КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2018 р. Справа№ 910/19535/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Пашкіної С.А.

Алданової С.О.

представники сторін та третьої особи не викликалися

розглянувши апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "РВС банк"

та Товариства з обмеженою відповідальністю "НК ПРЕМІУМ"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 26.02.2018

у справі №910/19535/17 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

до Публічного акціонерного товариства "РВС банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "НК ПРЕМІУМ"

про стягнення 75 661,37 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "РВС банк" (далі - відповідач) коштів за банківською гарантією №3184-17Г від 06.07.2017 у загальному розмірі 71 802,74 грн. (з них: 70 000,00 грн. - борг, 402,74 грн. - 3% річних, 1 400,00 грн. - інфляційні втрати), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконав вимогу позивача про сплату коштів за виданою ним гарантією забезпечення тендерної пропозиції від 06.07.2017 №3184-17Г, внаслідок настання гарантійного випадку, у зв'язку з ухиленням Товариства з обмеженою відповідальністю "НК ПРЕМІУМ" від підписання договору про закупівлю за результатами проведення 13.07.2017 на замовлення позивача електронних торгів № UA-2017-06-23-000130-b.

В процесі судового розгляду позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача 75 661,37 грн. (з них: 70 000,00 грн. - борг, 1 041,37 грн. - 3% річних, 4 620,00 грн. - інфляційні втрати) (том справи - 1, аркуші справи - 170-171).

Відповідач проти позову заперечував, просив суд залишити позов без задоволення як необґрунтований та непідтверджений належними доказами. Зокрема, зважаючи на лист ТОВ "НК ПРЕМІУМ" від 06.10.2017, яким останнє повідомило про те, що підписання/укладення договору за результатами проведення торгів відбулося, відповідач заперечує настання гарантійного випадку та виникнення підстав для сплати коштів за виданою ним гарантією забезпечення тендерної пропозиції.

Позивач, згідно наданої відповіді на відзив, зазначив що ТОВ "НК ПРЕМІУМ" не повернуло йому підписаний договір про закупівлю, що унеможливило завершення процедури укладення відповідного договору.

Відповідач, згідно заперечень на відповідь на відзив, заперечуючи свою відмову від підписання договору про закупівлю, наголосив, що згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про публічні закупівлі» до кола випадків, коли забезпечення тендерної пропозиції не повертається, віднесено саме не підписання учасником, який став переможцем процедури торгів, договору про закупівлю. Оскільки відповідний договір був підписаний 01.08.2017, жодних додаткових дій для його чинності ні договором, ні законодавством не передбачено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2017 до участі у справі як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "НК ПРЕМІУМ" (далі - третя особа).

Третя особа проти позову заперечувала, зазначаючи про те, що договір на закупівлю з його боку був підписаний 01.08.2017 та направлено позивачу поштою.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2018 у справі №910/19535/17 позов задоволено повністю, присуджено до стягнення 70 000,00 грн. боргу, 1 041,37 грн. 3% річних, 4 620,00 грн. інфляційних, 1 600,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, відповідач та третя особа звернулися до Київського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2018 у справі № 910/19535/17 та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Апеляційні скарги мотивовано неповним з'ясуванням та недоведеністю місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідністю викладених в оскарженому рішенні суду висновків обставинам справи.

Відповідач в апеляційні скарзі заперечує правильність висновків суду про те, що з боку третьої особи договір про закупівлю не підписано та про настання внаслідок цього гарантійного випадку. Посилаючись на порушення судом першої інстанції ст. ст. 24, 32 Закону України «Про публічні закупівлі», ст. ст. 560, 639 Цивільного кодексу України, скаржник зазначає, що не укладення договору про закупівлю з вини учасника у встановлений строк не віднесено до встановлених законом випадків, коли забезпечення тендерної документації не повертається.

Третя особа в апеляційні скарзі зазначає про те, що матеріали справи містять підписаний обома сторонами договір про закупівлю. Крім того, на думку скаржника, гарантія не забезпечує випадку, коли договір про закупівлю не укладено з вини учасника, а вказана підстава не є гарантійним випадком відповідно до умов гарантії відповідача.

Частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

За правилами пункту 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн.*100=176 200 грн.).

Відповідно до частин 3, 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як зазначалося вище, в даному випадку предметом апеляційного оскарження у справі №910/19535/17 є рішення місцевого господарського суду, ціна позову за яким становить 75 661,37 грн., тобто є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні Господарського процесуального кодексу України і її перегляд за апеляційною скаргою відповідача підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2018 для розгляду апеляційних скарг було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами відповідача та третьої особи та об'єднано вказані скарги в одне апеляційне провадження. Вирішено здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження без повідомлення сторін. Окрім того, роз'яснено позивачу право подати відзиви на апеляційні скарги у встановлений судом строк.

