РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.06.2018Справа №910/4167/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В.В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю.Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення 388222,53 грн.

Представники учасників процесу згідно протоколу від 21.06.2018,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»(далі - відповідач, Товариство) про стягнення 388222,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не була виплачена належна сума дивідендів у строки, встановлені рішенням загальних зборів акціонерів Товариства від 10.10.2014, оформленим протоколом №22, на якому було прийнято рішення про розподіл прибутку товариства за 2011, 2012 та 2013 роки, та рішенням Товариства від 22.07.2015, оформленим протоколом №23, на якому було прийнято рішення про розподіл прибутку товариства за 2014 рік. Крім суми дивідендів, позивач в межах даного позову також просить стягнути з Товариства інфляційні втрати та три проценти річних

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2018 відкрито провадження у справі №910/4167, постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні 10.05.2018. У подальшому, ухвалою суду від 24.04.2018 судом була виправлена описка в ухвалі від 06.04.2018 щодо визначення дати судового засідання та визначено, що підготовче засідання відбудеться в судовому засідання, призначеному на 07.05.2018.

23.04.2018 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва Товариством був поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позову.

Разом з тим, через відділ діловодства та документообігу 25.04.2018 Товариством було подане клопотання, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у відшкодуванні судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу в повному обсязі.

27.04.2018 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва позивачем подана відповідь на відзив.

За наслідками судового засідання 07.05.2018 судом була постановлена ухвала, в якій запропоновано позивачу надати додаткові письмові пояснення щодо заявлених до стягнення судових витрат на правничу допомогу. У судовому засіданні була оголошена перерва до 30.05.2018.

30.05.2018 судом булла оголошена перерва до 06.06.2018.

За наслідками судового засідання 06.06.2018 судом постановлено ухвалу, якою закрито підготовче провадження та призначено справу №910/4167/18 до судового розгляду по суті в судовому засідання на 21.06.2018.

До судового засідання 21.06.2018 з'явився представник позивача, наддав пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.06.2018 проти позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідно статті 233 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення у даній справі прийняте в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «УКPНAФТА», оформленим протоколом №22 від 10.10.2014, вирішено, зокрема, затвердити наступний порядок розподілу прибутку:

- за 2011 рік - 2 181 892 000,00 грн. сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2011 рік, складеного за П(с)БО):

2 181 612 957,30 грн., що складає 99,99% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства.

Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.

- за 2012 рік - 1 428 110 724,00 грн. сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2012 рік, складеного за МСФЗ):

1 427 836 668,30 грн., що складає 99,98% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства.

Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20.10.2014. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.

Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

- за 2013 рік - 189 886 355,00 грн. сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2013 рік, складеного за МСФЗ):

189 799785,00 грн., що складає 99,95% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства.

Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20.10.2014. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.

Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Рішенням загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «УКPНAФТА», оформленим протоколом №23 від 22.07.2015, вирішено, зокрема, затвердити наступний порядок розподілу прибутку за 2014 рік:

- направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100 відсотків, але не менший ніж 99,9% розмір чистого прибутку Товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства.

Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - у строк до 03.08.2015.

Виплату дивідендів здійснити у строк з 03 серпня 2015 по 03 жовтня 2015 року.

Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Відповідно до виписки про стан розрахунку в цінних паперах на 20.10.2014, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТ-КАПІТАЛ Кастоді» (як депозитарної установи), ОСОБА_1 був власником 2730 цінних паперів (акції іменні прості), емітентом яких є Публічне акціонерне товариство «УКPНAФТА».

Відповідно до виписки про стан розрахунку в цінних паперах на 03.08.2015, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТ-КАПІТАЛ Кастоді», ОСОБА_1 був власником 2730 цінних паперів (акції іменні прості), емітентом яких є Публічне акціонерне товариство «УКPНAФТА».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 23.01.2017, в якій просив здійснити виплату суми дивідендів.

