ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2018 справа № 905/2457/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Чернота Л.Ф.(доповідач) Зубченко І.В., Радіонова О.О.
При секретарі судового засідання: Телеснюк І.В.
за участю представників сторін:
від прокуратури: від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2:Хряк О.О. - прокурор відділу прокуратури Харківської області, службове посвідчення №028256 від 15.08.2014 р. Мамедова Н.Т. за довіреністю №71 від 26.12.2017 р. не з'явився не з'явився
розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Донецької області, м. Маріуполь, Донецька область,
на рішення Господарського суду Донецької області
від19.03.2018 (повне рішення складено 22.03.2018)
у справі ухвалене № 905/2457/17 (суддя - Ю. С. Мельниченко) в м. Харкові
за позовом Заступника прокурора Донецької області, м. Маріуполь, Донецька область, в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків,
до відповідача-1: та відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський лікеро-горілчаний завод", м. Маріуполь, Донецька область, Фізичної особи-підприємця Костинської Ганни Борисівни, м. Маріуполь, Донецька область,
про визнання недійсним договору зберігання № 4-вз від 01.07.2016 та зобов'язання повернути орендоване майно В судовому засіданні 18.06.2018 р. було оголошено переву до 26.06.2018 р.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 р. Заступник Прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області, м. Харків звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №05/1-1405 вих.17 від 20.10.2017 р. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський лікеро-горілчаний завод", м. Маріуполь, Донецька область та Фізичної особи-підприємця Костинської Ганни Борисівни, м. Маріуполь, Донецька область про визнання недійсним договору зберігання № 4-вз від 01.07.2016 р. та зобов'язання повернути орендоване майно (том 1, а.с. 3-23).

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилався на те, що спірний договір зберігання № 4-вз від 01.07.2016р. за своєю суттю є удаваним правочином з метою приховання іншого правочину - договору суборенди, який насправді вчинили сторони, а тому договір підлягає визнанню недійсним з підстав ст. 203, 215 ЦК України. Оскільки недійсний правочин не породжує для його сторін жодних бажаних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, прокурор просив суд зобов'язати відповідача-2, як суборендаря за недійсним договором, повернути орендарю за договором оренди № 951/2002 від 23.05.2002р. спірне нерухоме майно.

Рішенням господарського суду Донецької області від 19.03.2018 р. (повний текст 22.03.2018 р.) у задоволенні позовних вимог Заступника прокурора Донецької області, м. Маріуполь, Донецька область в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області, м. Харків до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський лікеро-горілчаний завод", м. Маріуполь, Донецька область та Фізичної особи-підприємця Костинської Ганни Борисівни, м. Маріуполь, Донецька область про визнання недійсним договору зберігання № 4-вз від 01.07.2016 р. та зобов'язання повернути орендоване майно - відмовлено (том 2, а.с. 64-69).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку шодо необґрунтованості доводів прокурора, оскільки саме користування майном за плату є одним з кваліфікуючих ознак оренди державного майна. Позивачем не надано доказів для визнання договору зберігання недійсним згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірний договір на момент звернення до суду з позовом про визнання його недійсним вже було розірвано, отже визнання недійсним договору зберігання є неможливим, оскільки предмет спору припинив існування, та відповідно відсутні підстави для задоволення вимоги про повернення майна.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Заступник прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області звернулось з апеляційною скаргою №05/2-198 вих.-18 від 10.04.2018 р., в якій останній просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 19.03.2018 р. у справі №905/2457/17 за позовом Заступника прокурора Донецької області в інтересах Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області до ТОВ «Маріупольський лікеро-горілчаний завод», ФОП Костинська Г.Б. про визнання недійсним договору зберігання від від 01.07.2016 р. та зобов'язання повернути орендоване майно. Прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги прокурора у повному обсязі (том 2, а.с. 82-85).

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального, а саме, ст.ст. 235, 936, 944 Цивільного кодексу України та процесуального права, а саме ст.ст. 76,86, 236 Господарського процесуального кодексу України.

