номер провадження справи 9/41/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2018 Справа № 908/630/18

м. Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство “НІБУЛОН”, (юридична адреса: 54002, м. Миколаїв, вул.Каботажний спуск, 1; поштова адреса: 54030, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 9-Б)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Завод залізобетонних конструкцій № 6”, (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 40)

про стягнення суми 219011,70 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство “НІБУЛОН” про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Завод залізобетонних конструкцій № 6” суми 219011,70 грн., з якої: 51706,25 грн. – сума попередньої оплати за непоставлений товар, сума 159819,38 грн. – неустойка у вигляді штрафу, сума 7486,07 грн. – проценти за користування чужими грошовими коштами.

Ухвалою суду від 27.04.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/630/18, присвоєно номер провадження справи 9/41/18, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.05.2018. Ухвалою суду від 24.05.2018 підготовче засідання відкладалось на 19.06.2018. Ухвалою суду від 19.06.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 03.07.2018.

02.07.2018 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява № 7927/3-18/27 від 02.07.2018, відповідно до якої останній просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача.

Суд, розглянувши вказане клопотання, вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача у судові засідання не з’являвся. Про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні 03.07.2018 справу розглянуто, прийнято рішення.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені в позовній заяві, які мотивовано наступним. Відповідно до умов договору поставки № NB-3358-17 від 11.02.2017, відповідач взяв на себе обов’язок поставити та передати у власність позивача товар, кількість, якість та асортимент якого визначається у додаткових угодах до нього, а позивач зобов’язався прийняти його та оплатити. На виконання умов договору № NB-3358-17 від 11.02.2017 та додаткової угоди № NB-3358-17/1 від 11.02.2017 до нього, позивач здійснив оплату виставлених відповідачем рахунків-фактур у загальному розмірі 799096,90 грн., проте відповідач свої зобов’язання щодо поставки товару здійснив не у повному обсязі, а саме: на 11 шт. товару менше обумовленої кількості, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення суми попередньої оплати за непоставлений товар у розмірі 51706,25 грн. За порушення зобов’язання з поставки товару, позивач на суму непоставленого товару нарахував відповідачу неустойку у вигляді штрафу у розмірі 159819,38 грн. та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 7486,07 грн. Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, ст.ст. 526, 530, 536, 663, 693 ЦК України, ст. 231 ГК України.

Відповідач у судові засідання не з’являвся, позовні вимоги не спростував, письмового відзиву та доказів суду не надав, причину неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Ухвали суду надсилались відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві, яка також співпадає з адресою зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 40.

Вказане свідчить, що судом належним чином виконано обов’язок та вжиті заходи щодо повідомлення відповідача про порушення провадження у справі, призначення судового засідання, місце та час розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З урахуванням викладеного, оскільки всі учасники судового процесу належним чином повідомлені про час та місце розгляду спору, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 03.07.2018 року за відсутності представників сторін, за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

11.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Завод залізобетонних конструкцій № 6” (постачальник, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство “НІБУЛОН” (покупець, позивач у справі) було укладено договір поставки № NB-3358-17, відповідно до умов якого постачальник зобов’язався поставити та передати покупцю у власність, а покупець зобов’язався прийняти та оплатити товар, кількість, асортимент та вартість якого, вказані у додаткових угодах до договору, які є невід’ємною частиною цього договору.

Ціна товару встановлюється у додаткових угодах до цього договору (п. 3.1 договору).

Сума договору визначається як загальна сума вартостей товару, зазначених у додаткових угодах до цього договору (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору, ціна товару та сума договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін шляхом оформлення додаткової угоди до цього договору.

Згідно пункту 5.1 договору, товар поставляється в асортименті, за цінами та в кількості, що вказані у додаткових угодах.

Товар поставляється на умовах, визначених у додаткових угодах до цього договору (п. 5.2 договору).

Строк поставки товару зазначається у додаткових угодах до цього договору (п. 5.3 договору).

11.02.2017 сторонами укладено додаткову угоду № NB-3358-17/1 до договору поставки.