У відповідь на претензію позивача ПАТ «Укрнафта» скерувала ОСОБА_1 лист №08.2-27/32 від 14.02.2017, в якому відповідач повідомив про неможливість виконання виплати сум дивідендів через дефіцит обігових коштів та завищеним податковим навантаженням. Вказане стало підставою для звернення ОСОБА_1 із даним позовом до суду.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що до теперішнього часу відповідач не виплатив дивіденди за 2011 - 2014 роки. Таким чином, у результаті неналежного виконання відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед ОСОБА_1 у загальному розмірі 238357,12 грн. Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «УКPНAФТА» 3% річних у розмірі 21876,02 грн та інфляційні втрати в розмірі 127989,39 грн.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач зазначав, що при здійсненні розрахунку дивідендів Позивачем не враховано податкові зобов'язання Публічного акціонерного товариства «УКPНAФТА» у розмірі 5% податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору, а тому розрахунок 3% річних та інфляційних є невірним. Крім того, право на отримання частки прибутку - дивідендів має бути реалізоване акціонером шляхом направлення емітенту відповідного звернення з повідомленням необхідних для виплати дивідендів реквізитів, а зобов'язання емітента виникає під час реалізації акціонером наданого права.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частина 1 статті 167 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлює, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

При цьому, корпоративними правами, в силу частини 1 цієї норми, є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до частини 1 статті 116 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину. Відповідно частині 1 статті 154 ЦК України установчим документом акціонерного товариства є його статут.

Згідно зі статтею 88 ГК України учасники господарського товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди).

Підпункт "б" частини 1 статті 10 Закону України "Про господарські товариства" визначає, що учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

З системного аналізу викладеного слідує, що корпоративні права складаються з двох самостійних прав: майнового права, які носять економічний зміст та визначаються у грошовому еквіваленті (право на отримання частки прибутку (дивідендів), вартості належної учаснику частки майна у статутному фонді тощо), та особистого немайнового права, які не мають економічного змісту (право участі в управлінні справами товариства, одержання інформації про діяльність товариства, виходу з товариства тощо).

Пунктом "д" частини 5 статті 41 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що затвердження порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) віднесено до компетенції вищого органу акціонерного товариства - загальних зборів.

Відповідно до частини 4 статті 5 Закону України "Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні" підтвердженням права власності на цінні папери є сертифікат, а в разі знерухомлення цінних паперів чи їх емісії в бездокументарній формі - виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач зобов'язаний надавати власнику цінних паперів.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Як судом було встановлено вище, 10.10.2014 відбулися загальні збори акціонерів ПАТ "Укрнафта", до порядку денного яких було внесено, зокрема, питання розподілу прибутку товариства за 2011-2013 роки, затвердження строку та порядку виплати дивідендів, за наслідками розгляду яких було прийнято рішення, оформлене протоколом № 22 від 10.10.2014.

Відповідно пункту 9 вказаного протоколу затверджено наступний порядок розподілу прибутку, отриманого ПАТ "Укрнафта:

- за 2011 рік ,00 грн (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2011 рік, складеного за П(с)БО): ,30 грн, що складає 99,99% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн. Решту чистого прибутку направити на розвиток товариства.

- за 2012 рік ,00 грн (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2012 рік, складеного за МСФЗ): ,30 грн, що складає 99,98% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн. Решту чистого прибутку направити на розвиток товариства.

- за 2013 рік 189886.355,00 грн (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2013 рік, складеного за МСФЗ): 189799785,00 грн., що складає 99,95% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн. Решту чистого прибутку направити на розвиток товариства.

Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20.10.2014. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014. по 10.04.2015.

Виплату дивідендів акціонеру товариства - Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до частини 5 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

Рішення було прийнято правомочними Загальними зборами акціонерів ПАТ "Укрнафта", на яких були присутні акціонери товариства, які володіли в сукупності 51788919 акціями (голосами), що складало 99,9955338% від загальної кількості голосів. Безпосередньо за прийняття зазначеного вище рішення проголосувало 51785235 голосів - 99,9928865% голосів акціонерів, які брали участь у голосуванні.

