РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"02" липня 2018 р. Справа № 906/73/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Василишин А.Р.

судді Філіпова Т.Л.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" на рішення господарського суду Житомирської області від 04.05.18 у справі № 906/73/18 (суддя Шніт А.В., м.Житомир, повний текст рішення складено:10.05.2018)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "M Service Plus S.R.O"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод"

про стягнення 39611,60 євро

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 04.05.2018 у справі №906/73/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "M Service Plus S.R.O" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинський ливарний завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «M SERVICE PLUS S.R.O.» : - 26408,00 євро попередньої оплати; - 396,12 євро судового збору. В частині стягнення із відповідача штрафних санкцій у розмірі 13203,60 євро, відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, 29.05.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення господарського суду Житомирської області від 04.05.18р. у справі № 906/73/18 в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 04.05.2018 у справі №906/73/18 скасувати, в частині стягнення грошових коштів в сумі 26408,00 євро на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «M SERVICE PLUS S.R.O.». Прийняти в цій частині нове рішення.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" на рішення господарського суду Житомирської області від 04.05.2018 у справі № 906/73/18 на 20 аркушах з додатками залишено без руху. Судом постановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Роз'яснено Товариству з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод", що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

27.06.2018 на адресу суду від ТОВ "Малинський ливарний завод" надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору (вх.№1454/18), просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі №906/73/18.

Подане клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі №906/73/18, заявник мотивує тим, що на рахунку 3655 ТОВ "Малинський ливарний завод" відсутні вільні кошти на сплату судового збору, що підтверджується звітами про дебетові і кредитові операції по рахунку 3655 скаржника з 16.06.2018 по 16.06.2018, з 17.06.2018 по 17.06.2018, з 18.06.2018 по 18.06.2018, з 19.06.2018 по 19.06.2018, з 20.06.2018 по 20.06.2018, з 21.06.2018 по 21.06.2018, з 16.06.2018 по 22.06.2018, згідно якої станом на 22.06.2018 у ПАТ КБ "Приватбанк" залишок коштів на рахунку ТОВ "Малинський ливарний завод" №3655 становить: - 195,00 грн. Також заявник зазначає, що апелянт має на меті сплатити судовий збір до винесення рішення по справі. Посилається на те, що у відповідності до п.1ч.1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, як зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Розглянувши клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення; крім того, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Положення статті 8 Закону України "Про судовий збір" підлягають застосуванню судом, з урахуванням майнового стану сторони та за визначених цією статтею умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Проте, скаржник не відноситься до категорії осіб, визначених пунктами 1, 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір"; предметом даної справи не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Крім того, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Надані скаржником вищезгадані звіти про дебетові і кредитові операції по рахунку №3655, згідно яких станом на 22.06.2018 у ПАТ КБ "Приватбанк" залишок коштів на рахунку ТОВ "Малинський ливарний завод" №3655 становить: - 195,00 грн., жодним чином не підтверджує викладених заявником у клопотанні доводів щодо відсутності коштів для сплати судового збору. Оскільки дані звіти не свідчать про відсутність у скаржника інших банківських рахунків із залишком на них коштів. Доказів щодо відсутності інших рахунків заявником не надано.

Дані звіти також не свідчать про тяжкий фінансовий стан скаржника.

Поняття "фінансовий стан підприємства" визначено у спільному наказі Міністерства фінансів України та Фонду державного майна України №49/121 від 26.01.2001, яким затверджено Положення про порядок здійснення аналізу фінансового стану підприємств, що підлягають приватизації (далі за текстом - Положення).

Пунктом 1.1. Положення визначено, що фінансовий стан підприємства це сукупність показників, що відображають наявність, розміщення і використання ресурсів підприємства, реальні й потенційні фінансові можливості підприємства.

Відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 Положення, основним джерелом інформації для фінансового аналізу є фінансова звітність підприємства за два останні календарні роки та за останній звітній період. Фінансовий аналіз підприємства складається з таких етапів: оцінка майнового стану підприємства та динаміка його зміни; аналіз фінансових результатів діяльності підприємства; аналіз ліквідності; аналіз ділової активності; аналіз платоспроможності (фінансової стійкості); аналіз рентабельності.

Доказами матеріального становища можуть бути фінансова звітність, в тому числі Форма 1 "Баланс"; співвідношення загального обсягу кредиторської та дебіторської заборгованості звіт про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованість (форма №1-Б); наявність або відсутність грошових коштів на розрахункових рахунках підприємства Форма 2 "Звіт про рух грошових коштів"; наявність або відсутність основних та оборотних засобів та їх вартість; розмір та вартість інших матеріальних активів підприємства.

Судова колегія зазначає, що скаржником не було надано до апеляційного господарського суду належних та допустимих доказів в обґрунтування доводів клопотання про відстрочення сплати судового збору, зокрема, не надано доказів, які б свідчили про важке фінансове становище скаржника, не надано доказів відсутності інших рахунків у скаржника та відсутності на них грошових коштів, як і не обґрунтовано, що станом на момент ухвалення судового рішення у справі №906/73/18 у скаржника будуть наявні кошти для сплати судового збору.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі за текстом - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі за текстом - Суд) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "МПП "Голуб" проти України", № 6778/05, зауважив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов'язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа "Голдер проти Сполученого Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія А № 18, ст. 13-18, п. 28-36).

Суд наголосив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Як зазначено вище, порядок сплати, відстрочення сплати судового збору визначає Закон України "Про судовий збір", яким встановлено ставку за подання апеляційної скарги на рішення суду, а також умови, за яких суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору.

У даному випадку скаржник, по-перше, не відноситься до категорії осіб, визначених пунктами 1, 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", яким законом надано право, зокрема, на відстрочення сплати судового збору, а предметом даної справи не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. По-друге, апелянтом не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про важке фінансове становище апелянта, не надано доказів відсутності інших рахунків у апелянта та відсутності на них грошових коштів, як і не обґрунтовано, що станом на момент ухвалення судового рішення у справі №906/73/18 у скаржника будуть наявні кошти для сплати судового збору.

Відстрочення скаржнику сплати судового збору за відсутності визначених законом правових підстав та прийняття до розгляду апеляційної скарги, поданої без дотримання положень Господарського процесуального кодексу України, може бути витлумачено як надання переваги заявнику, що є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, що відстрочення сплати судового збору є винятковим заходом, що суд має право його застосувати лише в окремих випадках за наявності певних обставин, підтверджених заявником належними та допустимими доказами, судова колегія не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Враховуючи, що апелянтом не виконані вимоги ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 12.06.2018, а саме не надано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 16378,04 грн., а клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору відхилено апеляційним господарським судом як необґрунтоване та таке, що не підлягає задоволенню, зазначене є підставою для повернення апеляційної скарги.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих-кодовим ідентефікатором 216 встановлено, що ТОВ "Малинський ливарний завод" отримав примірник ухвали від 12.06.2018 про залишення апеляційної скарги без руху - 15.06.2018. Отже на день постановлення даної ухвали суду строку на усунення недоліків сплив.

Згідно ч.2 ст.260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

У відповідності до ч.4 ст.174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ч. 6, 7, 8 ст.260 ГПК України, питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п'яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Копія ухвали про повернення апеляційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність повернення ТОВ "Малинський ливарний завод" апеляційної скарги на рішення господарського суду Житомирської області від 04.05.2018 по справі № 906/73/18.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" на рішення господарського суду Житомирської області від 04.05.2018 у справі № 906/73/18 повернути заявнику - всього на 20 арк., поштовий конверт.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.