ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.06.2018 Справа № 905/748/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Варвянській А.А.

розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Донецьксталь-металургійний завод, м. Покровськ

до відповідача 1: Державного підприємства Донецька залізниця, м.Донецьк

до відповідача 2: Приватного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат, м.Кривий Ріг

до відповідача 3: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ

про стягнення вартості недостачі в розмірі 46953,10 грн.

Представники сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача 1: не зявився;

від відповідача 2: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача 3: не зявився

Суть спору: Позивач, Приватне акціонерне товариство «Донецьксталь»-металургійний завод», м.Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача 1, Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк, до відповідача 2, Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг, до відповідача 3, Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця», м.Дніпро про солідарне стягнення вартості недостачі в сумі 46953,10 грн.

Ухвалою суду від 03.04.2017 суддею Левшиною Г.Є. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №905/748/17

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.05.2017 замінено неналежного відповідача 3 по справі належним, Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», м.Київ.

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.06.2017 відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод», м.Донецьк до Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк, Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг про стягнення вартості недостачі в сумі 46953,10грн.; позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод», м.Донецьк до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ про стягнення вартості недостачі в сумі 46953,10грн. задоволені повністю; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ на користь Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод», м.Донецьк вартість недостачі у сумі 46953,10грн., судовий збір у розмірі 1600,00грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.09.2017 у справі №905/748/17 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Донецької області від 26.06.2017 у справі № 905/748/17 залишено без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 26.06.2017 у справі №905/748/17 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 26.03.2018 у справі №905/748/17 рішення господарського суду Донецької області від 26.06.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.09.2017 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2018 справа №905/748/17 передана на розгляд судді Курило Г.Є.

Ухвалою суду від 23.04.2018 суддею Курило Г.Є. прийнято справу №905/748/17 до свого провадження; справу №905/748/17 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на подання відповідачем 3 непридатних для перевезення вантажу вагонів та невжиття відповідачем 2 заходів, які б унеможливлювали втрату вантажу, внаслідок чого позивачем було втрачено вантаж на суму 46953,10 грн.

10.05.2018 на електрону адресу суду від позивача надійшло клопотання б/н від 08.05.2018, в якому останній просив розглянути справу без присутності представника останнього. Суд задовольняє клопотання позивача.

Відповідач 2, Приватне акціонерне товариство Північний гірничо-збагачувальний комбінат, м.Кривий Ріг надав через канцелярію суду 10.05.2018 відзив на позовну заяву від 03.05.2018 №65/81, в якому проти позовних вимог заперечує, посилаючись на ті обставини, що за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність, якщо не доведуть, що втрата, нестача виникли з незалежних від них причин; у комерційних актах зазначено, що всі вагони технічно справні; жодних письмових зауважень, щодо непридатності вагонів для перевезення вантажу навалом у вагонах відкритого типу в комерційному відношенні, виходячи із викладених в комерційних актах обставин працівниками залізниці зроблено не було, отже саме на залізницю покладається відповідальність за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди.

29.05.2018 відповідач 2 до суду надав письмові пояснення від 23.05.2018 № 77/81 стосовно тлумачення терміну окатиші залізорудні офлюсовані та узгодження перевезення між відповідачем 2 та позивачем окатишів залізорудних офлюсованих у вагонах відкритого типу.

Відповідач 3 надав через канцелярію суду 05.06.2018 додаткові пояснення, в яких проти задоволення позову заперечив оскільки втрата вантажу відбулась через недотримання вантажовідправником п.2 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Підготовче засідання відкладалось, ухвалою суду від 11.06.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 25.06.2018.

Розгляд справи по суті розпочато 25.06.2018, що зазначено у протоколі судового засідання. 25.06.2018 позивач у судове засідання не з'явився, відповідач 2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, відповідач 3 в судове засідання не з'явився з невідомих причин.

Відповідач 1 в судові засідання не з'явився, причин неявки не повідомив.

Згідно позовної заяви Державне підприємство "Донецька залізниця" зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Українське державне підприємство поштового звязку Укрпошта призупинила приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, у т.ч. м. Донецьк у звязку з чим ухвали суду були розміщені на сторінці господарського суду Донецької області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14, про що свідчать відповідні копії витягів з сайту.

Таким чином, господарським судом було вжито всіх можливих та залежних від суду заходів для повідомлення відповідача 1 про наявність порушеної справи та призначених до розгляду судових засідань (про день, місце та час кожного судового засідання).

