ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 5013/458/11

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я.

за участі секретаря судового засідання Сліпчук Н.В.

учасники справи:

позивач - Закрите акціонерне товариство "Кіровоградасфальтобетон" в особі ліквідатора Белашова Костянтина Вадимовича

ліквідатор Закритого акціонерного товариства "Кіровоградасфальтобетон" арбітражний керуючий Кардаш В.С., особисто

відповідач-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Добре Слово",

відповідач-2 - Приватне підприємство "Онлайн-буд Кіровоград"

представник - адвокат Захарченко І.В. (договір про надання правової допомоги від 27.04.2018, ордер серії КР №047831 від 27.04.2018),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Креміньюрнафта",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка Владислава Сергійовича

представник - Рябовол С.В (довіреність №81 від 23.03.2018)

розглянув касаційну скаргу Приватного підприємства "Онлайн-буд Кіровоград"

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду

від 14.11.2017

у складі колегії суддів: Науменко І.М. (головуючий), Білецька Л.М., Євстигнеєв О.С.

та на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області

від 13.10.2017

у складі судді Коваленко Н.М.

за заявою Закритого акціонерного товариства "Кіровоградасфальтобетон" в особі ліквідатора Белашова Костянтина Вадимовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Добре Слово" та Приватного підприємства "Онлайн-буд Кіровоград"

про витребування майна

в межах справи № 5013/458/11

про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Кіровоградасфальтобетон"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 01.12.2017, поштовим відправленням, направленим на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду, Приватне підприємство "Онлайн-буд Кіровоград" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 13.10.2017 у справі №5013/458/11.

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №5013/458/11 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2018.

3. Ухвалою Верховного Суду від 12.04.2018 відкрито касаційне провадження у справі №5013/458/11 Господарського суду Кіровоградської області за касаційною скаргою Приватного підприємства "Онлайн-буд Кіровоград" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 13.10.2017 та призначено її розгляд на 05.06.2018 о 10 год. 00 хв.; витребувано у Господарського суду Кіровоградської області оригінали матеріалів справи №5013/458/11 про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Кіровоградасфальтобетон".

4. Ухвалою Верховного Суду від 10.05.2018 за клопотанням Приватного підприємства "Онлайн-буд Кіровоград" ухвалено провести судове засідання Верховного Суду в режимі відеоконференції з Господарським судом Кіровоградської області 05.06.2018 о 10 год. 00 хв.

5. 04.06.2018 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку з перебуванням судді Пєскова В.Г. у відпустці, склад колегії змінено на: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я.

6. Ухвалою Верховного Суду від 04.06.2018 колегією суддів у складі: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я. прийнято справу №5013/458/11 Господарського суду Кіровоградської області за касаційною скаргою Приватного підприємства "Онлайн-буд Кіровоград" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 13.10.2017 до провадження та ухвалено здійснити її розгляд у судовому засіданні 05.06.2018 о 10 год. 00 хв., яке ухвалою від 05.06.2018 відкладено на 21.06.2018 о 14 год. 30 хв.

7. ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон" подано відзиви на касаційну скаргу ТОВ "Онлайн-буд Кіровоград".

8. На розгляд касаційного суду винесено проблему застосування статей 181, 187, 188, 328, 330, 331, 387, 338 Цивільного кодексу Украни (далі - ЦК України), статті 5 Закону України "Про іпотеку", пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) в редакції до 15.12.2017.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог

9. ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон" в особі арбітражного керуючого Белашова К.В. в межах провадження у справі №5013/458/11 про банкрутство звернувся до місцевого господарського суду з позовною заявою до ТОВ "Торговий дім "Добре слово" та ПП "Онлайн-Буд Кіровоград" про витребування майна з вимогами:

- витребувати з незаконного володіння ТОВ "Торговий дім "Добре Слово" 79/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою: м. Кіровоград, вул. Терешкової Валентини, буд. 213-А, розташований на земельній ділянці розміром 34525, 03 кв.м., та повернути його законному власнику ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон", про що видати наказ;

- витребувати з незаконного володіння ПП "Онлайн-Буд Кіровоград" 21/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою: м. Кіровоград, вул. Терешкової Валентини, буд. 213-А, розташований на земельній ділянці розміром 34525, 03 кв.м. та повернути його законному власнику ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон", про що видати наказ.