Вважає, що поза увагою суду залишився наданий прокурором договір №4 на виконання платних послуг від 01.08.2016 р., строк дії якого зазначений до 31.12.2017 р. Відповідно вказаного договору встановлена вартість послуг у фіксованій щомісячній сумі 161,38 грн. за місяць обслуговування. Відзначає, що у вартість послуг, які надаються за договором не входять: вартість спожитої електроенергії, вартість послуг, які надані комунальними підприємствами, операторами телефонного зв'язку.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано оцінки направлення листів 07.12.2016 р. №40 та 23.05.2017 р. за №21 директором ТОВ «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» до начальника РВ ФДМ України по Донецькій області щодо надання дозволу на передачу в суборенду вбудованого приміщення ФОП Костинській Г.Б. для розміщення торгівельного об'єкту з продажу продовольчих товарів, що підтверджено листом РВ Фонду ДМУ по Донецькій області від 08.08.2017 р. №10-05-04229 на адресу прокуратури області.

Стверджує, що з метою приховування фактичної передачі частини майна «Підприємства» в суборенду ФОП Костинській Г.Б., ТОВ «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» змінив вид та назву договору змінивши при цьому його предмет та об'єкт, уклавши з останньою договір суборенди приміщення, а два інші договори - зберігання та виконання послуг.

Апелянт вважає, що розірвання договору сторонами, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення в майбутньому з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 20.04.2018 р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чернота Л.Ф., судді: Попков Д.О., Зубченко І.В. (том 2, а.с.74).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 25.04.2018 р., керуючись ст. ст.234, 262 Господарського процесуального кодексу України було відкрито апеляційне провадження за апеляційною Заступника прокурора Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 19.03.2018 р. (повне рішення складено 22.03.2018р. по справі №905/2457/17. Встановлено строк для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до 11.05.2018 включно до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України (том 2, а.с. 75-76).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 11.05.2018 р., керуючись ст.ст. 234,268,270 Господарського процесуального кодексу України розгляд апеляційної скарги Заступника прокурора Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 19.03.2018 р. (повне рішення складено 22.03.2018 р. по справі №905/2457/17 призначено на 18.06.2018 р. о 14:15 год.

15.05.2018 р. на поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив №10-07-02194 від 11.05.2018 р. на апеляційну скаргу від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, в якому останній зазначає, що на момент звернення заступником прокурора в Донецької області до господарського суду з позовом, в т.ч. щодо зобов'язання ФОП Костинської Г.Б. повернути державне майно, предмет спору в цій частині не існував через погодження Регіональним відділенням передачі в суборенду відповідачу 2 спірного державного майна, та укладання в подальшому між відповідачами 1 та 2 договору суборенди №4/17 від 01.09.2017 р., в задоволенні позовних вимог заступника прокурора Донецької області в частині зобов'язання ФОП Костинської Г.Б. повернути державне майно було відмовлено правомірно. У зв'язку із чим просить суд залишити апеляційну скаргу Заступника прокурора Донецької області без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 19.03.2018 р. (повне рішення складено 22.03.2018р. по справі №905/2457/17 залишити без змін. Судова колегія розглянула вищенаведений відзив та долучила його до матеріалів справи.

21.05.2018 р. на поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, в якому останній на виконання ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 25.04.2018 р. надав оригінали поштових квитанцій про надіслання 11.05.2018 р. відзиву на апеляційну скаргу у справі №905/2457/17 на адресу прокуратури Донецької області. Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» та Фізичної особи-підприємця Костинської Гани Борисівни.

Розпорядженням Донецького апеляційного господарського суду №438/2018 від 15.06.2018 р. з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду апеляційної скарги, на підставі службової записки головуючого судді (судді-доповідача) Черноти Л.Ф. від 15.06.2018 р. у зв'язку з перебуванням у відпустці на день розгляду справи - 18.06.2018 р. - судді зі складу колегії Попкова Д.О. Відповідно до Прикінцевих положень Змін до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 р. №30 (у редакції рішення від 02.03.2018 р. №17), на підставі пунктів 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 (у редакції рішення від 02 березня 2018 р. №17), на підставі пунктів 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду (у редакції від 15.09.2016 року), п.11.1, 11.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу Донецького апеляційного господарського суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №905/2457/17.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями сформовано склад колегії суддів (за наявності): Чернота Л.Ф. - головуючий суддя, судді - Радіонова О.О., Зубченко І.В.