Проте, відповідач 1 в судові засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав. За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив:

30.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю Інкостил Груп (постачальник) та позивачем, Приватним акціонерним товариством Донецьксталь - металургійний завод (покупець) був підписаний договір поставки №, згідно з умовами якого постачальник зобовязується передати у власність позивача залізорудні окатиші виробництва Приватного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат, а позивач зобовязується прийняти вказаний товар та сплатити його на умовах, передбачених договором та специфікаціями до нього.

Згідно п.2.2 договору від 30.04.2015 № в специфікаціях до договору вказуються наступні відомості про товар, постачання якого буде здійснюватися згідно з договором: найменування товару, строк поставки товару, ціна товару за одну метричну тону, приплати та скидки за зміну якісних показників, кількість товару навалом, загальна вартість товару.

За змістом розділу 3 договору обсяг товару, що постачається визначається в специфікаціях. Постачання товару за договором здійснюється на умовах FCA-станція ОСОБА_2 або Рядова, ОСОБА_2 залізниці згідно з договором, специфікаціями до нього та щодобовим графіком поставки. Поставка товару здійснюється з урахуванням реквізитів покупця, вказаних покупцем. Датою поставки вважається дата календарного штемпеля станції відправлення вказана в графі 56 залізничної накладної.

Відповідно до п.3.11 договору від 30.04.2015 № перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється на станції ОСОБА_2 або Рядова, ОСОБА_2 залізниці після відповідної відмітки в залізничній накладній про приймання товару до перевезення залізницею.

За змістом специфікації №21 від 21.11.2016 до договору від 30.04.2015 № постачальник мав поставити позивачу у грудні 2016 року залізорудні окатиші виробництва Приватного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат у кількості +/-90000 тон, ціною 2745,11 грн. за тону (з ПДВ) на суму 247059720,00 грн. Умови та місце постачання: FCA ст.Мушкетово Донецької залізниці, вантажоотримувач ПрАТ Донецьксталь-металургійний завод, код підприємства 2104, станція Мушкетово, Донецької залізниці, код станції 484009.

У відповідності до матеріалів справи:

- 06.12.2016 за залізничною накладною №47923180 Приватне акціонерне товариство Північний гірничо-збагачувальний комбінат (вантажовідправник) зі станції відправлення ОСОБА_2 залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод (вантажоотримувач) у вагоні, зокрема, №56030901 окатиші залізорудні масою 69700 кг.

- 06.12.2016 за залізничною накладною №47923180 Приватне акціонерне товариство Північний гірничо-збагачувальний комбінат (вантажовідправник) зі станції відправлення ОСОБА_2 залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод (вантажоотримувач) у вагоні, зокрема, №56655657 окатиші залізорудні масою 68800 кг.

- 07.12.2016 за залізничною накладною №45212446 Приватне акціонерне товариство Північний гірничо-збагачувальний комбінат (вантажовідправник) зі станції відправлення ОСОБА_2 залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод (вантажоотримувач) у вагоні, зокрема, №55181119 окатиші залізорудні масою 69700 кг.

- 08.12.2016 за залізничною накладною №45238409 Приватне акціонерне товариство Північний гірничо-збагачувальний комбінат (вантажовідправник) зі станції відправлення ОСОБА_2 залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод (вантажоотримувач) у вагоні, зокрема, №55585285 окатиші залізорудні масою 69400 кг.

- 22.12.2016 за залізничною накладною №45646734 Приватне акціонерне товариство Північний гірничо-збагачувальний комбінат (вантажовідправник) зі станції відправлення ОСОБА_2 залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод (вантажоотримувач) у вагоні, зокрема, №59957605 окатиші залізорудні масою 69950 кг.

Як зазначено у вказаних залізничних накладних власник вантажу - Приватне акціонерне товариство Донецьксталь - металургійний завод згідно договору № від 30.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю Інкостіл Груп та Приватним акціонерним товариством Донецьксталь - металургійний завод. Відвантаження здійснено з виробництва.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

На станції призначення Мушкетово Донецької залізниці була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, на вказаній станції здійснено комісійне переважування спірних вагонів, за результатами якого складені:

- комерційний акт БК №443533/108 від 12.12.2016, відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні №55181119- нетто 66400 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 3300 кг;

- комерційний акт БК №443535/110 від 13.12.2016, відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні №55585285- нетто 61100 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 8300 кг;

- комерційний акт БК №443536/111 від 18.12.2016, відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні №56030901- нетто 65750 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 3950 кг;

- комерційний акт БК №443537/112 від 18.12.2016, відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні №56655657- нетто 66650 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 2150 кг;

- комерційний акт БК №443543/5 від 05.01.2017, відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні №59957605- нетто 66800 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 3150 кг.

