КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2018 р. Справа№ 910/23114/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Отрюха Б.В.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача Карпінський К.Б. - голова правління;

від відповідача Дібнік-Дубіняк Д.І. довіреність № 17110102 від 01.11.2017 року,

розглянувши апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шепелівський маєток"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 року (повне рішення складено 03.05.2018 року)

у справі № 910/23114/17 (суддя: Смирнова Ю.М.)

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шепелівський маєток"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 38 831, 26 грн.

Встановив

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шепелівський маєток" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 38831,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем закріплені квартири №41 та 43 в будинку за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шепелєва, 5, однак, житлово-комунальні послуги відповідачем не сплачувались, у зв'язку з чим в останнього утворилась заборгованість у розмірі 38 831,26 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 року замінено первісного відповідача - Київську міську державну адміністрацію належним відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Київенерго".

05.03.2018 року від позивача через відділ діловодства суду першої інстанції надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з ПАТ "Київенерго" суму заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 25 616,43 грн, що складає заборгованість по квартирі № 43 в будинку за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шепелєва, 5.

Зазначену заяву позивача прийнято судом до розгляду.

Господарський суд міста Києва відмовив повністю в задоволенні позову Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шепелівський маєток" своїм рішенням від 18.04.2018 року (повний текст підписано 03.05.2018 року).

Не погодившись з прийнятим рішенням, 16.05.2018 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шепелівський маєток" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яки позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Так, скаржник вказав, що відповідач, як і інші власники приміщення в будинку, в якому створено ОСББ, має здійснювати платежі та внески на утримання спільного майна в порядку та розмірах, встановлених загальними зборами об'єднання відповідно до законодавства та статуту об'єднання.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2018 року справу № 910/23114/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Отрюх Б.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шепелівський маєток" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 року у справі № 910/23114/17.

У судовому засіданні 05.07.2018 року апелянт підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

У судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду першої інстанції залишити без змін а скаргу без задоволення.

Крім того, позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що він не отримував від позивача пропозиції укласти договір. Отже, договірні відносини між сторонами у справі відсутні.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шепелівський маєток" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до акту № 343 від 20.12.2007 року, складеного за участю представників Київської міської державної адміністрації та Теплових мереж АК "Київенерго", Київською міською державною адміністрацією передано, а Тепловими мережами АК "Київенерго" прийнято квартиру № 43 в будинку за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шепелєва, 5.

Позивач у позові зазначав, що в будинку за адресою: м.Київ, вул. Миколи Шепелєва, 5 створено Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шепелівський маєток", який є балансоутримувачем зазначеного будинку і здійснює його обслуговування.

Відповідно до сформованої квитанції по о/р 000043, станом на 01.09.2017 року заборгованість відповідача за житлово-комунальні послуги складає 25616,43 грн, з яких 25586,43 грн - утримання будинків (внески), 30,00 грн - охорона, обслуговування домофону, утеплення будинку.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; представник співвласника - фізична або юридична особа, яка на підставі договору або закону має право представляти інтереси співвласника; співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Згідно ч. 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

За змістом ст. 10 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" вищим органом управління об'єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об'єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.

У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об'єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (ч. 6 ст. 13 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" , співвласник зобов'язаний, зокрема виконувати обов'язки, передбачені статутом об'єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (ч. 1 ст. 20 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 21 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об'єднання відповідно до законодавства та статуту об'єднання.

Згідно з частинами 5 та 8 ст. 22 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" у разі, якщо правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором із постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості з плати за відповідними рахунками у примусовому порядку.

Особа, яка є власником приміщення в будинку, в якому створено ОСББ, зобов'язана здійснювати платежі та внески на утримання спільного майна незалежно від членства в об'єднанні, а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку така сума боргу підлягає стягненню (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.04.2015 року у справі № 916/2197/13 (№ 3-28гс15), від 11.11.2015 року у справі № 914/189/14 (№ 3-945гс15) та від 27.01.2016 року у справі № 904/8242/14 (№ 3-1028 гс15)).

01.07.2015 року набрав чинності Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14.05.2015 року № 417-VIII, який визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов'язані з реалізацією прав та виконанням обов'язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Частиною 2 ст. 7 Закону України Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що кожний співвласник несе зобов'язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об'єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, який викладений у постанові від 01.04.2015 року зі справи № 916/2197/13 (№ 3-28гс15), ОСББ, які самостійно (власними силами та/або з залученням на договірній основі інших юридичних та фізичних осіб) забезпечують утримання будинку і прибудинкової території, при визначенні розміру внесків (платежів) на таке утримання повинні виходити з розміру витрат, передбачених кошторисом об'єднання, який відповідно до статті 10 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" затверджується загальними зборами членів об'єднання. При цьому, ні зазначеним Законом, ні іншими законодавчими актами України не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування розмірів внесків та платежів, визначених загальними зборами ОСББ.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає як належне посилання скаржника, що відповідач, як і інші власники приміщення в будинку, в якому створено ОСББ, має здійснювати платежі та внески на утримання спільного майна в порядку та розмірах, встановлених загальними зборами об'єднання відповідно до законодавства та статуту об'єднання.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В свою чергу, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України прийняття відповідного рішення загальними зборами об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шепелівський маєток" про порядок сплати, перелік та розмір платежів співвласників приміщень, зокрема на утримання будинку та послуги охорони, вимоги про стягнення яких заявлено позивачем у позові. Здійсненого на підставі такого порядку розрахунку заборгованості позивач суду також не надав. Крім того, позивачем не доведено і затвердження загальними зборами членів об'єднання відповідного кошторису щодо розміру витрат у відповідності до ст. 10 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Щодо заяви відповідача про застосування до вимог позивача загального трирічного строку позовної давності щодо вимог про стягнення боргу, який виник до 06.03.2015 року, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (пункт 1), за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. (пункт 5).

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (пункт 3), сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (пункт 4).

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки прав та охоронюваних законом інтересів позивача, про захист яких він просить суд у позові, відповідачем не порушено, у позові по суті в зв'язку з необгрунтованістю позовних вимог, питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Суд апеляційної інстанції роз'яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шепелівський маєток"

- залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 року у справі №910/23114/17 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/23114/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Б.В. Отрюх

Є.Ю. Шаптала

Дата складення повного тексту 09.07.2018 року.