ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2018 р.                                 Справа № 911/131/18

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., при секретарі судового засідання Литовці А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТНТ Україна»

до приватного підприємства «Нормавуд»

про стягнення 31 634,90 грн.

за участю представників сторін: не з’явились.

СУТЬ СПОРУ:

22.01.2018 до господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ТНТ Україна» (позивач) до приватного підприємства «Нормавуд» (відповідач) про стягнення 29 954,79 грн. за Договором № 2016/К2/214 від 10.03.2016 на експрес-перевезення вантажу, з яких: 19 258,62 грн. основного боргу, 8 822,40 грн. інфляційних втрат та 1873,77 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.01.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви в частині виконання процесуального обов’язку надання документів, які підтверджують відправлення копії позовної заяви і доданих до неї документів на адресу за місцезнаходженням відповідача та доплату 162,00 грн. судового збору, а також підтвердження позивач про те, що ним не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

08.02.2018, позивач надіслав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 2896/18 від 12.02.2018), згідно якої надав виправлену позовну заяву та докази на підтвердження усунення недоліків позовної заяви.

Згідно прохальної частини виправленої позовної заяви, яка надійшла до суду 12.02.2018, позивач просив стягнути з відповідача 19 258,62 грн. основного боргу, 10 454,42 грн. інфляційних втрат та 1 921,86 грн. 3% річних, що разом складає 31 634,90 грн.

Ухвалою суду від 13.02.2018 позов ТОВ «ТНТ Україна» про стягнення 31 634,90 грн. було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи); надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Представник відповідача на вимогу суду відзив на позов до суду не надіслав.

На підставі ухвали суду від 13.04.2018, у зв’язку з недостатністю доказів для вирішення спору по суті, суд за власною ініціативою вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Згідно зазначеної ухвали підготовче засідання призначено на 07.05.2018, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву – до 05.05.2018, а також зобов’язано позивача надати суду оригінал (для огляду в судовому засіданні) та належним чином засвідчену копію (для долучення до матеріалів справи) рахунку № 185178405 від 17.05.2016, згідно якого, як зазначено в позовній заяві, відповідач частково оплатив послуги, надані позивачем 29.07.2016 за Договором № 2016/К2/214 від 10.03.2016 на експрес-перевезення вантажу.

07.05.2018 через канцелярію суду позивачем подано пояснення щодо неможливості подання витребуваного судом доказу, оскільки у призначенні платежу відповідач вказав не номер рахунку, а номер товарно-транспортної накладної та вказав дату « 17.08.2016», яка відповідає даті прибуття вантажу в Україну.

Позивач зазначає, що товарно-транспортна накладна № 185178405 та дата прибуття вантажу до митного органу – 17.08.2016 – відповідає дійсності та відображена у митній декларації № 125110012/2016/171179, яка знаходиться в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 07.05.2018 підготовче засідання відкладено на 21.05.2018.

21.05.2018 через канцелярію суду позивач подав заяву про долучення документів до матеріалів справи, яка судом була задоволена.

В підготовчому засіданні 21.05.2018 суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття підготовчого провадження, внаслідок чого постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.06.2018.

11.06.2018 через канцелярію суду до початку розгляду справи по суті позивачем подано заяву про долучення до матеріалів справи довідки ПАТ «Інг банк Україна» за вих. № 881 від 20.04.2018 на підтвердження часткової сплати відповідачем наданих послуг. Зазначений доказ суд залучив до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 11.06.2018 розгляд справи по суті відкладено на 25.06.2018.

В судове засідання 25.06.2018 представник позивача не з’явився, натомість на електронну пошту суду надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача жодного разу в судові засідання не з’явився, відзив на позовну заяву не подав.

При цьому, суд зазначає, що ухвали суду надсилались відповідачу на вказану в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об’єктивного розгляду спору по суті, суд вирішив, що неявка в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Частиною четвертою статті 240 ГПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

10.03.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ТНТ України» (ТНТ) та приватним підприємством «Нормавуд» (замовник) було укладено договір № 2016/К2/214 на експрес-перевезення вантажу (Договір), у відповідності до умов якого експрес-перевезення вантажу ТНТ зобов’язується доставити ввірений ТНТ замовником вантаж до пункту призначення за адресою, що зазначена в транспортній накладній ТНТ, і відповідно до Генеральних умов перевезення і надання інших послуг ТНТ (Додаток № 1), а замовник зобов’язується сплатити за перевезення вантажу встановлену оплату відповідно до встановлених тарифів (Додаток №2).