Згідно вказаних комерційних актів зазначено, що всі вагони технічно справні.

При цьому, як зазначено у відповідному комерційному акті:

у вагоні №55181119 над 6-7 люками є поглиблення, наявні наслідки просипання вантажу окатишів залізорудних, наявне нещільне прилігання 6 люку до хребтової балки, про що також складено акт ГУ-106;

у вагоні №55585285 над 4 люком мається поглиблення, наявне нещільне прилігання 4 люку, про що також складено акт ГУ-106;

у вагоні №56030901 над 5-6 люками наявна виїмка вантажу, на хребтовій балці та ходових частинах наявні сліди просипання вантажу, відсутній армувальний лист, про що складено акт ГУ-106;

у вагоні №56655657 над 2-3 люками наявна виїмка вантажу, на хребтовій балці та ходових частинах наявні сліди просипання вантажу, наявне нещільне прилігання 2 люку, відсутній армувальний лист, про що складено акт ГУ-106;

у вагоні №59957605 над 2-3 люками наявні поглиблення, течії вантажу не має, під 3 люком мається зазор старого характеру, про що складений акт ГУ-106.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідачів солідарно вартість втрачених залізорудних окатишів в сумі 46953,10 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача 2 та до відповідача 3 підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

За змістом ст. 316 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Скасовуючи рішення попередніх інстанцій та направляючи дану справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 26.03.2018 зазначив, що судами попередніх інстанцій не досліджувалось питання визначення придатності вагонів для перевезення як в технічному, так і комерційному відношенні, виходячи із викладених в комерційних актах обставин. Також не з'ясовано питання допустимості перевезення спірного вантажу у вагонах відкритого типу і не надано оцінки тому, що в залізничних накладних в графі "відмітки відправника" міститься інформація про те, що перевезення вантажу у вагонах відкритого типу з одержувачем узгоджено. Зазначив також, що з'ясування вищезазначених питань є необхідним для визначення ступеню вини вантажовідправника та перевізника у недостачі вантажу внаслідок його просипання під час перевезення.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

В матеріалах справи наявні залізничні накладні від 06.12.2016 №47923180, від 06.12.2016 №47923180, від 07.12.2016 №45212446, від 08.12.2016 №45238409, від 22.12.2016 №45646734.

Відповідно до ст. 917 Цивільного кодексу України перевізник зобов'язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором. Відправник вантажу має право відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу. Відправник повинен пред'явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню, в належній тарі та (або) упаковці; вантаж має бути також замаркований відповідно до встановлених вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 918 Цивільного кодексу України завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 3 ст. 308 Господарського кодексу України вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як встановлено судом, на станції призначення Мушкетово Донецької залізниці була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, на вказаній станції здійснено комісійне переважування спірних вагонів, за результатами якого складені комерційні акти БК №443543/5 від 05.01.2017, БК №443537/112 від 18.12.2016, БК №443536/111 від 18.12.2016, БК №443533/108 від 12.12.2016, БК №443535/110 від 13.12.2016, в яких зафіксована недостача вантажу та зазначено про наявність зазорів старого характеру (вагон №59957605), нещільне прилігання люків (вагони №56655657, №55181119, №55585285), відсутні армувальні листи (вагони №56655657, №56030901).

Відповідно до п. 10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Судом встановлено, що комерційні акти підписані належними особами згідно з п. 10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855: з боку залізниці - заступником начальника станції, комерційним агентом станції Мушкетово, зазначено, що завідуючого вантажним двором в штаті немає, що сторонами не спростовано, а також представником одержувача. Належність складання актів та їх дійсність сторонами не заперечується.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вищезазначені комерційні акти складені відповідно до Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, та є належними та допустимими доказами у справі.

Відповідно до п. 1 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т. ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. Кам'яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах. Вантажі, пойменовані та не пойменовані в додатку до цих Правил, можуть перевозитись у вагонах відкритого типу в разі застосування відправниками засобів пакування (м'які контейнери, спеціалізовані контейнери, ящики та інші засоби упаковки або тари, маса брутто яких більше 500 кг) або навалом/насипом з використанням вагонного вкладиша, якщо такий спосіб перевезення допускається стандартом або технічними умовами на продукцію.

