ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

12.07.2018 м. ХарківСправа № 922/1347/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши заяву Підприємства «Основа-Промінвест» Громадської організації «Моніторинг та аналіз розвитку країни» відвід судді (вх. 20034 від 11.07.2018 р.)

за позовом Підприємства "Основа - Промінвест" Громадської організації "Моніторинг та аналіз розвитку країни", м. Харків
до ФОП Богуславського Михайла Ігоровича, м. Харків
про стягнення коштів

За участю представників:

позивача - Зубар В.В.

відповідача - Лутай Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

Підприємство "Основа - Промінвест" Громадської організації "Моніторинг та аналіз розвитку країни", м. Харків (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця Богуславського Михайла Ігоровича, м. Харків про стягнення грошових коштів у розмірі 128004,00 грн. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. 203, 230, 1212 , 1213 ЦК України.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що після звільнення з підприємства «Основа - Промінвест» (наказ № 40-Ч від 30.03.2015 року, а.с.137) колишній директор - ОСОБА_1 продовжував розпоряджатися коштами підприємства, зокрема, перераховував кошти ФОП Богуславському Михайлу Ігоровичу, при цьому роботи за послуги з технічного процесу по виготовленню меблів надані не були, чим заподіяв збитки Підприємству "Основа - Промінвест" на вказану суму.

Розгляд справи неодноразово відкладався з метою забезпечення процесуальних прав сторін та повного і всебічного встановлення обставин по справі. Судом призначалася експертиза для з'ясування обставин, що мають значення для справи та спеціальних знань у сфері іншій, ніж право.

«11» липня 2018 року представник позивача надав до суду заяву про відвід судді Лаврової Л.С. (вх. 20034).

Розглянувши подану заяву про відвід, суд виходить з наступного.

Частиною 13 статті 32 ГПК України встановлено, що справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частинами 2-3 статті 39 ГПК України встановлено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 38 ГПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше першого судового засідання (при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження).

В обґрунтування необхідності відводу судді заявник вказує, що головуючим по справі безпідставно та необґрунтовано було відхилено заперечення позивача і призначено експертизу по справі, яка не стосується предмету позову, чим спричинено затягування судового процесу та поставлено у пріоритетне положення відповідача. Задоволення клопотання відповідача про призначення експертизи, на думку позивача, свідчить про упередженість й необ'єктивність судді.

З огляду на наведене вбачається, що позивачем у клопотанні про відвід судді не наведено жодної підстави, яка передбачена ст. 35 ГПК України, а усі його аргументи зводяться до незгоди позивача з процесуальними рішеннями судді, прийнятими за результатами розгляду клопотань сторін в межах розгляду даної справи, що жодним чином не свідчить про упередженість або відсутність об'єктивності судді відносно учасників судової справи.

Згідно ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В той же час, суд враховує, що важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини, у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 3 травня 2007 року суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 9 січня 2013 року зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ii) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24 лютого 1993 року, Series A N 255, п. п. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії").

Відповідно до рішення у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010, для забезпечення неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об'єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Наявність таких сумнівів, незважаючи на безпідставність заяви про відвід судді Лаврової Л.С., може унеможливити повне виключення у стороннього спостерігача сумнівів щодо неупередженості зазначеного судді під час розгляду даної справи по суті та з огляду на необхідність забезпечення бездоганного авторитету суду у даній справі та судової влади в цілому зумовлюють необхідність задоволення заяви про відвід.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням сталої практики Європейського суду з прав людини з метою уникнення сумніву в сторін у неупередженості суду при розгляді даної справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід судді Лаврової Л.С.

Керуючись статтями 35, 36, 38, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Підприємства «Основа-Промінвест» Громадської організації «Моніторинг та аналіз розвитку країни» відвід судді Лаврової Л.С. у справі №922/1347/17.

Відвести суддю Лаврову Л.С. від розгляду справи №922/1347/17.

Справу №922/1347/17 передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суду відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.С. Лаврова