10. Позовна заява мотивована тим, що

- під час ліквідаційної процедури встановлено, що 31.05.2012 між ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон" та ТОВ "Креміньюрнафта" укладено договір купівлі-продажу комплексу будівель та споруд. Під час здійснення реалізації майна, яке в свою чергу було предметом забезпечення, колишній ліквідатор, в порушення частини 8 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", не повідомив кредитора, вимоги якого забезпечені заставою, про час, місце та умови продажу заставного майна окремим рекомендованим листом з повідомленням про вручення;

- ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2014, залишеною без змін постановою суду апеляційної інстанції від 05.08.2014, визнано недійсним договір купівлі-продажу комплексу будівель та споруд від 31.05.2012, укладений між ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон" та ТОВ "Креміньюрнафта";

- на момент набрання законної сили ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2014 в частині визнання договору недійсним встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, комплекс будівель належить: 79/100 частки - ТОВ "Торговий дім "Добре Слово" на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.2012 на праві приватної власності, 21/100 частки - ПП "Онлайн-буд Кіровоград" на підставі свідоцтва про право власності;

- 04.03.2015 ліквідатором банкрута на адресу ТОВ "Торговий дім "Добре Слово" та ПП "Онлайн-буд Кіровоград" направлено запити з проханням повідомити про правові підстави набуття права власності на комплекс будівель і споруд, однак, відповіді на зазначені звернення отримано не було.

Короткий зміст рішення першої інстанції

11. Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 13.10.2017 позовні вимоги задоволено повністю, витребувано з незаконного володіння ТОВ "Торговий дім "Добре Слово" 79/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованого на земельній ділянці розміром 34525,03 кв.м. за адресою: м. Кіровоград, вул. Терешкової Валентини, буд. 213-А, та повернено його законному власнику - ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон", витребувано з незаконного володіння ПП "Онлайн-Буд Кіровоград" 21/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованого на земельній ділянці розміром 34525,03 кв.м. за адресою: м. Кіровоград, вул. Терешкової Валентини, буд. 213-А, та повернено його законному власнику - ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон", стягнено з ТОВ "Торговий дім "Добре Слово" 6 637, 50 грн. судового збору на користь ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон", стягнено з ПП "Онлайн-Буд Кіровоград" на користь ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон 6 637, 50 грн. судового збору.

12. Під час розгляду справи, судом першої інстанції встановлено такі обставини:

- 04.12.2007 між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", як іпотекодержателем, та ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон", як іпотекодавцем, укладено іпотечний договір №107і/1207, відповідно до змісту якого іпотекодавець передає в заставу іпотекодержателю нерухоме майно, а саме комплекс будівель, розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. Терешкової Валентини, буд. 213-А. Відповідно до змісту пунктів 4, 5.2 зазначеного іпотечного договору, предмет іпотеки належить іпотекодавцю ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон" на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.06.2007, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради згідно з рішенням Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №585 від 06.06.2007; нерухоме майно зареєстровано в Комунальному підприємстві "Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" в книзі 3 за №573, реєстраційний номер об'єкта в реєстрі прав власності на нерухоме майно №19236679;

- 31.05.2012 між ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон" в особі попереднього ліквідатора Набока А.Д. та ТОВ "Креміньюрнафта" укладено договір купівлі-продажу комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Кіровоград, вул. Терешкової Валентини, буд. 213-А. Відчуження зазначеного майна здійснено без погодження із заставним кредитором. Під час реалізації майна, яке є предметом забезпечення, попередній ліквідатор не повідомив кредитора, вимоги якого забезпечені заставою, про час, місце та умови продажу заставного майна окремим рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що вимагалось чинною на той час редакцією частини 5 статті 3-1 Закону про банкрутство;

- ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2014, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.08.2014, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 31.05.2012, укладений між ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон" в особі ліквідатора та ТОВ "Креміньюрнафта" та предметом якого є купівля-продаж комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Кіровоград, вул. Терешкової Валентини, буд. 213-А. Договір посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі під №432;

- постановою Вищого господарського суду України від 11.11.2014 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.08.2014 та ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2014 в частині задоволення заяви ліквідатора про визнання недійсним договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд від 31.05.2012 залишено без змін;

- на момент набрання законної сили ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2014 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд від 31.05.2012 було встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, комплекс будівель за адресою - м. Кіровоград, вул. Терешкової Валентини, № 213-А, належить 79/100 частки - ТОВ "Торговий дім "Добре Слово" на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.2012 на праві приватної власності, 21/100 частки - ПП "Онлайн-Буд Кіровоград" на підставі свідоцтва про право власності, номер 29104731, виданого 06.11.2014 Реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції, на праві приватної спільної часткової власності;

- 04.03.2015 ліквідатором банкрута ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон" на адресу ТОВ "Торговий дім "Добре Слово" та на адресу ПП "Онлайн-Буд Кіровоград" направлені запити, відповідно №02-01/868 від 03.03.2015 та №02-01/869 від 03.03.2015 з проханням повідомити правові підстави набуття права власності ТОВ "Торговий дім "Добре Слово" на комплекс будівель та споруд, розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. Терешкової Валентини, буд. 213-А. Відповіді на звернення ліквідатора не були отримані;

- в травні 2015 року заставний кредитор ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звертався до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до ТОВ "Торговий дім "Добре Слово" та до ПП "Онлайн-Буд Кіровоград" про звернення стягнення на предмет іпотеки, а зокрема: комплекс будівель, розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. Валентини Терешкової, буд. 213-А, шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"; про передачу його в управління ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки за ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"; про стягнення з ПП "Онлайн-Буд Кіровоград" та з ТОВ "Торговий дім "Добре Слово" на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" витрат зі сплати судового збору на суму 73 080 грн. Разом з тим, рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 03.12.2015 у справі №912/1882/15, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 28.02.2017, у задоволенні позову відмовлено;

- у справі №912/1882/15 суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій виходили з того, що ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 28.05.2012 у справі №5013/458/11 про банкрутство ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон" виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про обтяження іпотекою спірного нерухомого майна. Отже, на момент укладення визнаного недійсним договору купівлі-продажу від 31.05.2012 спірне нерухоме майно не знаходилось під обтяженням, внаслідок чого, за висновками судів, у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" були відсутні правові підстави для звернення до нових власників зазначеного майна з позовом про звернення стягнення на заставне майно згідно положень Закону України "Про іпотеку";

- відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на момент звернення з позовом майно, що витребовується, належить: 79/100 частки ТОВ "Торговий дім "Добре Слово", на підставі зазначеного вище договору купівлі-продажу від 27.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокопа О.Е. за реєстровим №2893 на праві приватної власності та 21/100 частки ПП "Онлайн-Буд Кіровоград" на підставі свідоцтва про право власності, серії та номер 29104731, виданого 06.11.2014 Реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції, на праві приватної спільної часткової власності;

- при розгляді даного спору судом першої інстанції, відповідно до положень частини 3 статті 35 ГПК України, враховані обставини, встановлені рішенням суду від 03.12.2015 у господарській справі №912/1882/15, що набрало законної сили, які не доказуються при розгляді даної справи, оскільки у ній беруть участь особи, щодо яких встановлено ці обставини;

- відповідачам, як і третім особам, було достеменного відомо, ще під час розгляду з травня 2015 року спору (справа №912/1882/15), про визнання в судовому порядку недійсним договору купівлі-продажу від 31.05.2012 за №432 відповідно до ухвали суду від 27.05.2014 у справі №5013/458/11 про банкрутство ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон", залишеної без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.08.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 11.11.2014;

- відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами фактичної (реальної) відсутності, в тому числі в даний час, такого майна, як комплексу будівель та споруд, розташованого на земельній ділянці розміром 34 525, 03 кв.м. за адресою: м. Кіровоград, вул. Терешкової Валентини, буд. 213-А.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

13. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 апеляційну скаргу ПП "Онлайн-Буд Кіровоград" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 13.10.2017 у справі №5013/458/11 залишено без змін. Суд апеляційної інстанції повторно дослідив обставини, встановлені судом першої інстанції, погодився з висновками суду першої інстанції та підтвердив повноту та законність прийнятого рішення.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (відповідача-2 у справі)

14. Скаржник зазначив, що визнання недійсним в судовому порядку договору купівлі-продажу від 31.05.2012 не є беззаперечним доказом вибуття спірного комплексу будівель поза волею позивача, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують недобросовісність набуття відповідачем спірного комплексу будівель за відплатним договором.

15. Скаржник також зазначив, що діючи добросовісно набув за відплатним договором право власності на 21/100 частину комплексу будівель та споруд і в подальшому виконав роботи щодо нового будівництва складського приміщення та бітумного сховища та узаконив роботи по новому будівництву цього майна за відповідною декларацією про готовність об'єкта до експлуатації.

16. Скаржник доводив, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального права:

- статті 330, 387, 388 ЦК України, оскільки вони не з'ясували істотні обставини, що мають значення для справи щодо волевиявлення позивача на вибуття спірного комплексу будівель, щодо добросовісності набуття відповідачами спірного комплексу будівель, щодо відповідності індивідуальних ознак спірного комплексу будівель індивідуальним ознакам комплексу будівель, який належить скаржнику;

- статті 181, 187, 188, 328, 331 ЦК України, статті 5 Закону України "Про іпотеку", не з'ясувавши істотні обставини, що мають значення для справи, щодо непоширення іпотеки на комплекс будівель, який належить скаржнику.

Доводи інших учасників справи

17. Ліквідатор ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон" у відзиві на касаційну скаргу зазначив про таке:

- ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2014, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.08.2014, визнано недійсним договір про купівлю-продаж комплексу будівель та споруд від 31.05.2012, укладений між ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон" та ТОВ "Креміньюрнафта";

- за приписами цивільного законодавства у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути іншій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Однак, цього не відбулося з причин відчуження покупцем спірного майна на момент набрання законної сили ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2014 на користь відповідачів у даній справі;

- судами першої та апеляційної інстанцій підтверджено, що позивачем правильно обрано спосіб захисту порушеного права, а саме подано віндикаційний позов;

- скаржником не доведено реальної відсутності такого майна як спірний комплекс споруд і будівель, фізично даний комплекс залишився незмінним, а дії щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта експлуатації, є свідомо вчиненими діями, спрямованими на уникнення повернення такого майна законному власнику;

- на даний час Слідчим управлінням ГУНП у місті Києві відкрито кримінальне провадження за №0000399 від 27.04.2018 за фактом зняття обтяження та перереєстрації права власності на предмет забезпечення.

18. У відзиві на касаційну скаргу АТ "Банк "Фінанси та Кредит", посилаючись на обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, статті 30, 38, 39, 41, 42, 44, 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статтю 208 ГК України, статті 215, 216, 236, 330, 387, 388 ЦК України, статтю 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що судами першої та апеляційної інстанцій прийнято обґрунтоване та законне рішення.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

19. Цивільний кодекс України

Частина 1 статті 328 - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частина 2 статті 328 - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частина 1 статті 330 - якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Частина 1 статті 331 - право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Частина 2 статті 331 - право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Стаття 387 - власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частина 1 статті 388 - якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частина 2 статті 388 - майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Частина 3 статті 388 - якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

20. З огляду на те, що відповідно до статті 300 ГПК України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів Верховного Суду зазначає про неприйнятність доводів скаржника про неналежну оцінку того чи іншого доказу у справі. Разом з тим, Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про застосування судами норм матеріального права - статей 181, 187, 188, 328, 330, 331, 387, 338 ЦК України, статті 5 Закону України "Про іпотеку", пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України в редакції до 15.12.2017.

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

21. Виходячи з аналізу статей 387, 388 ЦК України, власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності шляхом витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Предмет доказування у справах за таким позовом становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то факти, що підтверджують його право власності або інше суб'єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Власник вправі витребувати своє майно від особи, в якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні. Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності в позивача суб'єктивного матеріального права на витребування майна з чужого незаконного володіння, він повинен надати суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на зазначене майно.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, договір купівлі-продажу від 31.05.2012 між ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон" в особі ліквідатора та ТОВ "Креміньюрнафта" укладено під час перебування однієї з його сторін - "Кіровоградасфальтобетон" в процедурі банкрутства, відтак, будь-яке відчуження майна повинно було здійснюватись з урахуванням положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". При цьому, Верховним Судом не приймаються доводи скаржника про те, що судами не досліджено волевиявлення позивача на вибуття спірного комплексу будівель та непоширення на нього іпотеки, оскільки реалізація майна боржника під час провадження процедур банкрутства не залежить від волі органу управління боржника, визначеного його установчими документами, таке відчуження здійснюється компетентною особою, призначеною судом (ліквідатором) в порядку, передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2014, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.08.2014, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 31.05.2012, укладений між ЗАТ "Кіровоградасфальтобетон" в особі ліквідатора та ТОВ "Креміньюрнафта", предметом якого була купівля-продаж комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Кіровоград, вул. Терешкової Валентини, буд. 213-А. Договір посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі під №432.

Отже, Верховний Суд погоджується з висновками судів про доведення позивачем порушення його прав незаконним відчуженням належного йому майна та наявністю у нього підстав для звернення з віндикаційним позовом до третіх осіб, яким таке майно було відступлено стороною (набувачем) за недійсним правочином.

22. Судами вірно розмежовано правові інститути захисту права власності шляхом подання віндикаційного позову та інститут захисту прав, набутих стороною договірного зобов'язання. Судами першої та апеляційної інстанцій не було встановлено наявності договірних відносин між скаржником та позивачем. Майно, передане власником іншій особі у володіння або користування за договором між ними, не може вважатися таким, що вибуло із володіння власника не з його волі. З огляду на зазначене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про обрання заявником належного способу захисту своїх майнових прав шляхом звернення з вимогами до відповідачів про витребування майна з чужого незаконного володіння.

23. Згідно із статтею 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майно (у даному випадку комплекс споруд) визначається за індивідуальними ознаками, які дозволяють його ідентифікувати. Об'єкти нерухомого майна ідентифікуються за сукупністю їх індивідуальних ознак, місцем розташування та даними державної реєстрації такого об'єкта.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач звернувся до відповідачів з позовом про витребування комплексу будівель та споруд з їх повним переліком, розташованих за адресою: м. Кіровоград, вул. Терешкової Валентини, буд. 213-А. При цьому, як встановлено судами, відповідачі факт наявності таких споруд та будівель не спростували. Також, судами встановлено, що зміна букви в адресі спірного нерухомого майна, зміна реєстраційного номера об'єкта нерухомості з імітацією його перебудови, за наявності в натурі всіх об'єктів майнового комплексу не підтверджують зміни якості, технічних характеристик витребуваного комплексу будівель та споруд та не підтверджують створення нового об'єкта майнових прав.

З огляду на таке, Верховний Суд вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо зміни адреси, а також реєстраційного номера об'єкта нерухомості у державному реєстрі прав на нерухоме майно як такі, що можуть бути підставою для скасування прийнятих рішень, оскільки зазначеним фактичним обставинам, зокрема, зміні реєстраційного номера спірного об'єкта з №1 на №01, вже дана відповідна оцінка судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до якої зазначені докази є недостатніми на підтвердження виникнення нового об'єкта права власності, а касаційний суд не вправі змінювати оцінку доказів, оскільки його повноваження на предмет оцінки доказів обмежено статтею 300 ГПК України.

24. Верховний Суд погоджується в цілому з правильністю висновків судів про можливість задоволення в даному випадку вимог про повернення майна до ліквідаційної маси боржника за наслідком укладеного в ліквідаційній процедурі правочину, який визнано судами недійсним, з огляду на наявність в ліквідатора боржника у справі про банкрутство повноважень відповідно до частини 2 статті 41 Закону про банкрутство щодо виявлення та повернення майна банкрута, яке знаходиться в інших осіб, доведення права власності на спірне майно за боржником та доведення протиправності його вибуття з власності боржника за наслідком укладення недійсного правочину, внаслідок чого вимоги ліквідатора відповідно до пункту 3 частини 1 статті 388 ЦК України є обґрунтованими. А доводи скаржника про те, що при поверненні майна до складу ліквідаційної маси судами порушено статті 181, 187, 188, 328, 331 ЦК України, статтю 5 Закону України "Про іпотеку" є такими, що наведені без належної юридичної аргументації, оскільки боржник, як власник, вживав заходи до повернення собі об'єкта права власності, безвідносно до того, чи перебуває такий об'єкт під обтяженням іпотекою, чи не перебуває. При цьому, суд зазначає, що вимоги кредитора-іпотекодержателя відображено в реєстрі вимог кредиторів боржника та є чинними, незважаючи на те, що судом вживались заходи до скасування обтяження іпотекою з метою організації реалізації предмета іпотеки в ліквідаційній процедурі.

25. Матеріалами справи підтверджується, що судовий збір при зверненні з віндикаційним позовом про витребування часток у майновому комплексі ліквідатором Белашовим К.В. сплачено, виходячи з експертної вартості спірного майнового комплексу 885 000 грн. на загальну суму 13 275 грн., виходячи із ставки 1,5% ціни позову. Колегія суддів не погоджується з доводами скаржника про невірне стягнення зі скаржника 50% суми сплаченого судового збору (6 637, 50 грн.) за розгляд справи в суді першої інстанції, оскільки згідно з частиною 2 статті 49 ГПК України господарський суд не зобов'язаний дотримуватися пропорційності при розподілі судових витрат та може відійти від цього принципу, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, незалежно від результатів вирішення спору. З огляду на те, що за висновками суду першої інстанції вбачається вчинення ПП "Онлайн-Буд Кіровоград" ряду неправомірних дій, зокрема, з реєстрації ведення будівельних робіт щодо окремого складського приміщення, без виділу в натурі 21/100 спірного об'єкта, в той час, як йому з 2015 року було достеменно відомо про наявність спору щодо даного майна, як стороні у справі №912/1882/15, зміни букви "А" на букву "Г" в адресі спірного майнового комплексу, суд діяв в межах наданих йому повноважень, змінивши пропорційність розподілу судових витрат між відповідачами у справі. Отже, доводи скаржника у зазначеній частині є необґрунтованими.

26. В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов'язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін. Аналізуючи мотивацію постановлених судами рішень крізь призму статті 6 Конвенції та зазначеної практики ЄСПЛ, Суд зазначає про належне виконання покладеного на суд обов'язку щодо мотивації прийнятих судами рішень, оскільки обґрунтування щодо відхилення доводів скаржника здійснено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та демонструє справедливий та однаковий підхід до заслуховування доводів сторін у даній справі.

27. Суд, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", аналізуючи повноту дослідження судами обставин при розгляді даної справи зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов'язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов'язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналізуючи через призму зазначених висновків ЄСПЛ повноту дослідження судами обставин даної справи та обґрунтування судових рішень, Суд погоджується з належним виконанням судами обов'язку щодо обґрунтування своїх висновків та не вбачає порушення норм матеріального та процесуального права, які могли б потягнути наслідки скасування ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

28. Доводи скаржника, зазначені в пунктах 14-16 даної постанови, Суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються висновками згідно з пунктами 21-27 мотивувальної частини постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

29. З огляду на зазначене та відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішень судами першої та апеляційної інстанцій, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги відповідача-2 та скасування ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду.

В. Судові витрати

30. У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України в редакції з 15.12.2017, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Онлайн-буд Кіровоград" залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 13.10.2017 у справі №5013/458/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.В. Білоус

В.Я. Погребняк