Відповідно до п. 4 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542, можливість транспортування у вагонах відкритого типу вантажів, зазначених у додатку, які містять дрібні фракції (частки, розмір яких не перевищує 13 мм), визначається відправником.

Згідно п.п. 1.1., 1.2 Правил перевезення вантажів навалом і насипом, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 10.09.2001 року за №795/5986 (ст. 37 Статуту), вантажі, які не потребують упакування, в залежності від фракційного складу перевозяться навалом або насипом, без підрахунку місць. У перевізних документах на ці вантажі у графі „Кількість місць проставляється: „Навалом чи „Насипом. Вантажі, які не потребують захисту від атмосферних опадів (руда, вугілля, щебінка тощо), перевозяться у відкритому рухомому складі та у спеціальних вагонах.

У відповідності до п.1.1 згаданих Правил, вантажі, які можуть перевозитись навалом і насипом, зазначаються в додатку 1, згідно якого, насипом перевозяться руда залізна та марганцева (окатиші залізорудні).

Отже допустимо перевезення спірного вантажу у вагонах відкритого типу.

В той же час п.2 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу обумовлено, що «на прохання відправника залізниця може дозволити перевезення у вагонах відкритого типу вантажів (крім небезпечних), не пойменованих у додатку до цих Правил, за згодою одержувача на таке перевезення. У такому разі відправник зобов'язаний підготувати і завантажити вантаж так, щоб забезпечувалась його схоронність при перевезенні. У графі 50 "Відмітки відправника" накладної відправник повинен зробити відмітку: "Перевезення у відкритому вагоні з одержувачем узгоджено".

У залізничних накладних у графі 50 «Відмітки відправника» зазначено: «Перевезення у вагоні відкритого типу з одержувачем узгоджено», однак документальних доказів узгодження з позивачем перевезення вантажу у вагоні відкритого типу суду не представлено.

Залізниця прийняла спірні вагони з вантажем до перевезення, таким чином, суд робить висновок, що залізниця дозволила перевезення у вагонах відкритого типу окатишів залізорудних.

Відповідно до п. 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542 перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

Відповідно до п. 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, відправник зобов'язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством. Дрібні місця штучних вантажів відправник повинен об'єднати в більші.

Відповідно до п. 31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці; контейнерів, цистерн та бункерних напіввагонів - відправником.

У п. 3.9 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» зазначено, що оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття. Вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари. Саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні. Згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження. Отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер).

Судом встановлено, що завантаження у вагони №56030901, №55585285, №55181119, №59957605, №56655657 було здійснено відправником Приватним акціонерним товариством Північний гірничо-збагачувальний комбінат, про що зазначено у накладних №47923180 від 06.12.2016, №45238409 від 08.12.2016, №45212446 від 07.12.2016, №45646734 від 22.12.2016.

За таких обставин, враховуючи викладені положення законодавства України, суд дійшов висновку, що саме відповідач 2 як вантажовідправник, який здійснив завантаження вагонів №56030901, №55585285, №55181119, №59957605, №56655657 повинен був пересвідчитися у можливості перевезення вантажу (окатиші залізорудні) у вказаних вагонах без втрати вантажу. При цьому, відповідач 2 повинен був, у випадку наявності конструктивних зазорів та якщо втрата можлива через конструктивні зазори, вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення; у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен був вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення.

З огляду надані суду комерційні акти, суд дійшов висновку, що вагони були непридатні для перевезення вантажу (окатиші залізорудні) у комерційному відношенні, тобто мали зазори, нещільне прилігання люків, у вагонах були відсутні армувальні листи, що відповідач 2 міг та/або повинен був бачити до завантаження, однак не прийняв заходи щодо їх ущільнення, не вжив заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, не відмовився від завантаження вагонів, внаслідок чого сталася нестача вантажу у вагонах.

Таким чином, оскільки відповідач 2 прийняв до завантаження непридатні у комерційному відношенні вагони, відповідач 2 як вантажовідправник, який здійснив завантаження вагону, несе відповідальність за нестачу вантажу.

Вказані обставини відповідачем 2 не були спростовані належними та допустимими доказами.

