УХВАЛА

04 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/13332/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Погребняка В.Я.

учасники справи:

позивач - Державний вищий навчальний заклад "Університет банківської справи",

відповідач - Приватне підприємство "Сервісний центр "Темос",

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства "Сервісний центр "Темос"

на рішення господарського суду м. Києва

від 01.12.2017

у складі судді: Отрош І.М.

та постанову Київського апеляційного господарського суду

від 22.05.2018

у складі колегії суддів: Куксова В.В. - головуючий, Яковлєва М.Л., Тищенко О.В.,

за позовом Державного вищого навчального закладу "Університет банківської справи",

до Приватного підприємства "Сервісний центр "Темос",

про встановлення факту припинення договору та стягнення 254 185, 88 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Сервісний центр "Темос" (далі - ПП "Сервісний центр "Темос", заявник) 13.06.2018 звернулось, з касаційною скаргою до Верховного Суду на рішення господарського суду м. Києва від 01.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018 у справі № 910/13332/17 в частині стягнення з відповідача 28 361, 95 грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/13332/17 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Катеринчук Л.Й., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2018.

Відповідно до пункту 2 частини 4 ст. 290 Господарського процесуального кодексу до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підтвердження сплати судового збору ПП "Сервісний центр "Темос" додано до касаційної скарги квитанцію № ПН1290 від 12.06.2018 в сумі 850,86 грн., при цьому заявником подано обґрунтування сплати судового збору за подання касаційної скарги саме в такому розмірі.

Так, заявник зазначає, що згідно частини 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Отже, на думку заявника, з урахуванням оскарження судових рішень попередніх інстанцій лише в частині стягнення з відповідача 28 361, 95 грн., сума судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги становить 850, 86 грн., тобто 200% від суми судового збору обрахованої пропорційно до заявлених вимог.

Однак, вказані доводи заявника касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подачі касаційної скарги) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подачі касаційної скарги) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, положеннями Закону України "Про судовий збір" визначено граничний розмір сум судового збору, що підлягає сплаті у мінімальному та максимальному значенні при зверненні до суду з відповідними заявами.

Суд зазначає, що з урахуванням положень частини 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подачі касаційної скарги), судовий збір слід обраховувати у відсотковому співвідношенні до оспорюваної суми лише у випадках коли така сума судового збору є не нижчою за 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та не перевищує 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції чинній на момент подання касаційної скарги).

Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції чинній на момент звернення з позовною заявою).

Враховуючи порядок обрахування сплати судового збору у відсотковому співвідношенні до ціни позову - 1,5 відсотка від оспорюваної в касаційному порядку, за судовими рішеннями попередніх інстанцій, суми становить 452, 43 грн., що значно нижче за 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на момент звернення з позовною заявою до господарського суду, який станом на 01.01.2017 становив 1 600,00 грн.

Отже, звертаючись з касаційною скаргою 13.06.2018 на рішення господарського суду м. Києва від 01.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018 заявнику належало сплатити 3 200,00 грн. (200% від 1 600 грн).

За таких обставин, додана до касаційної скарги ПП "Сервісний центр "Темос" квитанція № ПН1290 від 12.06.2018 в сумі 850,86 грн., не може вважатися належним доказом сплати судового збору у встановленому розмірі, а касаційна скарга заявника не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній з 15.12.2017 року).

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній з 15.12.2017) у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, заявнику касаційної скарги необхідно усунути недоліки касаційної скарги та сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у належному розмірі, а саме надавши суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у сумі 2 349, 14 грн. (3200-850,86=2349,14).

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, суддя Верховного Суду, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Сервісний центр "Темос" на рішення господарського суду м. Києва від 01.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018 у справі № 910/13332/17 залишити без руху.

2. Надати Приватному підприємству "Сервісний центр "Темос" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз'яснити Приватному підприємству "Сервісний центр "Темос" що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду В.Я. Погребняк