Як зазначив позивач, своє зобов’язання за Договором він виконав в повному обсязі, а саме надав послуги із експрес-перевезення вантажу за напрямком Стамбул, Туреччина - м. Біла Церква, Київська область, Україна.

Однак, зі слів позивача, зазначені послуги відповідачем в повному обсязі та вчасно не оплачені, у зв’язку з чим на момент подачі позову заборгованість відповідача склала 19 258, 62 грн.

Відповідно до п. 3.1.1 ТНТ зобов’язується виконати або організувати експрес-перевезення, або надати Спеціальні послуги відповідно до законодавства України, Генеральних умов перевезення і надання інших послуг ТНТ і положень цього Договору.

На виконання вищезазначених умов, у відповідності до митної декларації форми МД-2 №125110012/2016/171179, позивач здійснив експрес перевезення вантажу на загальну суму 64 098, 46 грн. разом з ПДВ, про що складено акт №10012366 від 22.08.2016.

У відповідності до пункту 3.3.5. Договору, відповідач зобов’язався оплатити послуги ТНТ відповідно до умов статті 4 Договору.

Пунктом 4.5 Договору передбачено, що оплата здійснюється в гривнях протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати виставлення рахунку (акту про прийняття виконаних робіт).

02.03.2017 відповідач частково оплатив послуги, які були надані 29.07.2016, що підтверджується актом про приймання виконаних робіт №10012366 від 22.08.2016 (копія акту наданих послуг наявна в матеріалах справи) та банківською випискою за рахунком №7700 в сумі 10 000,00 грн. Також 04.04.2017 та 14.04.2017 було проведено оплату відповідачем по вищезазначеному рахунку в сумі 20 000,00 грн. та 14 839,84 грн. відповідно.

Незважаючи на те, що акт про приймання виконаних робіт від 22.08.2016 не був повернутий відповідачем, здійснення часткової оплати наданих послуг на підставі акту №10012366 від 22.08.2016 та товарно-транспортної накладної № 185178405 від 29.07.2016 року свідчить про фактичне прийняття відповідачем цих послуг.

У відповідності до приписів ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зважаючи на те, що відповідач свій обов’язок щодо повної та вчасної оплати за отримані послуги не вчинив, строк оплати щодо яких настав, доказів такої оплати не надав, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення заборгованості в розмірі 19 258, 62 грн. є обґрунтованою та правомірною.

Також позивач просить стягнути з відповідача 1921,86 грн. 3% річних (за загальний період з 06.09.2016 по 12.01.2018) та 10 454,42 грн. інфляційних втрат (за загальний період з 06.09.2016 по 12.01.2018), нарахованих на прострочену заборгованість відповідача, з урахуванням здійснених поетапно часткових проплат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що відповідно до роз’яснень, викладених в п. 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань», день фактичної сплати заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Позивачем не враховано, що день оплати не вважається днем прострочки виконання грошового зобов’язання, а також невірно визначено дату початку прострочення грошового зобов’язання за актом про прийняття виконаних робіт від 22.08.2016.

Беручи до уваги п. 4.5 Договору, згідно якого оплата здійснюється протягом 14 календарних днів з дати виставлення рахунку (акту про прийняття виконаних робіт), вірною датою початку періоду прострочення оплати є 07.09.2016.

З урахуванням викладеного, судом здійснено перерахунок інфляційних втрат та 3% річних за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», та встановлено, що заявлені до стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково в сумі 1 525,20 грн. та інфляційні втрати – частково в розмірі 9 031,90 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ТНТ Україна» про стягнення з ПП «Нормавуд» заборгованості за надані послуги підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягає до стягнення 19 258,62 грн. боргу, 9 031,90 грн. інфляційних втрат та 1 525,20 грн. 3% річних. В іншій частині позову суд відмовляє.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 178, 232, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства «Нормавуд» (09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Мережна, буд. 4, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТНТ Україна» (08324, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Центральна, буд. 21 Ж, ) 19 258 (дев’ятнадцять тисяч двісті п’ятдесят вісім) грн. 62 коп. заборгованості, 9 031 (дев’ять тисяч тридцять одну) грн. 90 коп. інфляційних втрат, 1 525 (одну тисячу п’ятсот двадцять п’ять) грн. 20 коп. 3% річних та 1 660 (одну тисячу шістсот шістдесят) грн. 68 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено та підписано 27.06.2018.

Суддя                                 О.В. Щоткін