ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 915/914/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко І.М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство "БГ Банк",

представник позивача - Шалашова В.І. адвокат (довіреність від 26.02.2018 б/н, свідоцтво від 11.07.2017 № 1772),

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Марко Поло",

представник відповідача - не з'явився,

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "БГ Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БГ БАНК" І.В. Луньо (далі - Уповноважена особа)

на рішення господарського суду Миколаївської області від 11.10.2017 (головуючий суддя Коваль Ю.М.)

та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.12.2017 (головуючий Головей В.М., судді: Гладишева Т.Я. і Савицький Я.Ф.)

у справі № 915/914/17

за позовом публічного акціонерного товариства "БГ Банк" (далі - Банк)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Марко Поло" (далі - Товариство)

про стягнення грошових коштів у сумі 91 210,94 долара США.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Банк звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства про стягнення коштів у розмірі 91 210, 94 долара США.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство зобов'язане повернути Банку отримані кошти від ТОВ "Юнілодес-Крим" у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27.12.2010 № 30 (далі - Кредитний договір), який був укладений Банком та ТОВ "Юнілодес-Крим", у подальшому право вимоги за Кредитним договором було відступлено Банком на користь Товариства на підставі договору відступлення права вимоги від 12.11.2014 (далі - Договір), який було визнано недійсним у судовому порядку. На дату передачі Товариству права вимоги до ТОВ "Юнілодес-Крим" за Кредитним договором сума заборгованості складала 91 210,94 долара США. У зв'язку з визнанням Договору недійсним Банк вважає, що сума заборгованості ТОВ "Юнілодес-Крим" за Кредитним договором належить до стягнення з Товариства як майно, одержане останнім за недійсним правочином та збережене без достатньої правової підстави, у порядку статей 216, 1212, 1213 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 11.10.2017, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.12.2017, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 в іншій справі № 910/2924/15-г, визнано недійсним Договір, укладений Банком та Товариством, вже застосовано до Товариства наслідки недійсності правочину шляхом зобов'язання останнього повернути Банку оригінали всіх документів, зазначених в акті прийому-передачі документації. Отже, вимога Банку до Товариства про сплату отриманих останнім грошових коштів у сумі 91 210,94 долара США від ТОВ "Юнілодес-Крим" не випливає з положень законодавства щодо реституції за визнаним у судовому порядку недійсним Договором.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Банк звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій:

- залишено поза увагою, що за Договором новому кредитору було передано не тільки документацію, а й право вимоги до боржника на суму коштів, передбачену у пункті 4.1 Договору;

- не враховано, що листом боржник повідомив Банк про погашення заборгованості Товариству як новому кредитору на його вимогу;

- неправильно застосовано статті 216, 1212, 1213 ЦК України.

Від Товариства відзив на касаційну не надходив.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представника Банку, Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, що 27.12.2010 Банком та ТОВ "Юнілодес-Крим" (позичальник) було укладено Кредитний договір, за умовами якого (з урахуванням додатків та договорів №№ 1-3 про внесення змін та доповнень до кредитного договору) Банк зобов'язався відкрити позичальнику відновлювану відкличну кредитну лінію в іноземній валюті з загальним лімітом 380 000,00 доларів США, у межах якої за заявою позичальника, викладеною у формі додатку № 1 до договору, надати у користування грошові кошти для поповнення обігових коштів, а позичальник - належним чином виконувати свої обов'язки за договором, сплачувати Банку за користування кредитними коштами 13% відсотків річних та повернути кредит у строк до 26.12.2011 або строк, погоджений сторонами у графіку зниження ліміту кредитної лінії , який є додатком № 2 до договору.

Умови Кредитного договору неодноразово змінювалися сторонами, зокрема, договором від 31.10.2013 № 3 встановлено позичальнику кредитний ліміт у сумі 270 000,00 доларів США зі сплатою 12,5 % відсотків річних та строком повернення до 30.10.2014 згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії.