22.07.2015 відбулися загальні збори акціонерів ПАТ "Укрнафта", до порядку денного яких було внесено, зокрема питання розподілу прибутку товариства за підсумками 2014 року, затвердження строку та порядку виплати дивідендів, за наслідками розгляду яких було прийнято рішення, оформлене протоколом № 23 від 22.07.2015.

Відповідно до пункту 9 вказаного протоколу затверджено наступний порядок розподілу прибутку, отриманого ПАТ "Укрнафта" за 2014 рік. Направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100 відсотків, але не менший ніж 99,9% розмір чистого прибутку товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн, а решту чистого прибутку направити на розвиток товариства.

Встановлено, дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, а саме, у строк до 03.08.2015. Виплату дивідендів здійснити у строк з 03.08.2015 по 03.10.2015.

Виплату дивідендів акціонеру товариства - Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до частини 5 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

Як вбачається з матеріалів справи, рішення було прийнято правомочними Загальними зборами акціонерів ПАТ "Укрнафта", на яких були присутні акціонери товариства, які володіли в сукупності 51856981 акціями (голосами), що складало 96,8039% від загальної кількості голосів. Безпосередньо за прийняття зазначеного вище рішення проголосувало 27220097 голосів - 52,490709% голосів акціонерів, які брали участь у голосуванні.

Таким чином, право на отримання частки прибутку ПАТ "Укрнафта" - дивідендів за 2011-2013 роки мали особи (юридичні та фізичні), які були акціонерами ПАТ "Укрнафта" на 20.10.2014, а право на отримання частки прибутку ПАТ "Укрнафта" - дивідендів за 2014 рік мали особи (юридичні та фізичні), які були акціонерами ПАТ "Укрнафта" на 03.08.2015.

Як судом було зазначено вище станом на 20.10.2014 та 03.08.2015 ОСОБА_1 значився як власник простих іменних акцій ПАТ "Укрнафта" в кількості 2730.

Відповідачем було нараховано позивачеві дивіденди:

- за 2011 рік 109827,90 грн (40,23 грн. х 2730 шт.)

- за 2012 рік 71880,90 грн (26,33 грн. х 2730 шт.)

- за 2013 рік 9555,00 грн (3,50 грн. х 2730 шт.)

- за 2014 рік 63663,60 грн (23,32 грн. х 2730 шт.).

При цьому, відповідно до п. 167.5.2. ст.167 та п. 170.5 ст. 170 Податкового кодексу України відповідач є податковим агентом по сплаті податку на доходи фізичних осіб у розмірі 5% від суми нарахованих дивідендів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем перераховано до бюджету податок з доходу у вигляді дивідендів: за 2011 рік 5491,40 грн, за 2012 рік 3594,05 грн, за 2013 рік 477,75 грн, за 2014 рік 3183,18 грн, що підтверджується витягами з Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку.

Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України, відповідач є податковим агентом із нарахування і сплати військового збору у розмірі 1,5% від суми дивідендів.

На виконання вказаних положень податкового законодавства, з нарахованих позивачеві дивідендів було утримано та сплачено до бюджету в повному обсязі військовий збір: за 2011 рік 1647,42 грн, за 2012 рік 1078,211 грн, за 2013 рік 143,33 грн, за 2014 рік 954,95 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

З огляду на викладене, враховуючи вищезазначені приписи законодавства, позивачеві до виплати підлягали дивіденди за належні йому 2730 шт. у розмірі: за 2011 рік 102689,09 грн, за 2012 рік 67208,63 грн, за 2013 рік 8933,93, за 2014 рік 59525,47 грн.