У судовому засіданні 18.06.2018 р., з метою повного та всебічного дослідження обставин справи, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність оголошення перерви до 26.06.2018 о 15-00 год., про що прокурора та представника позивача було повідомлено під розписку, та винесено ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 18.06.2018 р.

Відповідно до п.9 розділу Х1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу в новій редакції (набрав чинності з 15.12.2017р.), справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" (який набрав чинності 16.01.2018 р. (офіційне опублікування в Офіційному віснику України, 2018, №5) відповідно до пп.6 п.161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, ч.3 ст.19, ч.3 ст.26 та п.40 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" було постановлено про ліквідацію, зокрема, Донецького апеляційного господарського суду та утворення Східного апеляційного господарського суду в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Згідно з п.3 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Таким чином, Донецький апеляційний господарський суд продовжує здійснювати свої повноваження до утворення апеляційного суду, який забезпечує здійснення правосуддя у відповідному апеляційному окрузі, та до дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Керуючись вказаними приписами, апеляційна скарга у межах даної справи розглянута судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України в редакції, яка набрала чинності від 15.12.2017 р.

На момент розгляду апеляційної скарги позовні вимоги не змінено.

Прокурор у судовому засіданні 26.06.2018 р. підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення господарського суду Донецької області від 19.03.2018 р. у справі №905/2457/17 за позовом Заступника прокурора Донецької області в інтересах Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області до ТОВ «Маріупольський лікеро-горілчаний завод», ФОП Костинська Г.Б. про визнання недійсним договору зберігання від від 01.07.2016 р. та зобов'язання повернути орендоване майно. Прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги прокурора у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 26.06.2018 р. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Донецької області від 19.03.2018 р. (повний текст 22.03.2018 р.) залишити без змін.

Відповідач-1 та відповідач -2 в судове засідання не з'явились про причини неявки суд не повідомили, своїми правами, передбаченими ст.42 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинної з 15.12.2017 р.) не скористалися.

В матеріалах справи містяться поштові повідомлення про вручення ухвал, які повернулися до Донецького апеляційного господарського суду з відміткою: "-вручено за довіреністю повноважному представнику"(том 2, а.с.77-79,102,122).

Пункт 2 ч.3 ст.42 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) зобов'язує сторони з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою.

Пунктом 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) врегульовано, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін не визнавалась обов'язковою судова колегія вважає можливим розглянути справу №905/2457/17 без участі представників відповідачів.

Відповідно до ст. ст. 222,223 Господарського процесуального кодексу України (в новій редакції) здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. А тому, вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з`ясування фактичних обставин справи достатньо доказів, що знаходяться в матеріалах справи №905/2457/17.

Заслухавши прокурора та позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 23.05.2002 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський лікеро-горілчаний завод" (орендар) було укладено договір оренди №951/2002, відповідно до п. 1.1 якого згідно чинного законодавства орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс - державного підприємства "Маріупольський лікеро-горілчаний завод" (надалі - "підприємство"), яке розміщене за адресою: 87532, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Енгельса, 28. Склад і вартість майна визначено відповідно до наведених у додатках № 1, 2, 3 акта оцінки, протоколу про результати інвентаризації та передавального балансу підприємства, складеного за станом на 01 березня 2002р. і становить 5511002 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна тисяча сто дві гривні) (первісна вартість - 1662321,01 грн., знос - 1111218,54 грн.), у тому числі: - основні фонди за залишковою вартістю 321654 грн. (триста двадцять одна тисяча шістсот п'ятдесят чотири гривні); - самортизовані основні фонди згідно експертної оцінки - 229448 грн. (двісті двадцять дев'ять тисяч чотириста сорок вісім гривень).

