УХВАЛА

м. Київ

03.07.2018Справа № 921/226/18
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, м. Тернопіль

до 1. Головного управління ДФС у Тернопільській області, м. Тернопіль

2. Державної казначейської служби України, м. Київ

про: стягнення моральної шкоди в розмірі 2 000 000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою про солідарне стягнення з Головного управління ДФС у Тернопільській області (відповідач-1) та Державної казначейської служби України (відповідач-2) 2 000 000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.06.2018р. матеріали справи № 921/226/18 (позовної заяви) передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкриті провадження у справі, зважаючи на наступне.

Так, судовий захист прав суб'єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб'єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду, зокрема, звернення до того судового органу, який в силу закону має розглядати такий спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною третьою ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Подання позовної заяви в порядку Господарського процесуального кодексу України, означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб'єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 процесуального кодексу.

Так, згідно п. п. 14, 15 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою; інші справи у спорах між суб'єктами господарювання.

Таким чином, за приписами чинного процесуального закону, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Разом з тим, судом встановлено, що до господарського суду з даним позовом звернувся ОСОБА_1 як засновник та власник Приватного малого підприємства «Галактика», при цьому, останнім не зазначено у своєму позові на підставі якої норми закону ним подано позов до господарського суду.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що своїми протиправними діями відповідач-1 принизив його честь, гідність та його ділову репутацію та ділову репутацію Приватного малого підприємства «Галактика», обмежено позивача у визнанні, реалізації та користуванні своїми правами і свободами, шляхом дискримінації за ознакою меншовартості.

Попри те, що даний спір носить приватно - правовий характер, а саме предметом позову є стягнення моральної шкоди, його суб'єктний склад не відповідає названим вище положенням чинного процесуального кодексу.

Даний спір не стосується корпоративних відносин або відносин, що регулюють провадження у справах про банкрутство суб'єктів господарювання, в яких позивачами можуть виступати фізичні особи.

В контексті зазначеного вище, суд приходить до висновку про те, що даний позов не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

При вирішенні питання щодо відмови у відкритті провадження у справі, судом враховано, що позивач звертався з аналогічним позовом до Тернопільського міськрайонного суду, ухвалою якого від 27.04.2018р., яка також залишена без змін постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 12.06.2018р. у відкритті провадження було відмовлено, проте у даному випадку суд не вбачає обмеження позивача у доступі до правосуддя, оскільки по-перше, позивач був не позбавлений свого права оскаржити названі судові акти до суду касаційної інстанції, а по-друге, суди у своїх рішеннях вказали позивачеві на те, що фактично спір виник між юридичними особами - Приватного малого підприємства «Галактика», засновником та власником якого є позивач та відповідачами у даній справі.

При зверненні до суду в порядку господарського судочинства, позивач вказаного судами не врахував та подав позов, направлений на захист порушеного права фізичної особи.

На виконання приписів ч. 6 ст. 175 ГПК України, суд роз'яснює, що даний спір може бути розглянуто в порядку господарського судочинства за умови, якщо позивачем виступатиме саме Приватне мале підприємство «Галактика».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 162, 175, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі.

2. Дану ухвалу разом з позовними матеріалами направити ОСОБА_1.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Морозов