РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.06.2018Справа № 910/3781/18

За позовом: Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (ДП "НЕК "Укренерго") в особі відокремленого підрозділу "Центральна електроенергетична система"

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Промінтерсервіс"

про: стягнення 88 560,00 грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Гнідіна М.Ю.

Представники сторін:

від позивача - Попадюк О.В. за дов.

від відповідача - Шпортило Я.І. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Центральна електроенергетична система" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Промінтерсервіс" про стягнення вартості наданих послуг, виконання яких фактично та документально не підтверджено на суму 88 560,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2018р, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі №910/3781/18 за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за результатами ревізії, проведеною Держфінінспекцією України, встановлено порушення Договору №90-6/0879-15 від 27.04.2015р., укладеного з відповідачем, в частині підписання акту № 1 про надання послуг 19.05.2015р. на суму 88 560,00 грн., оскільки фактично та документально не підтверджено надання послуг відповідачем на вказану суму. Отже, позивач просить стягнути з відповідача збитки в сумі 88 560,00 грн, завдані неправомірними діями відповідача.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що послуги за договором були надані в повному обсязі та прийняті позивачем без заперечень та зауважень, що підтверджується підписаним представниками сторін та скріпленим печатками підприємств Актом № 1 про надання послуг 19.05.2015р. на суму 88 560,00 грн.

У судовому засіданні 06.06.2018 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2015р. між державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Промінтерсервіс" (виконавець) укладено договір №90-6/0879-15 (далі - договір), за умовами якого відповідач зобов'язався зобов'язується в 2015 році в межах договірної ціни, на свій ризик, власними силами, засобами надати послуги пасажирського повітряного транспортного засобу з екіпажом (послуги гелікоптера 48 льотних годин) для обльоту повітряних ліній 330-750 кВ Центральної EC у визначений Договором строк, з метою планових та аварійних оглядів повітряних ліній (ПЛ) з борту гелікоптера працівниками Замовника.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що виконавець повинен надати Замовнику послуги, використовуючи гелікоптер Robinson R - 44.

Відповідно до пункту 4.1. Договору після підписання Договору, протягом 30 календарних днів, замовник перераховує на поточний рахунок виконавця аванс у розмірі 30 % від загальної ціни Договору, 118 080,00 грн., крім того податок на додану вартість 23 616,00 грн.

Остаточну оплату наданих послуг, відповідно до п.4.2. Договору замовник здійснює протягом 30 календарних днів після фактичного надання послуг згідно Графіка надання авіапослуг на ПЛ 330-750 кВ по центральній ЕС ДП «НЕК «Укренерго» у 2015 році, відповідно до п. 1.2. цього Договору, та підписання Сторонами акту здачі-приймання приймання наданих послуг - шляхом безготівкового перерахування коштів на зазначений в даному Договорі рахунок Виконавця з вирахуванням авансового платежу (п. 4.1.).

Відповідно до пункту 6.1.3. Договору замовник зобов'язаний у разі відсутності претензій підписати акт здачі-приймання наданих послуг.

19.05.2015р. між позивачем та відповідачем підписано Акт № 1 від 19.05.2015р. на надання авіапослуг до договору на суму 472 320,00 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що Державною фінансовою інспекцією України проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", за період з 01.07.2013р. по 31.07.2015р., якою виявлено порушення Договору №90-6/0879-15 від 27.04.2015р., що викладені в акті ревізії від 03.11.2015р. № 05-21/138 фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" за період з 01.07.2013р. по 31.07.2015р. (надалі - акт від 03.11.2015р. № 05-21/138).

Так, в акті ревізії від 03.11.2015р. № 05-21/138 зазначено, що відповідачем, в порушення п.2 ст.29 Повітряного кодексу України, п.56 розділу IV Положення про використання повітряного простору України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 №401, п.1 ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV, до акту наданих послуг за договором включено обсяг послуг, надання яких фактично та документально не підтверджено на загальну суму 88560,00 грн., що призвело до проведення зайвих виплат внаслідок завищення обсягу наданих послуг, чим нанесено збитки ДП "НЕК "Укренерго" на зазначену суму.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує про невиконання відповідачем приписів Державної фінансової інспекції України щодо необхідності повернення грошових коштів у розмірі 88560,00 грн., сплачених за послуги, які фактично не були виконані, у зв'язку з чим державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" заявлено про їх стягнення у судовому порядку.

Як встановлено судом, 27.04.2015р. між державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Промінтерсервіс" (виконавець) укладено договір №90-6/0879-15 (далі - договір), за умовами якого відповідач зобов'язався зобов'язується в 2015 році в межах договірної ціни, на свій ризик, власними силами, засобами надати послуги пасажирського повітряного транспортного засобу з екіпажом (послуги гелікоптера 48 льотних годин) для обльоту повітряних ліній 330-750 кВ Центральної EC у визначений Договором строк, з метою планових та аварійних оглядів повітряних ліній (ПЛ) з борту гелікоптера працівниками Замовника.