Відповідно до вимог п. 6.2. договору оренди №951/2002 від 23.05.2002 р. встановлено, що орендар має право за згодою орендодавця передавати окремі інвентарні об'єкти із складу орендованого майна підприємства у суборенду і передавати свої права та обов'язки за цим договором щодо інших цінностей іншим особам за умови, що не спричинить зміни вартості підприємства і не порушує інших положень цього договору.

Додатковими угодами №2 від 17.05.2004 р. та №3 від 15.08.2008 р. строк дії вищезазначеного договору продовжувався. Так, додатковою угодою № 3 від 15.08.2008р. до договору оренди №951/2002 від 23.05.2002 р. строк дії договору було продовжено по 23.05.2033 р.

Вищенаведений договір та усі договори про внесення змін до нього підписані представниками обох сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

В матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія акту приймання-передачі державного майна - цілісного майнового комплексу "Маріупольський лікеро-горілчаний завод" від 23.05.2002р., відповідно до якого Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Маріупольський лікеро-горілчаний завод" прийняло державне майно - цілісний майновий комплекс "Маріупольський лікеро-горілчаний завод".

Вказаний акт приймання-передавання підписаний та скріплений печатками обох сторін та балансоутримувачем без зауважень (том 1, а.с.73).

У подальшому, 01.07.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський лікеро-горілчаний завод" (дсторона 1) та Фізичною особою - підприємцем Костинською Ганною Борисівною (сторона 2) було укладено договір зберігання № 4-вз, відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначеним договором, сторона 1 передає, а сторона 2 приймає на зберігання нерухому річ - приміщення: частину кімнати к. 1 загальною площею 32 м2 (далі - "майно"), яке розташовано на першому поверсі будівлі заводоуправління (Лит. А-2), яке знаходиться за адресою: вул. Архітектора Нільсена, 28.

Пунктом 1.3. договору визначено, що зберігання за цим договором є безоплатним.

Строк зберігання встановлюється до 31 грудня 2017р., згідно п. 1.4. договору.

Згідно п. 3.3. договору сторона 2 має право користуватись майном, переданим на зберігання для своїх господарських потреб у власній господарській діяльності, за умови використання майна за його призначенням та відшкодування вартості зносу майна у розмірах, узгоджених з Стороною 1.

Умовами п. 6.1. договору визначено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (у разі наявності).

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1. цього договору та закінчується 31.12.2017р., відповідно п. 6.2. договору.

Згідно п. 6.7. договору цей договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договорі або у чинному законодавстві України.

Із матеріалів справи вбачається, що 31.08.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський лікеро-горілчаний завод" та Фізичною особою - підприємцем Костинською Ганною Борисівною було укладено додаткову угоду до договору зберігання № 4-вз від 01.07.2016 р.

Згідно цієї додаткової угоди сторони дійшовши до взаємної згоди припиняють договірні відносини. Договірні відносини припинено згідно п. 6.6. договору за домовленістю сторін. Угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами.

Зазначена додаткова угода підписана представниками сторін без зауважень.

Також, в матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія листа від 21.08.2017 р. № 11-04-04526 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (том 1, а.с.90-91).

Зі змісту вказаного листа всбачаєтьбся, що останнє за результатами розгляду листа ТОВ "МЛГЗ" від 17.07.2017 р. № 33 та наданий до нього пакет документів щодо надання дозволу на передачу в суборенду державного майна зі складу цілісного майнового комплексу ДП "Маріупольський лікеро-горілчаний завод", переданого в оренду ТОВ "МГГЗ" за договором оренди від 23.05.2002 р. № 951/2002, відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п. 6.2. договору оренди від 23.05.2002р. Регіональне відділення не заперечує щодо передачі у суборенду ФОП Костинській Г.Б. вбудованого нежитлового приміщення: частина кімнати №1 загальною площею 32, 0 кв.м., розташованого на першому поверсі двоповерхової будівлі заводоуправління (літ. А-2) за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Архітектора Нільсена (Енгельса), 28, та перебуває на балансі ТОВ "МЛГЗ", строком на один рік, з метою розміщення торгівельного об'єкту з продажу товарів, крім товарів підакцизної групи.

