РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018Справа № 910/1472/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Ваховській К.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроуніверсал ЛТД" (76018, м.Івано-Франківськ, вул. В.Івасюка, 62)

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної М.А. (04119, м.Київ, вул.Дегтярівська, 27Т)

про визнання протиправним та скасування рішення

Представники сторін:

від позивача: Зеленковський О.О. (представник за довіреністю);

від відповідача: Демченко О.В. (представник за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроуніверсал ЛТД" (надалі також - «позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної М.А. (надалі також - «відповідач») про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної М.А., викладеного у формі повідомлення № 11/1-47277 від 23.09.2016 про нікчемність правочину щодо зарахування часткових зустрічних однорідних вимог за Кредитним договором № 41-2014 від 14.07.2014, укладеним між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та ТОВ "Агроуніверсал ЛТД", за рахунок виконання договору застави майнових прав № 02/08/09-3 від 09.08.2014, а також договору відступлення права вимоги № 02/08/09-У від 03.09.2014, укладених з компанією Квікком Лімітед.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що укладений правочин (щодо зарахування часткових зустрічних однорідних вимог за кредитним договором № 41-2014 від 14.07.2014, укладеним між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та ТОВ "Агроуніверсал ЛТД" за рахунок виконання договору застави майнових прав № 02/08/09-3 від 09.08.2014, а також договору відступлення права вимоги № 02/08/09-У від 03.09.2014, укладених з компанією Квікком Лімітед), визнаний позивачем нікчемним, не суперечить встановленим принципам та умовам забезпечення конкуренції в банківській системі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2018 судом залишено позовну заяву без руху; зобов'язано позивача усунути недоліки та надати суду докази направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами на адресу для листування відповідача (02096, м. Київ, Харківське шосе, 49 ) до 27.02.2018.

23.02.2018 через відділ діловодства суду позивач подав заяву про усунення недоліків з доказами направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами на адресу для листування відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1472/18, вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.03.2018.

16.03.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Судове засідання, призначене на 26.03.2018, не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Трофименко Т.Ю. на лікарняному.

У зв'язку з виходом судді Трофименко Т.Ю. з лікарняного 03.04.2018, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 підготовче засідання призначено на 25.04.2018.

25.04.2018 позивач через відділ діловодства суду подав клопотання про витребування доказів, відповідно до якого просив суд витребувати у відповідача акт перевірки правочинів щодо зарахування часткових зустрічних однорідних вимог за кредитним договором № 41-2014 від 14.07.2014, укладеним сторонами за рахунок виконання договору застави майнових прав № 02/08/09-3 від 08.09.2014, а також договору відступлення права вимоги № 02/08/09-У від 08.09.2014, укладених з компанією КВІККОМ Лімітед та копію розпорядчого акту, яким було визнано спірні правочини нікчемними.

У судовому засіданні 25.04.2018 представник позивача заявив клопотання про продовження строку підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче судове засідання відкладено на 23.05.2018, витребувано в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної М.А. акт перевірки правочинів щодо зарахування часткових зустрічних однорідних вимог за кредитним договором № 41-2014 від 14.07.2014, укладеним сторонами за рахунок виконання договору застави майнових прав № 02/08/09-3 від 08.09.2014, а також договору відступлення права вимоги № 02/08/09-У від 08.09.2014 , укладених з компанією КВІККОМ Лімітед та копію розпорядчого акту, яким було визнано спірні правочини нікчемними.

22.05.2018 через канцелярію суду відповідачем подано заяву на виконання вимог ухвали суду від 25.04.2018.

У судове засідання 23.05.2018 представники сторін з'явились, судом було оголошено перерву до 30.05.2018.

25.05.2018 через канцелярію суду позивач подав відповідь на відзив.

У підготовче засідання 30.05.2018 представник відповідача не з'явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/1472/18 до судового розгляду по суті на 20.06.2018.

В судовому засіданні 20.06.2018 оголошено перерву до 25.06.2018.

В судовому засіданні 25.06.2018 представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 25.06.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

17.04.2014 між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроуніверсал ЛТД" (позичальник) було укладено Кредитний договір №41-2014 (далі - Кредитний договір), відповідно до п. 1.1 якого кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 90 000 000,00 грн, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі, передбачені договором, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором.

За умовами п. 1.2 Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 26% річних.

Кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 08.01.2016 включно. (п. 1.3 Кредитного договору)

17.04.2014 між Публічним акціонерним товариством всеукраїнський акціонерний банк" (заставодержатель) та QUICKOM LIMITED (заставодавець), який діє як майновий поручитель за ТОВ "Агроуніверсал ЛТД", укладено Договір застави майнових прав, згідно з п. 1.1 якого в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 41-2014, що укладений між ПАТ «ВіЕйБі Банк» і ТОВ "Агроуніверсал ЛТД", з усіма подальшими змінами до нього, згідно з яким станом на 20.11.2014 позичальник має наступну заборгованість перед ПАТ «ВіЕйБі Банк»: заборгованість за кредитом - 90 000 000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 6 231 780,82 грн; заборгованість по комісії за користування кредитом - 817 832,73 грн.

Заставодавець надає заставодержателю в заставу майнові права, які полягають в праві вимоги грошових коштів в сумі 97 049 613,55 грн, що станом на дату підписання цього договору належать заставодавцю на підставі Кредитного договору від 01.04.2014, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та заставодавцем.

20.11.2014 між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (новий кредитор) та QUICKOM LIMITED (кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги з відкладальною обставиною, за умовами п. 1.1 якого кредитор, керуючись ст.ст. 212, 512-519 Цивільного кодексу України, відступає новому кредитору право вимоги (з відкладальною обставиною) на грошові кошти за Кредитним договором від 01.04.2014,Ю укладеному між ПАТ «ВіЕйБі Банк» (позичальник) і QUICKOM LIMITED (кредитор), в сумі заборгованості ПАТ «ВіЕйБі Банк» за Договором кредиту.

Відкладальною обставиною в розумінні цього Договору є невиконання ТОВ "Агроуніверсал ЛТД" зобов'язань по Кредитному договору № 41-2014 від 14.07.2014, укладеному між ПАТ «ВіЕйБі Банк» і ТОВ "Агроуніверсал ЛТД" та/або застоводавцем по Договору застави. (п. 1.2 Договору відступлення права вимоги з відкладальною обставиною)

Постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 733 "Про віднесення ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до категорії неплатоспроможних" ПАТ "ВіЕйБі Банк" було віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21 листопада 2014 року по 20 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ "ВіЕйБі Банк".

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20.03.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 до 19.03.2016 включно, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 № 213 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та повноваження ліквідатора ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. на два роки - до 19.03.2018 включно.

15.12.2014 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на виконання вимог статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" видано наказ № 90 "Про перевірку договорів" .

20.01.2015 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб видано наказ № 23/1 "Про здійснення альтернативної перевірки договорів", згідно з яким вирішено здійснити в ПАТ "ВіЕйБі Банк" альтернативну наказу № 90 від 15.12.2014 незалежну перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

У витязі з акту від 19.03.2015 перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком в період з 21.11.2013 по 20.11.2014 зазначено, що за результатами незалежної перевірки правочинів (в тому числі договорів), що є нікчемними, здійсненої альтернативно наказу № 90 від 15.12.2014, виявлено договори (правочини), що є нікчемними, зокрема, правочину щодо зарахування часткових зустрічних однорідних вимог за Кредитним договором № 41-2014 від 14.07.2014, укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ "Агроуніверсал ЛТД" та в рахунок виконання Договору застави майнових прав № 02/08/09-3 від 08.09.2014, а також Договору відступлення права вимоги № 02/08/09-У від 08.09.2014, укладених з компанією КВІККОМ Лімітед. Вказану перевірку здійснено на виконання п.1.18 розділу ІІІ Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроуніверсал ЛТД" було надіслано повідомлення про нікчемність правочину № 11/1-47277 від 23.09.2016, в якому, посилаючись на п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", повідомила позивача про нікчемність правочину щодо зарахування часткових зустрічних однорідних вимог в рахунок виконання зобов'язання за Кредитним договором № 41-2014 від 14.07.2014, укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ "Агроуніверсал ЛТД" та в рахунок виконання Договору застави майнових прав № 02/08/09-3 від 08.09.2014, а також Договору відступлення права вимоги № 02/08/09-У від 08.09.2014, укладених з компанією КВІККОМ Лімітед.

