УХВАЛА

02 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/9488/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Стратієнко Л.В.,

розглянувши касаційну скаргу Управління соціальної політики Нікопольської міської ради

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

(суддя - Кеся Н.Б.)

від 27.02.2018

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду

(головуючий - Кузнецова І.Л., судді - Подобєд І.М., Широкобокова Л.П.,)

від 05.06.2018,

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця"

до - Управління соціальної політики Нікопольської міської ради

про стягнення 3 019 549,03 грн

ВСТАНОВИВ:

15.06.2018 Управління соціальної політики Нікопольської міської ради звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 у справі №904/9488/17 до суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга Управління соціальної політики Нікопольської міської ради не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції чинній з 15.12.2017).

Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв'язку із тим, що позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою у листопаді 2017 року, а касаційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 відповідач подав 15.06.2018, то при подачі цієї касаційної скарги останній повинен був сплатити судовий збір у розмірі 90 586,47 грн (200 % від 45 293,24 грн (3 019 549,03 грн x 1,5% : 100%= 45 293,24 грн)).

Проте, відповідачем за платіжним дорученням № 208 від 14.06.2018 сплачено лише 10 000,00 грн, тобто на 80 586,47 грн менше від суми судового збору, що підлягає сплаті у даному випадку. Натомість ним було ним було заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що Управління є неприбутковою організацією, кошторис якої затверджується рішенням Нікопольської міської ради, засідання сесії проводиться один раз на місяць, на даний час в Управлінні відсутні необхідні суми для сплати судового збору.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті., суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд звертає увагу відповідача, що ним не наведено жодних підстав, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", що є вичерпними при вирішенні питання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору та не надано жодних доказів на підтвердження цих підстав.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення суду від 28.10.1998 року у справі "Ейрі проти Ірландії", серія А, N 32, п. 25 - 26).

Суд підкреслює, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (див., наприклад, рішення суду від 10.07.1998 року у справі компанії "Тіннеллі та сини, Лтд. та ін." і "Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства", Reports 1998-IV, с. 1660, п. 72, та рішення суду від 28.11.2006 року у справі "Апостол проти Грузії", заява N 40765/02). При цьому, Суд в якості "законної мети" визнає, зокрема, фінансування функціонування органів судової влади та дія в якості стримуючого фактору від легковажних позовів (рішення суду від 12.06.2007 року у справі "Станков проти Болгарії" (Case of Stankov v. Bulgaria, заява N 68490/01, п. 57).

З огляду на зазначене вище Касаційний господарський суд вважає, що факт відсутності у сторони коштів для оплати судового збору є недостатнім для безумовного висновку про необхідність відстрочення сплати судового збору при поданні касаційної скарги.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки суд касаційної інстанції має застосовувати вказані вимоги до касаційних скарг, то у зв'язку з недоплатою судового збору, відповідачу необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду оригінал документу, що підтверджує доплату судового збору у розмірі 90 586,47 грн.

Крім того, подана касаційна скарга Управління соціальної політики Нікопольської міської ради підписана головним спеціалістом відділу юридичного супроводу управління правової політики ОСОБА_2 Разом з тим, до касаційної скарги документів на підтвердження повноважень зазначеної особи на підписання цієї касаційної скарги станом від імені відповідача не надано.

Враховуючи викладене касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Також відповідачем було подане клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2018, однак у зв'язку з невиконанням ним вимог статті 290 ГПК України, вказане клопотання не підлягає розгляду.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Управління соціальної політики Нікопольської міської ради про відстрочення сплати судового збору відхилити.

2. Касаційну скаргу Управління соціальної політики Нікопольської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 у справі №904/9488/17 залишити без руху.

3. Надати Управлінню соціальної політики Нікопольської міської ради строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

4. Роз'яснити Управлінню соціальної політики Нікопольської міської ради, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Л. Стратієнко