Відповідно до п. 1 та п. 2 додаткової угоди № NB-3358-17/1, відповідач взяв на себе обов’язок поставити на адресу позивача палі С90.35-10 у кількості 170 шт., загальною вартістю 799096,90 грн.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди № NB-3358-17/1 сторонами погоджено умови оплати товару, а саме: розрахунки провадяться безготівковою формою шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника на підставі отриманого рахунку поетапно:

1-й етап: не пізніше 6-ти банківських днів з моменту укладання цієї додаткової угоди покупець перераховує на банківський рахунок постачальника передоплату у розмірі 559367,83 грн., у т.ч. ПДВ – 93227,97 грн.

2-й етап: не пізніше 6-ти банківських днів з моменту 1-го етапу поставки покупець перераховує на банківський рахунок постачальника передоплату у розмірі 239729,07 грн., у т.ч. ПДВ - 39354,85 грн.

За умовами пунктів 4,5,6 додаткової угоди № NB-3358-17/1 сторони погодили:

Умови поставки товару: DDP – відповідно до ІНКОТЕРМС – 2010.

Місце поставки товару: Перевантажувальний термінал ТОВ СП “НІБУЛОН”, Запорізька область, с. Біленьке, вул. Шкільна, 7.

Строк поставки товару з моменту виконання умов оплати згідно п. 3 даної додаткової угоди поетапно.

1-й етап: не пізніше 10-ти робочих днів з моменту першого етапу передоплати поставка паль С90.35-10 у кількості 119 шт.

2-ий етап: не пізніше 5-ти календарних днів з моменту другого етапу передоплати поставка паль С90.35-10 у кількості 51 шт.

Відповідно до п. 6.1 договору, розрахунки за цим договором проводяться у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, наведений у розділі 12 цього договору, в порядку та терміни/строки, зазначені в додаткових угодах. Датою платежу вважається дата списання грошових коштів з банківського рахунку покупця.

Платежі покупця за цим договором вважаються виконаними в момент списання грошових коштів з банківського рахунку покупця. Покупець не несе відповідальності за ризики, які пов’язані з зарахуванням грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Згідно п. 9.1 договору, останній набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2017, а в частині зобов’язань за цим договором, які є невиконаними на зазначену дату, - до повного виконання сторонами зобов’язань за договором.

Матеріали справи свідчать, що продавцем за договором – Товариством з обмеженою відповідальністю “Завод залізобетонних конструкцій № 6”, виставлено покупцю - Товариству з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство “НІБУЛОН”, рахунок-фактуру № СФ-0000012 від 11.02.2017 на загальну суму додаткової угоди, у розмірі 799096,90 грн.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання умов договору та додаткової угоди, щодо поетапної оплати поставки товару, позивачем здійснено згідно виставленого рахунку-фактури № СФ-0000012 від 11.02.2017 наступні оплати:

- платіжним дорученням № 275 від 17.02.2017 на суму 559367,83 грн.,

- платіжним дорученням № 9071 від 03.03.2017 на суму 239729,07 грн.

Загалом оплат здійснено на суму додаткової угоди у розмірі 799096,90 грн.

Відповідачем поставлено, а позивачем прийнято товар за видатковими накладними № РН-0000056 від 15.02.2017 – 3 шт., № РН-0000058 від 16.02.2017 – 1 шт., № РН-0000061 від 16.02.2017 – 14 шт., № РН-0000062 від 16.02.2017 – 12 шт., № РН-0000064 від 16.02.2017 – 14 шт., № РН-0000067 від 17.02.2017 – 14 шт., № РН-0000069 від 17.02.2017 – 14 шт., № РН-0000072 від 18.02.2017 – 8 шт., № РН-0000113 від 07.03.2017 – 10 шт., № РН-0000121 від 09.03.2017 – 10 шт., № РН-0000126 від 10.03.2017 – 10 шт., № РН-0000131 від 11.03.2017 – 10 шт., № РН-0000136 від 12.03.2017 – 10 шт., № РН-0000137 від 13.03.2017 – 10 шт., № РН-0000141 від 14.03.2017 – 10 шт., № РН-0000145 від 15.03.2017 – 9 шт. Всього товару на загальну суму 747390,65 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем поставку товару здійснено не у повному обсязі, в адресу позивача поставленого 159 шт. товару, що на 11 шт. товару менше ніж обумовлено додатковою угодою.