Що стосується позовних вимог, заявлених до відповідача 3, Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», як до перевізника, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до п. е ч. 1 ст. 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі коли втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Суд зазначає, що вказані норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й ушкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Обов'язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов'язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов'язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: 1) усунення цих обставин не залежало від перевізника; 2)перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Звідси слід зробити висновок про те, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, коли причиною його незбереження була непереборна сила. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підпадає під визначення непереборної сили, відповідно до частини першої статті 924 Цивільного кодексу України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов'язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Згідно п.7.11.1 Інструкції з технічного обслуговування вагонів в експлуатації, затвердженої у вересні 2008р. наказом Укрзалізниці №417-Ц, заборонено подавати під завантаження вагони, що мають нещільне прилягання кришок люків, пошкодження або відсутність металевої обшивки, настилу підлоги, борта та інших вузлів кузова, даху, дверей, при цьому люки і арміровочні листи є складовою частиною підлоги вагону (інші вузли кузова).

Виходячи з наведеного, саме на залізниці лежить обов'язок подавати під завантаження справні, у технічному відношенні, вагони, однак наявність зазорів, розміри яких не відповідають конструктивним, відсутність арміровочних листів, нещільне прилягання кришок люків свідчить про несправність (технічну) вагонів і такі вагон не повинні були подаватись під завантаження.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до п.12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 р. N 411, забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

За приписами п.2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів усі вагони, які прибувають і відправляються із станції, де розташований пункт комерційного огляду (ПКО) оглядаються з метою виявлення та усунення несправностей, що загрожують збереженню вантажів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, відповідач 3 мав можливість належним чином здійснити огляд вагонів №56030901, №55585285, №55181119, №59957605, №56655657 та встановити, що вказані вагони є непридатними (оскільки у ньому наявні зазори, нещільне прилігання люків, відсутні армувальний листи) для перевезення вантажу того виду (окатиші залізорудні), що були у нього завантажені відправником, та відмовитись від приймання вантажу до перевезення.

Судом встановлено, що недостача вантажу сталась внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування, оскільки наявні поглиблення у навантаженні (воронок), що свідчить про втрату частини вантажу під час перевезення.

Отже, доказів, звільнення його від відповідальності за втрату вантажу відповідачем 3 суду не надано.

У п. 3.8 Роз'ясненнях президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» зазначено, що відповідно до параграфу 19 розділу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі (далі - Технічні умови) правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця. Однак Статутом не передбачено відповідальність перевізника за пошкодження вантажу, що перевозиться на відкритому рухомому складі, тільки з тієї підстави, що при завантаженні засобами відправника залізниця перевіряла правильність розміщення та закріплення вантажу. Поряд з цим, враховуючи, що перевізник фактично не проконтролював правильність розміщення та закріплення вантажу, прийняв до перевезення платформи або напіввагони, які завантажено з порушенням вимог Технічних умов, господарський суд має право вирішити питання про покладення відповідальності за заподіяну шкоду як на відправника, так і на перевізника у залежності від ступеню вини кожного з них, беручи до уваги можливість виявлення порушень при огляді завантаженого вагону.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що залізниця, а саме Публічне акціонерне товариство Українська залізниця разом із Приватним акціонерним товариством Північний гірничо-збагачувальний комбінат несе відповідальність за втрату вантажу у вагонах №56030901, №55585285, №55181119, №59957605, №56655657.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Відповідно до п.2 специфікації №21 від 23.12.2016 до договору № від 30.04.2015 базова ціна на товару встановлюється відповідно додаткової угоди від 30.06.2016 в еквіваленті до іноземної валюти (долару США) і складає 88,34 доларів США за тонну без ПДВ.

Ціна в гривнях встановлюється виходячи з еквівалентної доларової ціни по офіційному курсу НБУ гривні до долару США на 00-00 дати відвантаження товару.

Ціна окатишів залізорудних встановлена згідно п.4.1 даного договору з базовим вмістом заліза 61,9%, базовим складом дрібниці 5,0%, модулем основності 0,5 од.

Ціна на момент підписання специфікації, складає 2287,59 грн. без ПДВ за 1 тонну. Виходячи із курсу гривні до долару США, встановленому НБУ і діючим на 00:00 дати підписання Специфікації, яка складає 25,895267 грн.

При цьому, приплати та знижки за кожний відсоток зміни вмісту заліза від базового еквівалентні 1,42714 дол. США без ПДВ, і за кожен відсоток збільшення (зменшення) вмісту дрібниць від базового еквівалентні 0,30498 дол. США.

