 12.06.2018 (за поштовим ідентифікатором).

При постановленні ухвали суд керувався таким.

Загальні принципи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами 1, 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012 "У справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю "ДІД Конс" щодо офіційного тлумачення положень пункту 15 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" у взаємозв'язку з положеннями частини першої статті 41, частини п'ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 115 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини другої статті 2, абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" (справа про стягнення заборгованості з підприємств паливно-енергетичного комплексу) виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2012 у справі №11-рп/2012 2012 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень пункту 20 частини першої статті 106, частини першої статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України у взаємозв'язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

За практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004).

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (пункт 43 Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004).

Щодо поновлення строку для подання скарги.

Згідно з частиною 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Так, пунктом "а" частини 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, оскільки скарга стосується бездіяльності органу ДВС, стягувач востаннє звертався до ДВС з клопотанням про надання інформації про хід виконання виконавчого провадження 05.05.2018, зважаючи на послідовність дій стягувача, суд вважає за необхідне продовжити заявнику строк для подання скарги на дії ДВС.

Щодо суті скарги.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Як з'ясовано судом, ДВС неефективно та неналежним чином вживала заходів щодо примусового виконання рішення суду, про що свідчать:

1) неодноразоваа втрата оригіналу виконавчого документа;

2) невиконання ДВС вимог ухвали суду від 19.06.2018 про надання матеріалів виконавчого провадження;

3) відсутність відомостей у стягувача про хід виконання наказу суду впродовж різних періодів виконавчого провадження;

4) неналежне реагування ДВС на запити стягувача.

Зважаючи на зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити скаргу в частині зобов'язання начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець Личаківського ВДВС, здійснити перевірку матеріалів відповідного виконавчого провадження, а також рішень та дій державного виконавця (виконавців) щодо виконання наказу Господарського суду Львівської області від 25.08.2004 №4/1620-7/101.

Водночас, суд не вправі зобов'язати державного виконавця провести дії, необхідні для отримання дубліката втраченого виконавчого документа. Зважаючи на це, в зазначеній частині скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 339-342 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу задовільнити частково.

2. Визнати неправомірною бездіяльність Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 25.08.2004 №4/1620-7/101.

3. Зобов'язати начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, здійснити перевірку матеріалів відповідного виконавчого провадження, а також рішень та дій державного виконавця (виконавців) щодо виконання наказу Господарського суду Львівської області від 25.08.2004 №4/1620-7/101 в межах повноважень, наданих чинним законодавством.

4. В задоволенні решти вимог за скаргою відмовити.

5. В порядку статті 345 Господарського процесуального кодексу України зобов'язати Личаківський відділ державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали про результати виконання цієї ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, визначеному Розділом IV ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення.

Ухвала підписана 27.06.2018.

Суддя Рим Т.Я.