Згідно п. 6 додаткової угоди, останнім днем поставки товару було 09.03.2017 (враховуючи, що 08.03.2017 був святковим днем, розрахунок здійснено відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Відповідачем поставку ще 11 шт. товару на суму 51706,25 грн. позивачу не здійснено.

У зв’язку з тим, що відповідач поставку у повному обсязі не здійснив, позивач направив на його адресу 19.02.2018 претензію № 2150/3-18/39 від 19.02.2018 з вимогою про негайне перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ СП “НІБУЛОН” суми попередньої оплати як надлишково отриманих коштів.

Вище зазначену претензію № 2150/3-18/39 вручено 27.02.2018 уповноваженому представнику ТОВ “Завод залізобетонних конструкцій № 6”, на підставі довіреності.

У зв’язку з тим, що відповідач не виконав зобов’язання щодо повної поставки товару, та не перерахував суму попередньої оплати за непоставлений товар, позивач у квітні 2018 звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом, за яким відкрито провадження у даній справі. Просить стягнути з відповідача суму 219011,70 грн., з яких: сума 51706,25 грн. – сума попередньої оплати за непоставлений товар, сума 159819,38 грн. – неустойка у вигляді штрафу, на підставі п. 8.3 договору, сума 7486,07 грн. – проценти за користування чужими грошовими коштами.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню на наступних підставах.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України підставами виникнення зобов`язання – правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов’язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662, ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов’язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідач у встановлений договором строк товар у кількості 11 шт. на суму 51706,25 грн. не поставив, перераховану позивачем суму попередньої оплати в зазначеному розмірі не повернув.

Таким чином, вимога про стягнення з ТОВ “Завод залізобетонних конструкцій № 6” на користь позивача суми попередньої оплати за непоставлений товар у розмірі 51706,25 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми 159819,38 грн. – неустойки у вигляді штрафу, на підставі п. 8.3 договору.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В пункті 8.3 договору поставки сторони визначили, що у разі прострочення поставки товару більш ніж на двадцять п’ять календарних днів, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від суми додаткової угоди, за якою відбулось прострочення поставки.

Враховуючи встановлений факт прострочення поставки товару (останнім днем поставки товару було 09.03.2017), а також те, що мало місце прострочення більше ніж двадцять п’ять календарних днів, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої вимоги. Розрахунок здійснений позивачем вірно. Отже вимога позивача про стягнення з відповідача суми 159819,38 грн. штрафу підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами за період з 10.03.2017 по 30.03.2018 у розмірі 7486,07 грн.

Розглянувши вказану вимогу позивача, суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено: якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до положень частини 3 статті 693 Цивільного кодексу України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

За приписами статті 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Сторонами не обумовлено, ані договором поставки, ані додатковою угодою, розміру процентів за користування чужими грошовими коштами, у зв’язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Інших правових підстав для стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами, з визначенням їх конкретного розміру, позивачем не наведено.

Суд зауважує, що нарахування процентів відповідно до положень ст. 536 ЦК України, із застосуванням, при цьому, приписів ч. 6 ст. 231 ГК України, щодо визначення їх розміру (як то здійснив позивач), є безпідставним, оскільки ч. 6 ст. 231 ГК України застосовується за порушення грошових зобов’язань, тоді як мало місце порушення строків поставки товару за договором. Тобто ст. 536 ЦК України та ч. 6 ст. 231 ГК України мають різну правову природу для їх застосування.

При цьому, суд прийняв до уваги приписи, викладені у частині шостій Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань» (яка наразі є чинною).

На підставі викладеного, позов в цілому задовольняється частково.

Згідно зі ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму 3172,88 грн. витрат зі сплати судового збору - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Завод залізобетонних конструкцій № 6” (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 40; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство “НІБУЛОН” (юридична адреса: 54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 1; поштова адреса: 54030, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 9-Б; ) суму 51706 (п’ятдесят одна тисяча сімсот шість) грн. 25 коп. - попередньої оплати за непоставлений товар, суму 159819 (сто п’ятдесят дев’ять тисяч вісімсот дев’ятнадцять) грн. 38 коп. – штрафу, суму 3172 (три тисячі сто сімдесят дві) грн. 88 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову – відмовити.

Повне рішення складено та підписано 11.07.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, у порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ “Перехідні положення” ГПК України.

Суддя                                                                                  О.С. Боєва