Як вбачається з наданих суду доказів, між позивачем та відповідачем підписано Акт № 1 від 19.05.2015р. на надання авіапослуг до договору на суму 472 320,00 грн.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведене, суд відзначає, що факт надання послуг відповідачем за договором підтверджується належним чином оформленими первинними документами, що в свою чергу спростовує доводи позивача стосовно ненадання обумовлених вказаними договорами послуг.

Позивачем, в свою чергу, не надано доказів, як б підтверджували обставини, викладені в акті ревізії від 03.11.2015р. № 05-21/138, на який посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог.

Положеннями ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Таким чином, підписавши договір №90-6/0879-15 від 27.04.2015р. про надання послуг повітряним транспортним засобом, сторони погодили всі істотні умови договорів та взаємні зобов'язання.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Актом № 1 від 19.05.2015р. на надання авіапослуг до договору підтверджено надання послуг на суму 472 320,00 грн. відповідачем, та прийняття їх позивачем без будь-яких зауважень та заперечень.

Пунктами 12, 13 частини 1 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" визначено, що органу державного фінансового контролю надається право проводити на підприємствах, в установах та організаціях зустрічні звірки з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, установи та організації, що контролюється. При виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Органу державного фінансового контролю надається право порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях (п. 15 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні").

За змістом ст. 11 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", проведення планових виїзних ревізій здійснюється органами державного фінансового контролю одночасно з іншими органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів. Порядок координації проведення планових виїзних перевірок органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів, визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, враховуючи положення Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", суд дійшов висновку, що акт перевірки Державної фінансової інспекції України може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

Таким чином, акт ревізії від 03.11.2015р. № 05-21/138 фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" за період з 01.07.2013р. по 31.07.2015р не є підставою виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача з відшкодування витрат та не підтверджує порушення відповідачем умов укладеного договору про надання послуг повітряним транспортним засобом.

Крім того, суд зазначає, що акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами. Сам лише акт перевірки не визначений законодавством як безумовний доказ господарського чи цивільно-правового правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що посилання позивача на результати проведеної Державною фінансовою інспекцією України перевірки, як на підставу заявлених позовних вимог, є необґрунтованими з огляду на те, що виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами вищезазначених правочинів та не можуть ніяким чином їх змінювати, а є лише підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 04.03.2015 року у справі №904/5477/14, від 10.02.2015 року у справі №906/1193/14 та від 17.06.2014 року у справі №910/20699/13.

Разом з цим, суд також звертає увагу, що за умови існування між позивачем та відповідачем договірних правовідносин, стороною яких не є Державна фінансова інспекція України, посилання на акт ревізії від 03.11.2015р. № 05-21/138 фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" за період з 01.07.2013р. по 31.07.2015р, як на підставу заявлених позовних вимог, є неправомірними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд не знаходить підстав для задоволення даного позову.

Також, відповідачем у відзиві заявлено про стягнення з позивача витрат по оплаті правової допомоги в розмірі 5 000,00 грн.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

24.01.2018р. між відповідачем (клієнт) та адвокатом адвокатським бюро "Ярослава Шпорило" (адвокатське бюро) був укладений договір про надання послуг правової (правничої) допомоги, за умовами якого адвокатське бюро зобов'язується надавати послуги з правової (правничої) допомоги, на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зав'язується оплатити такі послуги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

В додатку № 1 сторони погодили ціну правової (правничої) допомоги за договором про надання послуг правової (правничої) допомоги від 24.01.2018р., згідно якого вартість супроводження питання щодо представництва клієнта у суді першої інстанції в межах розгляду судової справи №910/3781/18 становить 5 000,00 грн.

14.05.2018р. відповідачем сплачено на користь адвокатського бюро 5 000,00 грн. на підставі рахунку-фактури №СФ-0000012 від 11.05.2018р.

За змістом 126 ГПК України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Витрати сторін, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Підтвердженням того, що Шпортило Я.І. адвокат є свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 000749 від 03.05.2017р.

Враховуючи викладене та з урахуванням співрозмірності винагороди за послуги надані за договором про надання послуг правової (правничої) допомоги від 24.01.2018р., складність справи, ціну позову, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення витрат на послуги адвоката в розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову - відмовити.

2.Стягнути з державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Центральна електроенергетична система" (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 27; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Промінтерсервіс" (03148, м. Київ, просп. Леся Курбаса, будинок 1-Б, квартира 278; ) витрати, що понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складання тексту рішення: 26.06.18