Із змісту позовної заяви та пояснень представника Банку судами встановлено, що Банком на виконання зобов'язань за кредитним договором надано ТОВ "Юнілодес-Крим" за заявкою останнього кредит у сумі 380 000,00 доларів США шляхом перерахування суми кредиту на рахунок позичальника, проте останнім неналежно виконувалися свої зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 12.11.2014 утворилася заборгованість у розмірі 91 210,94 долара США.

12.11.2014 Банком (первісним кредитором) та Товариством (новим кредитором) укладено Договір, згідно з умовами якого первісний кредитор за плату відступив новому кредитору права вимоги до боржників, що належать первісному кредитору на підставі кредитних договорів, перелік яких наведено у додатку № 1 до договору, а новий кредитор набув статусу кредитора за вищевказаними кредитними договорами та одержав право вимагати від боржників належного виконання за ними зобов'язань.

Відповідно до пункту 4.3 Договору право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання акту приймання-передачі, який є додатком № 2 до Договору, після чого відповідач стає по відношенню до боржників новим кредитором стосовно заборгованості за кредитними договорами. Разом з правом вимоги новому кредитору переходять всі інші пов'язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно з актом приймання-передачі права вимоги, який є додатком № 1 до Договору, Товариство набуло, зокрема, право вимоги до ТОВ "Юнілодекс-Крим" за укладеним з Банком Кредитним договором у розмірі 1 438 520, 84 грн.

Судами встановлено, що у подальшому постановою Правління Національного банку України від 27.11.2014 № 745 "Про віднесення Банку до категорії неплатоспроможних" прийнято рішення віднести Банк до категорії неплатоспроможних і на підставі цієї постанови виконавчою дирекцією Фонду запроваджено з 28.11.2014 у Банку тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.

Уповноваженою особою за наслідками проведеної 10.12.2014 комісією Фонду перевірки договорів Банку на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, в силу положень частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", прийнято рішення про визнання нікчемним Договору, укладеного Банком та Товариством. Про викладені обставини Банком на адресу Товариства направлено відповідне повідомлення від 17.12.2014 № 15-3898.

За результатами оскарження Уповноваженою особою в судовому порядку дійсності укладеного Банком і Товариством Договору постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі № 910/2924/15-г визнано Договір недійсним та застосовано до нього наслідки недійсності правочину шляхом зобов'язання Товариство повернути Банку оригінали всіх документів, зазначених в акті приймання-передачі документації, зокрема кредитної справи ТОВ "Юнілодес-Крим". Зазначену постанову залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2016.

Банком направлено ТОВ "Юнілодес-Крим" вимогу від 10.02.2015 № 08-326 про погашення заборгованості за Кредитним договором. На цю вимогу ТОВ "Юнілодес-Крим" листом від 18.02.2015 № 18/02/15-1 повідомлено Банк, що заборгованість за Кредитним договором у повному обсязі сплачена новому кредитору (Товариству), у зв'язку з чим вважає свої зобов'язання за Кредитним договором виконаними.

Причиною виникнення спору в даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення коштів у розмірі 91 210, 94 доларів США.

Приймаючи рішення у справі, суди виходили з того, що відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з умовами визнаного недійсним Договору Банк мав передати Товариству лише документацію відносно боржників за кредитними договорами, права вимоги за якими відступалися Банком на користь нового кредитора, згідно з додатком № 2 до Договору відступлення (пункти 4.3, 6.1 Договору).

При цьому постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі № 910/2924/15-г, якою визнано недійсним Договір, вже застосовано до Товариства наслідки недійсності правочину шляхом зобов'язання останнього повернути Банку оригінали всіх документів, зазначених в акті приймання-передачі документації.

Враховуючи викладене, суди дійшли висновку, що вимога Банку до Товариства про сплату отриманих останнім грошових коштів від ТОВ "Юнілодес-Крим" не випливає з положень законодавства щодо реституції за визнаним у судовому порядку недійсним Договором, а тому суди визнали таку вимогу безпідставною.