31.05.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли відзиви на апеляційні скарги, у яких він просить апеляційні скарги залишити без задоволення, оскільки скаржниками не спростовано обставини, які наведені у позові та встановлені місцевим господарським судом під час розгляду даної справи.

У зв'язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному з 02.07.2018, розпорядженням Т.в.о. керівника апарату суду від 10.07.2018 №09.1-08/1762/18 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/19535/17, за результатами якого для розгляду апеляційних скарг сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зубець Л.П., суддів: Алданової С.О., Пашкіної С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2018 апеляційні скарги було прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Пашкіна С.А.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, колегія Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

У липні 2017 року позивачем було проведено торги на закупівлю нафти і дистилятів (Дизельне паливо), одним із учасників яких була третя особа.

За умовами Тендерної документації «Процедура закупівлі - відкриті торги» на закупівлю 09130000-9 Нафта і дистиляти (Дизельне паливо), затвердженої рішенням тендерного комітету позивача 22.06.2017, забезпечення виконання зобов'язання, які виникають у зв'язку з поданням тендерної пропозиції, здійснюється учасником торгів шляхом надання банківської гарантії розміром 70 000 грн. зі строком дії забезпечення тендерної пропозиції протягом 120 днів з дати кінцевого строку подання тендерної пропозиції.

Разом з тендерною пропозицією третя особа надала банківську гарантію №3184-17Г від 06.07.2017 (далі - Гарантія), видану відповідачем, за умовами якої відповідач (гарант) зобов'язався протягом 5-ти днів сплатити позивачу (беніфеціару) суму у розмірі, що не перевищує суму гарантії - 70 000 грн., за його першою письмовою вимогою, яка має містити повідомлення, що принципал не виконав свої зобов'язання. Одним із випадків, який передбачений Гарантією як гарантійний випадок, є не підписання принципалом, що став переможцем процедури торгів, договору про закупівлю. Строк дії Гарантії - з 10.07.2017 по 07.11.2017.

Згідно зі складеним тендерним комітетом апарату управління Публічного акціонерного товариства "Центренерго" протоколом розгляду тендерних пропозицій від 13.07.2017 №90-РТП/1, переможцем електронної закупівлі визначено третю особу. Вирішено також укласти договір про закупівлю з переможцем електронних торгів - третьою особою протягом строку дії тендерної пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю, але не раніше ніж через 10 днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

24.07.2017 позивач надіслав підписаний ним договір про закупівлю (поставку) (далі - договір про закупівлю) товарів на адресу третьої особи. Однак примірник договору з підписом третьої особи позивач не отримав.

В листі від 01.08.2017 №23/2515 позивач звернувся до третьої особи з вимогою терміново повернути підписаний договір про закупівлю.

Оскільки третя особа не підписала договір, позивачем прийнято рішення, оформлене протоколом засідання тендерного комітету апарату управління № 90-СР/1 від 03.08.2017, про відхилення тендерної пропозиції третьої особи та скасування рішення про визнання третьої особи переможцем торгів на закупівлю 09130000-9 нафта і дистилянти (Дизельне паливо).

Згодом позивач надіслав на адресу відповідача платіжну вимогу №8-05/2678 від 15.08.2017 щодо сплати грошових коштів у розмірі 70 000,00 грн., яка була отримана 17.08.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №390.

28.08.2017 на адресу позивача надійшов лист №539/17-БТ від 23.08.2017, в якому відповідач зазначив про відсутність підстав для сплати за Гарантією, оскільки за даними принципала (третьої особи) 01.08.2017 бенефіціар та принципал підписали/уклали договір про закупівлю, у зв'язку з чим платіжна вимога №8-05/2678 від 15.08.2017 по Гарантії не відповідає умовам Гарантії.

Пізніше позивач повторно звертався до відповідача з платіжними вимогами №8-05/3025 від 14.09.2017 та №8-05/3768 від 03.10.2017, які відповідачем були залишені без задоволення.

Листом від 06.10.2017 третя особа повідомила відповідача про те, що договір про закупівлю підписано ним 01.08.2017.

Викладені обставини справи не заперечуються учасниками провадження у справі.

Зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів повернення позивачу підписаного третьою особою екземпляру договору про закупівлю, місцевий господарський суд визнав обґрунтованими доводи позивача про те, що третьою особою не підписано у строк до 02.08.2017 надісланий йому договір про закупівлю. Окрім того, встановивши, що станом на день розгляду справи відповідач не сплатив позивачу 70 000 грн., місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення основного боргу та нарахованих за період прострочення сплати боргу 3% річних та індексу інфляції.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають як вимогам чинного законодавства, так і фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Згідно зі ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник має право зазначити в оголошенні про проведення процедури закупівлі та в тендерній документації вимоги щодо надання забезпечення тендерної пропозиції.