Як відзначалось судом, у відповідності до протоколів загальних зборів № 22 від 10.10.14. та № 23 від 22.07.15. ПАТ «Укрнафта», перерахування дивідендів акціонерам, крім НАК "Нафтогаз України", здійснюється відповідно до частини 5 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

За приписами частини 5 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" в редакції, чинній на дату прийняття вказаних рішень Загальними зборами, для виплати дивідендів товариство в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, перераховує дивіденди Центральному депозитарію цінних паперів на рахунок, відкритий у Розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках для зарахування на рахунки депозитарних установ та депозитаріїв-кореспондентів для їх подальшого переказу депозитарними установами на рахунки депонентів або сплати депонентам іншим способом, передбаченим договором, а також для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами особам, які мають права на отримання доходів та інших виплат відповідно до законодавства іншої країни.

Судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Аналогічна правова позиція міститься у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.08 №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів".

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано суду жодних доказів перерахування дивідендів, нарахованих ОСОБА_1 за 2011-2014 роки в загальному розмірі 238357,12 грн, Центральному депозитарію цінних паперів на відповідний рахунок для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами позивачеві.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених ЄСПЛ підходів тлумачення поняття "майно", а саме, в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Таким чином, сплата акціонеру дивідендів, щодо виплати яких було прийнято рішення загальними зборами відповідача, надає акціонерові, на користь якого таке рішення прийняте, "законне очікування", що йому будуть такі дивіденди виплачені. Невиплата товариством таких дивідендів акціонерові, прирівнюється до порушення права останнього на мирне володіння майном.

Таким чином не приймаються судом твердження відповідача про те, що право на отримання частки прибутку (дивідендів) має бути реалізоване акціонером шляхом направлення емітенту відповідного звернення з повідомленням необхідних для виплати реквізитів, при цьому зобов'язання емітента виникає під час реалізації акціонером наданого права, а не в результаті прийняття загальними зборами акціонерів рішення про виплату дивідендів. При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що позивачем було направлено претензію 23.01.2017. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 17.01.2018 у справі №910/11316/17 та у постанові від 31.01.2018 у справі №910/8399/17.

Враховуючи, що право на отримання частки прибутку (дивідендів) акціонером передбачено статтею 116 ЦК України, статтею 10 Закону України "Про господарські товариства" і з цього питання, як встановлено судом, були прийняті рішення загальними зборами, однак відповідач виплату дивідендів ОСОБА_1 не здійснив, чим порушив свої зобов'язання та права позивача як акціонера ПАТ "Укрнафта". Вимоги позивача про стягнення з відповідача дивідендів за 2011-2013 роки, строк виплат яких встановлено з 20.10.2014 по 10.04.2015, та дивідендів за 2014 рік, строк виплат яких встановлено з 03.08.2015 по 03.10.2015, визнаються судом законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку із чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягають дивіденди в розмірі 238357,12 грн.

У зв'язку з порушенням строку виконання відповідачем обов'язку зі сплати дивідендів, позивачем на підставі статті 625 ЦК України були заявлені вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції в сумі 127989,39 грн та 3% річних в розмірі 21876,02 грн.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно частині 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Виходячи з вимог частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що положення вказаної статті не поширюється на корпоративні відносини, оскільки вказана норма не регулює зобов'язання учасників господарського товариства у майнових відносинах між ними.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У силу приписів статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно прийнятих загальними зборами відповідача рішень в останнього виникло зобов'язання зі сплати на користь позивача грошових коштів в якості виплати дивідендів. Будь-яке зобов'язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14.

Невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов'язання, у зв'язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України (пункт 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25.02.2016 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин").

З огляду на викладене, доводи відповідача про те, що зобов'язання по виплаті дивідендів не є грошовим, що виключає можливість застосування до нього положень статті 625 ЦК України, є помилковим та таким, що не ґрунтується на приписах чинного законодавства. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 17.01.2018 у справі № 910/11316/17.

При цьому, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, а тому обмеження нарахування процентів річних та інфляційних терміном 6 місяців відповідно до статті 232 ГК України не застосовується.

Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, стягнення з відповідача на користь позивача процентів річних та інфляційних втрат є правомірним.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд встановив, що позивачем правильно визначено початок періоду прострочення з 11.04.2015. за зобов'язаннями з виплати дивідендів за 2011-2013 роки, строк виплат яких встановлено з 20.10.2014 по 10.04.2015. Водночас, суд відзначає, що позивач помилково визначає період прострочення зобов'язання з виплати дивідендів за 2014 рік 04.10.2015, оскільки початком періоду прострочення є 06.10.2015. Такого висновку суд дійшов з огляду на наступне.

Строк виплати дивідендів за 2014 року встановлено з 03.08.2015 по 03.10.2015. При цьому, якщо виконання грошового зобов'язання визначається по 03.10.2015, то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 03.10.2015 (аналогічна позиція міститься в пункті 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»). При цьому, нормами статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (частина 5 статті 254 ЦК України). Таким чином, оскільки останнім днем виплати дивідендів за 2014 рік 03.10.2015 є вихідним днем (суботою), останнім днем виконання відповідачем обов'язку з виплати дивідендів за 2014 рік є 05.10.2015, а період прострочення виконання вказаного зобов'язання починається з 06.10.2015.

Крім того, з наданого позивачем розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат вбачається, що базою нарахування вказаних компенсаційних втрат ОСОБА_1 визначав суму дивідендів без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Водночас, суд вважає таке визначення бази для розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат помилковим, оскільки обов'язок Товариства полягав у виплаті дивідендів за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору. З огляду на вказане, на відповідача не може бути покладено обов'язок сплати компенсаційних витрат, розрахованих з розміру грошового зобов'язання більшого, ніж Товариство зобов'язано було виконати на користь позивача.

При здійснені арифметичного перерахунку, з врахуванням наведеного вище, судом встановлено, що у зв'язку із простроченням відповідачем зобов'язань з виплати дивідендів обґрунтований розмір інфляційних втрат становить 119265,39 грн та розмір 3% річних становить 20463,73 грн.

Приписами статей 76-77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з приписами статей 78-79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, покладені в основу позову, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: 238357,12 грн дивідендів, 119265,39 грн - інфляційних витрат та 20463,73 грн - 3% річних.

Позивачем також заявлено до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» витрат, пов'язаних із розглядом справи у розмірі 6255,00 грн.

Відповідно до положень статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу позивач надав до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги від 19.01.2018, укладеного між адвокатом Бєлкіним Леонідом Михайловичем та ОСОБА_1. Із копії вказаного договору вбачається, що ОСОБА_1 зобов'язався сплатити на користь адвоката Бєлкіна Л.М. вартість послуг адвоката в розмірі 6255,00 грн. Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок витрат на адвокатські послуги від 19.01.2018 та акт приймання-передачі наданих правових послуг від 21.06.2018.

Враховуючи викладене, а також наявність в матеріалах справи доказів надання професійної правничої допомогу, а саме: договору від 19.01.2018, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ІФ №001223 від 14.09.2017; ордеру на надання правової допомоги серія ІФ №045380; витягу з Єдиного Реєстру адвокатів України; акту приймання-передачі правових послуг, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6255,00 грн є обґрунтованим, доведеним та співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову. Водночас, враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, вимога щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 6091,69 грн.

Судовий збір відповідно до положень статті 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення 388222,53 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, місто Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь ОСОБА_1 (03037, АДРЕСА_1; індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) суму основного боргу в розмірі 238357,12 грн (двісті тридцять вісім тисяч триста п'ятдесят сім гривень 12 копійок), інфляційні втрати в розмірі 119265,39 грн (сто дев'ятнадцять тисяч двісті шістдесят п'ять гривень 39 копійок), 3% річних в розмірі 20463,73 грн (двадцять тисяч чотириста шістдесят три гривні 73 копійки), судовий збір у розмірі 5671,30 грн (п'ять тисяч шістсот сімдесят одну гривню 30 копійок) та 6091,69 грн (шість тисяч дев'яносто одну гривню 69 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

3. У іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.06.2018.

СУДДЯ В.В.ДЖАРТИ