Таким чином, фактична вартість 1 тонни - залізорудних окатишів складає 88,34 доларів США, що еквівалентно ціні у гривні станом на 21.11.2016 (дату підписання специфікації до договору) -2287,59 грн. без ПДВ, при цьому виходячи з еквіваленту долару США до гривні на дату відвантаження вантажу.

Згідно із наявним в матеріалах справи копіями платіжних доручень №137 від 28.12.2016, №10720 від 28.12.2016, №10781 від 30.12.2017, №136 від 28.12.2016, №132 від 27.12.2016, позивачем здійснено оплату згідно договору поставки № від 30.04.2015 за поставлені залізорудні окатиші.

Беручи до уваги умови оплати, вартість відправленого вантажу та проведений розрахунок, за відсутності доказів спростування, суд дійшов висновку про здійснення оплати у тому числі вантажу, який прийнято до відвантаження за переліченими залізничними накладними.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів руди залізної, становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена до відповідачів у вагонах №59957605, №56655657, №56030901, №55181119, №55585285 у розмірі 46953,10 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок вартості недостачі вантажу, суд дійшов висновку, що він здійснений з урахуванням Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644 проте є арифметично не вірним. За розрахунком суду вартість нестачі склала більше ніж заявлено позивачем, однак матеріалами справи підтверджується, що позивач наполягав на заявлених вимогах з підстав, зазначених у позовній заяві. Заяв та клопотань іншого змісту суду не подавалось та представником не заявлялось. За таких обставин, господарський суд при винесенні рішення обмежений розміром позовних вимог, визначеним позивачем в розмірі 46953,10 грн.

Відповідно до ст. 227 Господарського кодексу України у разі заподіяння збитків одночасно кількома учасниками господарських відносин кожний з них зобов'язаний відшкодувати збитки суб'єкту, якому завдано збитків, відповідно до вимог статті 196 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 196 Господарського кодексу України у разі якщо в господарському зобов'язанні беруть участь кілька управнених або кілька зобов'язаних суб'єктів, кожний з управнених суб'єктів має право вимагати виконання, а кожний із зобов'язаних суб'єктів повинен виконати зобов'язання відповідно до частки цього суб'єкта, визначеної зобов'язанням.

Таким чином, оскільки шкода позивачу (нестача вантажу) була завдана спільними діями відповідача 2 та відповідача 3, та враховуючи неможливість визначення ступеня вини кожного з відповідачів у даних правовідносинах, суд дійшов висновку, що відповідачі зобов'язані порівну (у рівних частках) відшкодувати позивачу вартість втраченого вантажу, тобто по 23476,55грн. кожен.

У силу положень частини 1 статті 541 Цивільного кодексу України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Позивачем не надано доказів наявності солідарного обовязку відповідачів щодо відшкодування збитків, які виникли внаслідок недостачі.

Спірне перевезення вантажу відбулось на станціях Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», яке і є фактичним перевізником у спірних правовідносинах, отже враховуючи відсутність доказів, які б підтверджували наявність між позивачем та відповідачем 1 певних зобовязань, які б породжували виникнення у відповідача 1 обовязку відповідати перед позивачем за збереження вантажу, позов в частині вимог до відповідача 1 підлягає залишенню без задоволення.

Заперечення відповідача 2 та 3 викладені у відзивах на позовну заяву судом до уваги не приймаються оскільки спростовуються матеріалами справи та є необґрунтовані та не доведені.

Судовий збір, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача 2 та 3 в рівних частинах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод», м.Покровськ до Державного підприємства "Донецька залізниця", м.Донецьк про стягнення вартості недостачі в сумі 46953,10грн.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод», м.Покровськ до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг та Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ про стягнення вартості недостачі в сумі 46953,10 грн. задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод» (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул. Торгівельна, 106а, код ) вартість недостачі у сумі 23476,55коп., судовий збір у розмірі 800,00грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680 м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод» (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул.Торгівельна, 106а, код ) вартість недостачі у сумі 23476,55коп., судовий збір у розмірі 800,00грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач (стягувач) - Приватне акціонерне товариство «Донецьксталь»-металургійний завод» (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул. Торгівельна, 106а, код ).

Відповідач 1 (боржник) - Державне підприємство "Донецька залізниця", м.Донецьк (83000, Донецька область, м.Донецьк, вул. Артема, 68, код ).

Відповідач 2 (боржник) - Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ).

Відповідач 3 (боржник) - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (03680 м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ).

У судовому засіданні 25.06.2018 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 27.06.2018.

Суддя Г.Є. Курило