Також, у вказаному листі повідомлено орендаря про необхідність після укладення договору суборенди надати на адресу Регіонального відділення належним чином завірену копію договору суборенди.

В подальшому 01.09.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський лікеро-горілчаний завод" та Фізичною особою - підприємцем Костинською Ганною Борисівною було укладено договір суборенди № 4/17, відповідно до п. 1.1. якого орендар передає, а суборендар приймає в строкове платне користування державне майно (далі - майно) - вбудоване нежитлове приміщення: частина кімнати № 1, загальною площею 32,0 м2, розташоване на першому поверсі двоповерхової будівлі заводоуправління (Літ. А-2), яка є державною власністю, знаходиться за адресою: м. Маріуполь, вул.. Архітектора Нільсена, 28, входить до складу Цілісного майнового комплексу "Маріупольський лікеро-горілчаний завод", перебуває, згідно договору оренди №951/2002 від 23.05.2002р., на балансі ТОВ "МЛГЗ" (далі - Балансоутримувач), за інвентарним описом № 29. Вартість майна визначена згідно зі звітом про оцінку від 28.02.2017р. станом на 28.02.2017р. станом на 28 лютого 2017 року і становить за незалежною оцінкою 120431,00 грн.

Пунктом 1.2. договору суборенди встановлено, що майно передається в суборенду з метою розміщення торговельного об'єкту з продажу продовольчих товарів (без товарів підакцизної групи).

Суборендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору, згідно п. 2.1. договору.

Відповідно до п. 3.3. договору визначено, що суборендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування суборендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Суборендна плата перераховується орендарю щомісяця не пізніше 15 числа місяця що випливає за звітним місяцем на рахунок орендаря, зазначений у договорі, відповідно до . 3.6. договору.

Пунктом 9.1. сторони погодили, що договір укладено строком на один рік, що діє з 01 вересня 2017 р. до 31 серпня 2018р. включно.

Відповідно до ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України дія цього договору також поширюється на правовідносини з фактичного перебування представників суборендаря у приміщенні з метою підготовки до використання до моменту погодження РВ ФДМУ в Донецькій області і укладення цього договору, а саме на період з 08.06.2016р., за який суборендар зобов'язується здійснити оплату відповідно до умов цього договору, а орендар гарантує РВ ФДМУ в Донецькій області, перерахування різниці в суборендній платі за вказаний період відповідно до вимог чинного законодавства.

Майно вважається поверненим орендарю з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на суборендаря, відповідно до п. 9.6. договору.

Зазначений договір підписаний представниками обох сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

В матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія акту прийому-передачі об'єкту суборенди до договору №4/17 від 01.09.2017р. (том 1, а.с.197) відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Маріупольський лікеро-горілчаний завод" передає, а Фізична особа - підприємець Костинська Ганна Борисівна приймає у строкове платне користування, відповідно до договору № 4/17 від 01.09.2017р., приміщення площею 32 м2 (частина к. 1 Літ. А-2) (надалі - об'єкт суборенди) розташоване за адресою вул. Архітектора Нільсена, 28.

Приміщення не має недоліків, які унеможливлюють його використання за цільовим призначенням, передбаченим договором.

Вказаний акт підписаний представниками обох сторін без зауважень.

Посилаючись на порушення вимог законодавства під час укладення договору зберігання №4-вз від 01.07.2016 р. Заступник прокурора звернувся з позовом до господарського суду Донецької області.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 1 ст. 936 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Договір зберігання належить до двосторонніх договорів, тобто при оплатних і безоплатних відносинах зобов'язання зберігання є взаємними, де існують певні права та обов'язки обох сторін. Зберігач, зокрема зобов'язаний забезпечити зберігання майна і повернути його іншій стороні, яка у свою чергу, зобов'язана після закінчення строку, зазначеного охоронцем, взяти назад здане нею на зберігання майно і відшкодувати зберігачеві витрати, необхідні для зберігання майна, та збитки, завдані його властивостями, коли зберігач, приймаючи майно на зберігання, не знав і не повинен був знати про ці властивості.