Також судами відхилено посилання Банку на приписи статей 1212, 1213 ЦК України, згідно з якими особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно; особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, оскільки грошові кошти у спірній сумі Товариству перераховано не Банком, а ТОВ "Юнілодес-Крим", і останнє є власником цих коштів.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено що в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості ТОВ "Юнілодес-Крим" перед Банком.

Уповноваженою особою направлено ТОВ "Юнілодес-Крим" вимогу від 10.02.2015 № 08-326 про погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 120 098,62 долара США. На цю вимогу ТОВ "Юнілодес-Крим" листом від 18.02.2015 № 18/02/15-1 повідомлено, що заборгованість за Кредитним договором у повному обсязі сплачена новому кредитору (Товариству), при цьому в даному листі не зазначено, яку саме суму ТОВ "Юнілодес-Крим" було сплачено Товариству. У позовних вимогах Банк просить стягнути з Товариства кошти у розмірі 91 210,94 долара США.

Тобто судам встановлено, що Банком, крім іншого, не доведено, яка саме сума коштів підлягає стягненню.

Згідно із статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, тобто кожна сторона спору повинна довести ті обставини, на які посилається, відповідними доказами.

Таким чином, суди дійшли висновку, що позовні вимоги Банку не підлягають задоволенню.

Однак Касаційний господарський суд не може погодитись з висновками судів попередніх інстанцій в частині застосування статі 216 ЦК України, оскільки, посилаючись на те, що вимоги Банку до Товариства про сплату отриманих останнім грошових коштів від ТОВ "Юнілодес-Крим" не випливають з положень законодавства щодо реституції за визнаним у судовому порядку недійсним Договором, суди залишили поза увагою, що згідно з умовами Договору первісний кредитор за плату відступив новому кредитору права вимоги до боржників, що належать первісному кредитору на підставі кредитних договорів, перелік яких наведено у додатку № 1 до Договору, а новий кредитор набув статусу кредитора за вищевказаними кредитними договорами та одержав право вимагати від боржників належного виконання за ними зобов'язань. Тобто саме за Договором Товариство отримало право вимоги за Кредитними договором, на підставі чого ТОВ "Юнілодекс-Крим" посилалось на оплату Товариству заборгованості за Кредитним договором.

Що ж до відхилення судами посилань Банку на приписи статей 1212, 1213 ЦК України, згідно з якими особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно; особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, оскільки грошові кошти у спірній сумі Товариству перераховано не Банком, а ТОВ "Юнілодес-Крим", і останнє є власником цих коштів, то Касаційний господарський суд також не може погодитись з таким висновком судів, оскільки право вимоги до ТОВ "Юнілодес-Крим" Товариство отримало саме на підставі Договору, який був визнаний недійсним у судовому порядку, тобто відпала підстава, на якій було набуто таке право, а у подальшому і грошові кошти. Також у матеріалах справі відсутні докази існування між Товариством та ТОВ "Юнілодес-Крим" інших договірних правовідносин, на підставі яких могли бути сплачені кошти, що свідчило б про набуття Товариством коштів від ТОВ "Юнілодес-Крим" з інших підстав, ніж за Договором.

Також на порушення норм процесуального права судами не було вирішено питання про необхідність залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ТОВ "Юнілодес-Крим", оскільки прийняття рішень у даній справі можуть вплинути на права та обов'язки ТОВ "Юнілодес-Крим". Крім того, залучення до участі у справі ТОВ "Юнілодес-Крим" надасть судам можливість з'ясувати оплату заборгованості за Кредитним договором ТОВ "Юнілодес-Крим" на користь Товариства, а також встановити, в якій грошовій одиниці здійснювався платіж (у разі його здійснення).

Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Зважаючи на викладене, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та докази, в тому числі зазначені в даній постанові, об'єктивно оцінити відповідні докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення. За результати нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат зі справи.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316 ГПК України, Касаційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "БГ Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БГ БАНК" І.В. Луньо задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від 11.10.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.12.2017 у справі № 915/914/17 скасувати.

3. Справу № 915/914/17 направити на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко