ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/342/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 про зупинення провадження

(головуючий - Будішевська Л.О., судді: Величко Т.А., Таран С.В.)

у справі №916/342/17 Господарського суду Одеської області

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб" Одеса-2009"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області

про стягнення 112 212,06 грн,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати у розмірі 112 212,06 грн, а також 3 931,05 грн пені та 421,18 грн 3 % річних.

1.2. В обґрунтування позовних вимог Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" посилається на порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб" Одеса-2009" умов укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № ДФ-28 від 20.09.2005, а також договорів про внесення змін до вищевказаного договору.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.07.2017 позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб" Одеса-2009" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" заборгованість з орендної плати у розмірі 112 312,06 грн, пеню у сумі 3 925,67 грн, 3% річних у розмірі 420,61 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 748,38 грн. В решті позовних вимог - відмовлено.

2.2. Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" звернулося до суду із апеляційною скаргою.

2.3. Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" на рішення Господарського суду Одеської області від 26.07.2017 прийнято до провадження та призначено до розгляду.

2.4. Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 у справі №916/342/17 призначено комплексну судову оціночно-будівельну та економічну експертизу. Доручено проведення комплексної судової оціночно-будівельної та економічної експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз (м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21). На вирішення експертів поставлено такі питання: - яка вартість об'єкта оренди - державного нерухомого майна, що не є цілісним майновим комплексом, що розташоване за адресою: місто Одеса вул.. Приморська,6, а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. „Б"; 81 - малий елінг, 96 - великий елінг, 83,84,85,86,87,88,89,90,91,92,97,98,99,100 - рундуки на першому поверсі, 52,53,54,55,56,5758,59,60,61,62 - рундуки на другому поверсі,16- магазин, 20- склад магазину, 41.42 - вмивальня, 43,44,45,48,49 - душеві, 50,46,47 - туалети, 38 - кладова, 34,24 - диспетчерські, 15,16,17,25 - офіс, 23 - коридор, 26,27,28 - приміщення,12 - кімната для переговорів, 13 - кухня, 11 - кают-компанія, 18,22 - вмивальня, 19,21- туалети, 20 - ванна, загальною площею 2084,8 кв.м., 54/1000 холу -8 станом на 01.03.2016? - Який розмір орендної плати Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" за договором №ДФ 28 від 20.09.2005, укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", виходячи з вартості об'єкта оренди станом на 01.03.2016, за жовтень, листопад та грудень 2016 року та яка сума заборгованості з орендної плати за цей період? Попереджено судових експертів, до початку проведення судової експертизи, про відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Апеляційне провадження у справі №916/342/17 зупинено у зв'язку з призначенням комплексної судової оціночно-будівельної та економічної експертизи.

2.5. Ухвала суду апеляційної інстанції від 30.10.2017 мотивована таким.

Розраховані позивачем позовні вимоги здійснені з урахуванням вартості орендованого майна у розмірі 1 563 000,00 грн, визначеної станом на час укладення договору оренди - 20.09.2005, орендної плати плати за базовий місяць оренди - грудень 2015 року - 71 110,09 грн, визначеної на підставі листа Регіонального відділення ФДМУ по Одеській області №11-05-02356 від 06.05.2016 та орендних ставок 15% та 18%, встановлених договором про внесення змін до договору оренди від 04.09.2014.

Ні Державне підприємство "Адміністрація морських портів України", ні його відокремлений підрозділ - Адміністрація Одеського морського порту не є стороною в договорі оренди нерухомого майна № ДФ 28 від 20.09.2005, укладеного між Регіональним відділенням ФДМУ по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ".

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі №916/4494/15 договір оренди нерухомого майна №ДФ 28 від 20.09.2005 визнано поновленим на строк і умовах, передбачених договором оренди від 20.09.2005.

При цьому, оцінка об'єкта оренди після поновлення договору не проводилась, що є порушенням вимог статті 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Також Регіональним відділенням ФДМУ по Одеській області не вносились жодні зміни до договору в частині орендної плати за базовий місяць розрахунку (п.3.1. договору).

Відтак, за висновком суду для визначення вартості об'єкта оренди та розрахунку орендної плати у справі необхідно призначити комплексну судову оціночно-будівельну та економічну експертизу. Апеляційне провадження у зв'язку з цим зупинити.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

3.1. Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Одеського апеляційного господарського суду про зупинення провадження у справі №916/342/17 від 30.10.2017 скасувати, а справу направити до Одеського апеляційного господарського суду для продовження розгляду по суті.

3.2. В обґрунтування вимог своєї касаційної скарги скаржник зазначає, що фактичні дані, що містять інформацію про предмет доказування у справі, а саме існуючі умови договору щодо орендної плати, на підставі яких суд першої інстанції і розрахував вартість оренди, є належними та допустимими доказами у розумінні ст.34 ГПК України, які не потребують додаткового (спеціального) встановлення їх судовими експертами.

Отже, призначення у справі експертизи не сприятиме розгляду справи з урахуванням позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", а навпаки, призначивши судову експертизу суд фактично самоусунувся та передав свої повноваження експертній установі.

3.3. Враховуючи зазначене, суд помилково постановив ухвалу про зупинення провадження у справі №916/342/17 у зв'язку з призначенням експертизи.

3.4. Відзиву на касаційну скаргу відповідачем не подано.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

4.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

4.1.1. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права під час зупинення провадження у справі, у зв'язку з призначення експертизи.

4.2. Щодо суті касаційної скарги

4.2.1. Частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) визначено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає експертизу.

4.2.2. За змістом ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд, яким приймаються додаткові докази і перевіряється законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, вправі призначити судову експертизу на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Водночас, неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

4.2.3. Верховний Суд враховує, що збирання, перевірка доказів та встановлення обставин справи є повноваженнями суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції. Водночас, оцінюючи, чи належить та чи інша обставина до предмета доказування у справі, суд касаційної інстанції не оцінює та не перевіряє докази. Оскільки суд касаційної інстанції вирішує питання правової кваліфікації обставин (питання права) він, не встановлюючи обставини, може робити висновки про те, які обставини необхідно встановити для вирішення спору. Відповідно суд касаційної інстанції може робити висновки про те, чи належить та чи інша обставина, для з'ясування якої призначено судову експертизу, до предмета доказування у справі. У цій справі Верховний Суд приходить до висновку, що питання, поставлені в ухвалі, якою призначено експертизу у цій справі, не стосуються предмета доказування.

4.2.4. Верховний Суд погоджується з доводами, викладеними у касаційній скарзі, та вважає за необхідне зазначити, що: постановляючи ухвалу, що оскаржується, суд апеляційної інстанції не навів обґрунтувань необхідності призначення у цій справі судової експертизи, оскільки не вказав, які саме спеціальні знання необхідні для перевірки розрахунку заборгованості, що виникла через невиконання Товариством своїх зобов'язань з оплати орендної плати за Договором , і чому таку перевірку суд не може бути здійснена самостійно. Апеляційний господарський суд не зазначив, які фактичні дані, що входять до предмета доказування, з урахуванням наявних у справі доказів, не можуть бути встановлені судом при вирішенні цього спору без призначення комплексної судової оціночно-будівельної та економічної експертизи.

У зв'язку з викладеним оскаржувану ухвалу не можна визнати обґрунтованою та такою, що винесена з дотриманням норм процесуального права.

4.2.5. Необґрунтоване призначення судової експертизи призвело до прийняття судом неправильного рішення (ухвали) про зупинення провадження у справі.

За вимогами пункту 1 частини 2 статті 79 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь у судовому процесі, або за своєю ініціативою у разі призначення господарським судом судової експертизи. При цьому право суду зупинити провадження у справі на підставі наведеної норми не є безумовним, оскільки перебуває у тісному взаємозв'язку із обґрунтованістю та правомірністю призначеної експертизи. Наявність дійсної потреби у спеціальних знаннях та неможливість правильного вирішення спору по суті за відсутності висновку експерта має бути належним чином обґрунтовано у відповідній ухвалі.

4.2.6. Щодо питання можливості перегляду у касаційному порядку ухвали апеляційного господарського суду про призначення експертизи у справі та зупинення провадження у справі, суд касаційної інстанції зазначає таке.

Враховуючи, що правомірність зупинення провадження у справі на підставі ст.79 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) залежить від обгрунтованості призначення судової експертизи, суду слід виходити з того, що призначення судової експертизи як процесуальна дія суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованим. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 74 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" зазначено, що "розумний строк" провадження має бути оцінений відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних державних органів, а також важливість предмета спору для заявника (див. серед інших "Фридлендер проти Франції" [GC], № 30979/96, п. 43, ECHR 2000-VI).

Враховуючи викладене, Верховний Суд зазначає, що очевидне безпідставне призначення судової експертизи є порушенням наведених приписів, що має наслідком порушення прав та охоронюваних законом інтересів учасників справи, у тому числі права на розгляд справи судом встановленим законом, у розумний строк, тому у такому випадку перегляд цієї ухвали, з урахуванням взаємозв'язку правомірності зупинення провадження як наслідку призначення у справі судової експертизи, та її скасування є виправданим, а також таким, що ґрунтується на засадах верховенства права.

Аналогічної правової позиції дотримується об'єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 11.06.2018 у справі №922/2716/17.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

5.2. Частиною шостою статті 310 ГПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

5.3. Враховуючи обставини зазначені вище у розділі 4 цієї постанови, суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 про зупинення провадження та направлення справи №916/342/17 до Одеського апеляційного господарського суду для продовження її розгляду.

6. Судові витрати

6.1. Враховуючи положення ст.129 ГПК України, з огляду на задоволення касаційної скарги позивача, судовий збір, сплачений скаржником за подання касаційної скарги (1 600,00 грн) покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задовольнити.

2.Ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 про зупинення провадження у справі №916/342/17 скасувати. Справу №916/342/17 передати до Одеського апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009" (ідентифікаційний код 30256779, адреса місцезнаходження: 65026, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Приморська, будинок 6) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (ідентифікаційний код 38727770, адреса місцезнаходження: 01135, м.Київ, проспект Перемоги, будинок 14) 1 600,00 грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

4. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Одеської області.

5. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Мамалуй

Л. Стратієнко