Пунктом 1 ст. 946 Цивільного кодексу України визначено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Згідно ч. 4 зазначеної статті установчим документом юридичної особи або договором може бути передбачено безоплатне зберігання речі.

Зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі, згідно ст. 944 Циівльного кодексу України.

Для встановлення правової природи зберігання з наданням зберігачеві права користування поклажею необхідно встановити, на що були спрямовані воля і волевиявлення сторін, а також хто з сторін надав послугу.

Умовами статті 235 Цивільного кодексу України встановлено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Для визнання правочину недійсним необхідним є факт порушення цивільного законодавства; докази того, що таке порушення відбулося саме в момент вчинення цього правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, місцевий суд на підставі статті 235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що на відміну від договору оренди, який укладається для надання орендареві права оплатного користування майном для здійснення своєї підприємницької діяльності з метою отримання прибутку від використання майна за його цільовим призначенням, договір зберігання майна укладається в інтересах поклажодавця з метою забезпечення схоронності майна у тому вигляді, в якому його було передано на схов і, за загальним правилом, не допускає користування майном зберігачем.

Щодо вимоги прокурора зобов'язати ФОП Костинську Г.Б. повернути ТОВ «МЛГЗ» частину кімнати 1 загальною площею 32 м2, яке розташоване на першому поверсі будівлі заводоуправління (літ. А-2), за адресою: м. Маріуполь, вул. Архітектора Нільсена, 28, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

ТОВ «МЛГЗ» звернулось до Регіонального відділення з листом №53 від 17.07.2017 р. про надання дозволу на передачу в суборенду вбудованого нежитлового приміщення: частини 1 загальною площею 32 м2, яке розташоване на першому поверсі будівлі заводоуправління (літ. А-2), за адресою: м. Маріуполь, вул. Архітектора Нільсена, 28.

Разом із листом від 17.07.2017 ТОВ "МЛГЗ" надало Регіональному відділенню проект договору суборенди з ФО-П Костинською Г.Б., розрахунок різниці по орендній платі, що спрямовується до державного бюджету, звіт про незалежну оцінку об'єкту оренди та інші документи.

21.08.2017 р. листом № 11-04-04526 Регіональне відділення, відповідно до ч.2 ст. 22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", положень гі. 6.2 Договору оренди, погодило ТОВ "МЛГЗ" передачу в суборенду ФОП Костинській Г.Б. вбудованого нежитлового приміщення: частини кімнати 1 загальною площею 32 м , яке розташоване на першому поверсі будівлі заводоуправління (літ. А-2), за адресою: м. Маріуполь, вул. Архітектора Нільсена, 28.

На запит Прокуратури Донецької області № 05/1-849 вих.17 від 24.07.2017 р. Регіональне відділення листом від 08.08.2017р. №10-05-04229 надавало інформацію про укладення договорів суборенди на приміщення ЦМК ДП "МЛГЗ".

Крім того, як стверджує РВ ФДМУ по Донецькій області 28.08.2017 р. Прокуратурою Донецької області було здійснено обшук у приміщенні Регіонального відділення на підставі ухвали Краматорського міського суду від 31.07.2017 р. у справі № 234/11307/17. За наслідками обшуку Прокуратурою Донецької області було складено протокол від 28.08.2017 р., за змістом якого виявлений лист ТОВ "МЛГЗ" від 17.07.2017 р. №56 з додатками на 13 аркушах та відповідь Регіонального відділення від 21.08.2017 р.№ 11-04-04526 (пп. 8, 19 у розділі протоколу "у ході проведення обшуку виявлено"), копія якого надана до матеріалів справи том 1, а.с.186-191).

Таким чином, Прокуратура Донецької області на час надання позову була обізнана про наявність процедури погодження Регіональним відділенням договору суборенди вбудованого нежитлового приміщення: частини кімнати 1 загальною площею 32 м, яке розташоване на першому поверсі будівлі заводоуправління (літ. А-2), за адресою: м. Маріуполь, вул. Архітектора Нільсена, 28, між ТОВ "МЛГЗ" та ФОП Костинською Г.Б.

