КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2018 р. м. Київ Справа № 910/5640/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Чорної Л.В.

Яковлєва М.Л.

секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.
за участю представників учасників процесу:
від позивача: згідно протоколу судового засідання від відповідача -1: згідно протоколу судового засідання від відповідача -2: згідно протоколу судового засідання
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Злагода»
на ухвалу Господарського суду міста Києва
від10.05.2018
суддя Мудрий С.М.
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Злагода», с. Новоживотів, Оратівський р-н, Вінницька обл.
до1. товариства з обмеженою відповідальністю «Оратівагроінвест», смт Оратів, Оратівський р-н, Вінницька обл. 2. Державного агентства рибного господарства України, м. Київ
провизнання протиправним та скасування режиму рибогосподарської експлуатації

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зглагода» (надалі-позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Оратівагроінвест» (надалі-відповідач 1) та Державного агентства рибного господарства України (надалі-відповідач 2), в якій просило суд визнати протиправним та скасувати Режим рибогосподарської експлуатації Новоживотівського водосховища на р. Роська в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області відповідачу 1 від 03 жовтня 2016 року через протиправність дій невідомої особи із погодженням 15.11.2016 року товариству з обмеженою відповідальністю «Оратівагроінвест» цього Режиму, а не його затвердження, через незаконність підписання цього режиму від імені відповідача 2 не особисто Головою спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань рибного господарства України Ковалів Я.Б., а іншою невідомою особою та через невідповідність цього Режиму правовим актам вищої юридичної сили Водного кодексу України, Земельного кодексу України та Закону України «Про аквакультуру» ( а.с. 6-44).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 у справі № 910/5640/18 відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Злагода» у відкритті провадження у справі; роз'яснено заявнику, що позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства; позовну заяву з доданими до неї документами повернуто заявнику.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України місцевий господарський суд виходив з того, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, оскільки у даній справі не має спору про право, а правовідносини, з яких виник спір, не мають господарського характеру.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 у справі № 910/5640/18, товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Злагода" (надалі-скаржник) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу, а справу № 910/5640/18 направити до Господарського суду міста Києва для подальшого її розгляду.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Злагода" вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм процесуального права.

Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд не звернув увагу на ту обставину, що право розпорядження землею належить не відповідачу 2, а третій особі на стороні позивача - Вінницькій обласній державній адміністрації.

Також заявник апеляційної скарги посилається на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2018 року у справі № 902/62/18.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.06.2018 задоволено клопотання товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Злагода" та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 у справі № 910/5640/18; відкрито апеляційне провадження у справі № 910/5640/18; розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Злагода" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 у справі № 910/5640/18 призначено на 03.07.2018; зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Злагода" надати: оригінал позовної заяви б/н від 02.05.2018 з доданими до неї додатками та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2018 виправлено описку в даті призначення апеляційної скарги апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Злагода" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 у справі № 910/5640/18.

09.07.2018 через відділ автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду Державним агентством рибного господарства України було подано відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ Агрофірма «Зглагода», відповідач 2 зазначає про необґрунтованість та безпідставність доводів, викладених у апеляційній скарзі позивача та просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

Відповідач 1 відзиву на апеляційну скаргу ТОВ Агрофірма "Злагода" не подав. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції ( ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

В судовому засіданні представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив апеляційну скаргу задовольнити. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 у справі № 910/5640/18 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечував, з наведених у відзиві на неї підстав та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт-без змін.

Інші учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази (рекомендовані поштові повернення).

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності відповідача 1.

Суд апеляційної інстанції, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представників скаржника та відповідача 2, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Підпунктом 9 п.1 Перехідних положень ГПК України роз'яснено, що справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

Як вже зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, що товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зглагода» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Оратівагроінвест» та Державного агентства рибного господарства України в якій просило суд визнати протиправним та скасувати Режим рибогосподарської експлуатації Новоживотівського водосховища на р. Роська в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області відповідачу 1 від 03 жовтня 2016 року через протиправність дій невідомої особи із погодженням 15.11.2016 року товариству з обмеженою відповідальністю «Оратівагроінвест» цього Режиму, а не його затвердження, через незаконність підписання цього режиму від імені відповідача 2 не особисто Головою спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань рибного господарства України Ковалів Я.Б., а іншою невідомою особою та через невідповідність цього Режиму правовим актам вищої юридичної сили Водного кодексу України, Земельного кодексу України та Закону України «Про аквакультуру».

Відмовляючи товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зглагода» у відкритті провадження у справі, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що відповідач 2 є суб'єктом владних повноважень, а також те, що між сторонами (позивачем та відповідачем 2) відсутній спір про право а, відтак, дана позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. При цьому суд першої інстанції роз'яснив, що даний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, норми ГПК України визначають, що господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження в разі, коли правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до Інструкції про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах, затвердженої наказом Державного комітету рибного господарства України № 4 від 15.01.2008, Режим рибогосподарської експлуатації водного об'єкта - установлена на відповідний термін сукупність вимог, умов та заходів щодо обсягів робіт з відтворення ВЖР за їх віковими та видовими характеристиками, строків лову, типів і кількості знарядь та засобів лову, обсягів вилучення, регламентації любительського і спортивного рибальства, ощадливого використання туводних видів, виконання якого забезпечує раціональне використання ВЖР рибогосподарського водного об'єкта або його ділянки.

Згідно з вищезазначеної Інструкції, Режим рибогосподарської експлуатації погоджується начальником територіального органу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України та начальником територіального органу рибоохорони і затверджується головою спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань рибного господарства України.

Відповідно до п. 4 положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 895 від 30.09.2015 року, Держрибагентство відповідно до покладених на нього завдань: погоджує режими рибогосподарської експлуатації водних об'єктів та контролює діяльність спеціальних товарних рибних господарств.

Пунктом 1 положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 895 від 30.09.2015 року, Державне агентство рибного господарства України (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що відповідач 2 є суб'єктом владних повноважень.

У п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства

Згідно ч. 6 ст. 175 ГПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 4 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до а. 5 ч.1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Місцевий господарський суд встановивши, що відповідач 2 є суб'єктом владних повноважень дійшов правомірного висновку, з яким і погоджується суд апеляційної інстанції, про відсутність господарського спору між сторонами, та натомість, про наявність адміністративного спору, а відтак, даний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, оскаржувана ухвала прийнята з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 у справі № 910/5640/18.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 11, 74, 129, 175, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Злагода» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 у справі № 910/5640/18 залишити без змін.

2. Справу № 910/5640/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано судом - 11.07. 2018

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

М.Л. Яковлєв