Забезпечення тендерної пропозиції не повертається у разі, зокрема, ненадання переможцем у строк, визначений в абзаці другому частини третьої статті 17 цього Закону, документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених ст. 17 цього Закону.

У п.2 розділу I Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004 (далі - Положення), визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов'язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов'язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов'язань у повному обсязі або їх частину в разі пред'явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов'язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов'язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов'язання безпосередньо міститься в тексті гарантії. Безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром.

Згідно з ч.2 ст. 32 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем торгів протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та пропозиції учасника-переможця. З метою забезпечення права на оскарження рішень замовника договір про закупівлю не може бути укладено раніше ніж через 10 днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

В ст. 563 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов'язання, забезпеченого гарантією.

Як уже зазначалося вище, за умовами Гарантії відповідач, як гарант, зобов'язується протягом 5-ти банківських днів сплатити позивачеві (бенефіціару) суму у розмірі, що не перевищує суму Гарантії, за його першою письмовою вимогою, яка має містити повідомлення, що принципал не виконав свої зобов'язання як переможець відкритих торгів, зокрема не підписав договір про закупівлю.

Згідно з ч.6 додатку №7 Тендерної документації позивача «Процедура закупівлі - відкриті торги» на закупівлю 09130000-9 Нафта і дистиляти (Дизельне паливо), затвердженої рішенням Тендерного комітету позивача, який кореспондується з п.2 розділу 4 Положення, одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком-гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Згідно з п.3 розділу 4 Положення сплата за вимогою/повідомленням коштів бенефіціару за гарантією здійснюється банком-гарантом (резидентом) на умовах і в строки, передбачені гарантією для оплати вимоги/повідомлення, та згідно з інструкціями і реквізитами, зазначеними в тексті гарантії та/або у вимозі/повідомленні, отриманими від бенефіціара/банку бенефіціара або іншого банку.

В процесі судового розгляду було встановлено відсутність доказів, які б свідчили про повернення позивачу підписаного третьою особою екземпляру договору про закупівлю.

Судом враховано те, що третя особа під час розгляду справи надала суду екземпляр вищевказаного договору, підписаного представниками обох сторін. Водночас, як уже зазначалося вище, відповідний договір мав бути укладений в строк до 02.08.2017. Однак звернення позивача з цього приводу до третьої особи були залишені останньою без реагування. Підписаний примірник договору позивачу направлено не було. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази надіслання або передачі у будь-який інший спосіб названого договору позивачу у строк до 02.08.2017.

Зважаючи на встановлені обставини справи, наявні підстави вважати таким, що настав 02.08.2017 гарантійний випадок відповідно до умов Гарантії відповідача.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Надані учасниками провадження у даній справи пояснення та докази свідчать про недотримання відповідачем зобов'язання за Гарантією щодо сплатити позивачу (беніфеціару) 70 000,00 грн., за письмовою вимогою позивача №8-05/2678 від 15.08.2017, отриманою 17.08.2017, з повідомленням про гарантійний випадок.

Докази належного виконання зобов'язання щодо оплати стягуваної заборгованості в матеріалах справи відсутні, у зв'язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача 70 000,00 грн. за Гарантією є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 566 Цивільного кодексу України обов'язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов'язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Як вбачається зі змісту Гарантії, остання не містить застереження з приводу того, що у разі порушення гарантом свого обов'язку, його відповідальність перед кредитором обмежується сумою, на яку видано гарантію.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому необхідно зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Оскільки в процесі судового розгляду було встановлено факт прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань перед позивачем, то нарахування інфляційних втрат та 3% річних є правомірним.

Перевіривши розрахунок позивача щодо інфляційних втрат, нарахованих за період з 23.08.2017 по 19.02.2018, а також 3% річних, нарахованих за період з серпня 2017 по лютий 2018 року, колегія суддів погоджується з його арифметичною правильністю, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 4 620,00 грн. та 3% річних у розмірі 1 041,37 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Надані до матеріалів справи докази та пояснення учасників провадження свідчать про обґрунтованість вимог позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, у зв'язку з чим апеляційні скарги задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на відповідача та третю особу (апелянтів).

Керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 76, 129, 269, 275, 276, 281, 282, 286, 288 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "РВС банк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "НК ПРЕМІУМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2018 у справі №910/19535/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2018 у справі № 910/19535/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/19535/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.А. Пашкіна

С.О. Алданова