ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

09 липня 2018 року Справа № 915/574/16

м.Миколаїв

Суддя Господарського суду Миколаївської області Мавродієва М.В., розглянувши матеріали

скарги Міністерства оборони України на бездіяльність органу державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.07.2016 у справі №915/574/16

за позовом: Першого заступника військового прокурора Південного регіону України (65012, м.Одеса, вул.Пироговська, 11) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (03168, м.Київ, просп.Повітрофлотський, 6 ),

до відповідача: Державного підприємства "Суднобудівний завод ім.61 комунара" (54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 38),

про: стягнення суми 1600415,75 грн. за договором про закупівлю послуг з ремонту за державні кошти №294/15/176 від 25.09.2015, з яких: 1232870,78 грн. - попередня оплата, 73598,54 грн. - пеня, 117088,59 грн. - 7% штрафу, 176857,84 грн. - штрафних санкцій за ненадання звітних документів, -

орган державної виконавчої служби, дії якої оскаржуються: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 27/1), -

в с т а н о в и в:

05.07.2018 до Господарського суду Миколаївської області від Міністерства оборони України надійшла скарга за вих.№342/4/1448 від 29.05.2018 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області допущену в ході примусового виконання наказу від 29.07.2016, виданого на підставі рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.07.2016 у даній справі (виконавче провадження №52530632).

У своїй скарзі скаржник просить суд визнати бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області незаконною та зобов'язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вчинити виконавчі дії з примусового стягнення з Державного підприємства "Суднобудівний завод ім.61 комунара" на користь Міністерства оборони України згідно наказу Господарського суду Миколаївської області №915/574/16 від 29.07.2,32 грн., з яких: 1232870,78 грн. - попередня оплата, 58878,83 грн. - пеня, 93670,87 грн. - 7% штрафу, 176857,84 грн. - штрафних санкцій за ненадання звітних документів.

Скарга обґрунтована тим, що в порушення вимог статей 13, 18 Закону України "Про виконавче провадження", станом на 29.05.2018 Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області виконавчі дії з примусового стягнення боргу з боржника не вчинено, грошові кошти на користь стягувача не перераховані, що стало підставою оскарження бездіяльності органів державної виконавчої служби.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, суд дійшов висновку про залишення скарги Міністерства оборони України за вих.№342/4/1448 від 29.05.2018 без руху, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.169 ГПК України, заяви (клопотання) з процесуальних питань подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Враховуючи принцип універсальності волі законодавця, у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді справи, до відповідних процесуальних заяв, клопотань тощо учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання інших розділів ГПК України, суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо прийняття до розгляду даної скарги, застосувати приписи ст.ст.162, 164, 174 ГПК України.

Частиною 3 ст.162 ГПК України встановлено вимоги до позовної заяви, а саме позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до положень ст.339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга Міністерства оборони України не відповідає вимогам ч.3 ст.162, ст.339 ГПК України, оскільки не містить викладення обставин щодо порушення рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення прав скаржника із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, у скарзі Міністерство оборони України зазначає органом, дії або бездіяльність якого оскаржуються, та якого скаржник просить зобов'язати вчинити виконавчі дії - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, проте, суд звертає увагу скаржника на те, що відповідно до даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень стосовно виконавчого провадження №52530632, на виконання постанови директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.05.2018 про передачу виконавчого провадження постановлено передати матеріали зведеного виконавчого провадження №47200650 про стягнення коштів з Державного підприємства "Суднобудівний завод ім.61 Комунара" з відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на подальше виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що було здійснено головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сазоновим Дмитром Костянтиновичем постановою від 22.05.2018 про передачу виконавчого провадження №52530632.

До того ж, суд звертає увагу скаржника на те, що постановою від 22.06.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанською Аліною Леонідівною прийнято виконавче провадження №52530632.

Скарга не містить обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо зобов'язання відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вчинити певні виконавчі дії та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч.1 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скаржником при поданні скарги не дотримано вимог п.5 ч.3 ст.162 ГПК України, що відповідно до вимог ч.1 ст.174 ГПК України є підставою для залишення скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.162, 164, 174, 234, 339 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Міністерства оборони України за вих.№342/4/1448 від 29.05.2018 на бездіяльність органу державної виконавчої служби, залишити без руху.

2. Міністерству оборони України усунути встановлені при поданні скарги недоліки не пізніше 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Роз'яснити Міністерству оборони України, що при невиконанні вимог даної ухвали, скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.В.Мавродієва