В подальшому, на адресу Регіонального віддідлення Листом № 43 від 11.09.2017 р. ТОВ «МЛГЗ» надіслало, в тому числі договір суборенди №4/17 від 01.09.2017 р., укладений між ТОВ "МЛГЗ" та ФОП Костинською Г.Б. на вищезазначене державне майно, та відповідний акт приймання-передавання.

Враховуючи, що погодження договору суборенди відбулось у серпні 2017 р. та Прокуратурі Донецької області було про це відомо та отримано оригінали документів, що підтверджується протоколом обшуку від 28.08.2017 р., а також приймаючи до уваги укладення 01.09.2017 р. між ТОВ "МЛГЗ" та ФОП Костинською Г.Б. договору суборенди №4/17 на спірне державне майно, вимога Прокурора, заявлена у позовній заяві про зобов'язання ФОП Костинську Г.Б. повернути ТОВ "МЛГЗ" вбудоване нежитлове приміщення: частину кімнати 1 загальною площею 32 м2, яке розташоване на першому поверсі будівлі заводоуправління (літ. А-2), за адресою: м. Маріуполь, вул. Архітектора Нільсена, 28, є необгрунтованою, оскільки спірне державне майно перебуває у володінні та користуванні Відповідача 1 на іншій правовій підставі, а саме на підставі укладеного договору суборенди №4/17 від 01.09.2017 р.

Разом із тим, статтями 651, 653 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Як вже зазначалося, відповідно до ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Із правової природи такого зобов'язання вбачається, що фактичне користування майном на підставі договору зберігання в разі визнання його недійсним унеможливлює застосування наслідків недійсності правочину відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України, оскільки передача майна на зберігання "річ" безповоротна, і відновити первісне положення сторін практично неможливо. Тому, визнаючи договір зберігання недійсним, необхідно серед іншого встановити обставини, пов'язані з виконанням договору, та визначити момент, з якого вважаються припиненими зобов'язання за цим договором.

У даному випадку, позовні вимоги прокурора обґрунтовані визнанням недійсним договору зберігання, який сторони розірвали, тобто зобов'язання за спірним договором є припиненими. Крім того, спірний договір на думку останнього, на момент звернення до суду з позовом про визнання його недійсним вже було розірвано, а тому визнавати його недійсним на майбутнє немає підстав, оскільки сторони розірвали цей договір і на момент винесення судового рішення він уже не діяв.

Відповідно до статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що визнання договору зберігання недійсним є неможливим, оскільки предмет спору припинив існування, через погодження Регіональним відділенням передачі в суборенду відповідачу 2 спірного державного майна та укладення в подальшому між відповідачами 1 та 2 договору суборенди №4/17 від 01.09.2017р. тому, відсутні підстави для задоволення вимоги про повернення майна (похідної від визнання договору недійсним), яке є предметом даного Договору.

Отже, враховуючи, що спірний договір зберігання № 4-вз від 01.07.2016 р. на момент звернення прокуратури Донецької області до суду з позовом про визнання його недійсним вже було розірвано, а тому визнавати його недійсним на майбутнє немає підстав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017 р.) рішення господарського суду Донецької області від 19.03.2018 року (повний текст 22.03.2018 р.) у справі №905/2457/17 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Витрати по сплаті судового сбору розподіляються відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України (в новій редакції).

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України (в новій редакції від 15.12.2017р.), Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Донецької області, м. Маріуполь, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 19.03.2018 р. (повний текст 22.03.2018 р.) у справі №905/2457/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 19.03.2018 р. (повний текст підписано 22.03.2018 р.) у справі №905/2457/17 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного суду через Донецький апеляційний господарський суд (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 26.06.2018 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 27.06.2018р.

Головуючий Л.Ф. Чернота

Судді І.В.Зубченко

О.О.Радіонова

Надруковано примірників 5: 1 - позивачу; 1 - відповідачу-1 ;1-відповідачу-2;1 - у справу; 1 - ГСДО