Також, посилаючись на положення ч. 5 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з урахуванням нікчемності договорів про внесення змін, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вимагала негайно (в день отримання даного повідомлення) виконати зобов'язання за Кредитним договором № 41-20114 від 14.07.2014.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що у вказаному повідомленні про нікчемність правочину жодним чином не було визначено конкретних підстав та фактів нікчемності правочину, визначених чинним законодавством; станом на час надсилання повідомлення про нікчемність правочину банк вже знаходився в стадії ліквідації, а не тимчасової адміністрації. Окрім того, позивач зазначає, що правомірність Договору застави майнових прав № 02/08/09-3 від 08.09.2014, а також Договору відступлення права вимоги № 02/08/09-У від 08.09.2014 не оскаржувалась відповідачем. У зв'язку з цим, позивач просить скасувати рішення, викладене у формі повідомлення № 11/1-47277 від 23.09.2016 про нікчемність правочину щодо зарахування часткових зустрічних однорідних вимог за Кредитним договором № 41-2014 від 14.07.2014, укладеним між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та ТОВ "Агроуніверсал ЛТД", за рахунок виконання договору застави майнових прав № 02/08/09-3 від 09.08.2014, а також договору відступлення права вимоги № 02/08/09-У від 03.09.2014, укладених з компанією Квікком Лімітед.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб діяла у межах повноважень, наданих ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Окрім того, управлінського рішення у формі наказу про визнання нікчемним правочину уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіною М.А. не видавалося, а тому фактично відсутній предмет спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроуніверсал ЛТД" є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, юридичні особи мають право звертатись до господарського суду за захистом своїх оспорюваних або порушених прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як встановлено у ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Тому, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватись від тих наданих йому законом прав, які були об'єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права. Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Згідно із частинами 1, 2 та 10 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Усі або частина повноважень Фонду, визначених цією статтею, можуть бути делеговані Фондом уповноваженій особі Фонду.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду (абзац 2 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Згідно з пунктами 1, 3 розділу ІІ «Процедура прийняття уповноваженою особою Фонду рішення про фіксацію виявленого факту нікчемності правочинів (у тому числі договорів)» Порядку № 826 протягом трьох робочих днів з дати запровадження Фондом тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду розпочинає перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації у банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. Уповноважена особа Фонду своїм розпорядчим документом створює комісію для здійснення перевірки документів, пов'язаних із вчиненням правочинів (укладенням договорів), метою якої є виявлення фактів нікчемності таких правочинів (укладених договорів), виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій зі сторони працівників банку або інших осіб стосовно банку.

За наслідками проведення перевірки Комісією складаються та подаються на розгляд уповноваженій особі Фонду пропозиції та висновки, які оформлюються відповідним актом (актами) перевірки (абзац 1 пункту 7 розділу ІІ Порядку № 826).

Абзацами 1, 3 пункту 8 розділу ІІ Порядку № 826 встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом двох робочих днів з дня подання відповідного акта перевірки розглядає пропозиції й висновки, викладені в ньому, та в разі згоди з висновками готує та підписує відповідний розпорядчий документ і вчиняє інші необхідні дії. Про прийняте рішення уповноважена особа Фонду повідомляє протягом одного робочого дня Фонд, сторони виявленого нікчемного правочину (договору) та в разі потреби - правоохоронні органи.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

За результатами цієї перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи Банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу Банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів Банку і виданий наказ.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, згідно із частиною другою статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) способом захисту прав і законних інтересів може бути, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів. Утім цю норму слід застосовувати з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України, яким до способів захисту віднесено визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Банк у спірних правовідносинах не діє як суб'єкт владних повноважень і не здійснює жодних управлінських функцій щодо позивача.

Обов'язок повернути все одержане за нікчемним договором (правочином) виникає в силу вимог закону, а не наказу чи повідомлення банку.

Накази (рішення) про нікчемність правочинів не можуть установлювати обов'язки для третіх осіб, зокрема контрагентів Банку.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16 та від 16.05.2018 у справі № 910/24198/16.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не повідомлення Банку, надісланого уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів Банку і виданий наказ або рішення. Наслідки нікчемності правочину також наступають для сторін в силу вимог закону. Наказ чи повідомлення Банку не є підставою для застосування таких наслідків, тому не може вважатись одностороннім правочином, адже він не є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків, ані у Банку, ані у іншої сторони правочину, віднесеного наказом чи повідомленням до нікчемних. Такі накази та повідомлення є внутрішніми розпорядчими документами Банку як суб'єкта господарювання, що видаються керівниками Банків в межах своїх повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 910/23036/18.

Повідомлення банку про виявлення ним нікчемних правочинів не підлягає примусовому виконанню. Якщо особа добровільно не погоджується з тим, що правочини є нікчемними, і не повертає активи, банк має право звернутися до суду з вимогою застосування наслідків нікчемності правочинів. (Аналогічний висновок викладено у п. 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/24198/16)

Поряд з викладеним, Суд зазначає, що, виходячи зі змісту статей 37-38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", наявність у Фонду права на повідомлення сторони про нікчемність правочинів та вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності договорів перебувають у нерозривному взаємозв'язку та не є взаємовиключними.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

У мотивувальній частині наведеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", як правило, не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Що ж стосується порушеного права, то таким слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Враховуючи вищенаведене, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а рішення про нікчемність (в даному випадку повідомлення про нікчемність правочину щодо зарахування часткових зустрічних однорідних вимог в рахунок виконання зобов'язання за Кредитним договором № 41-2014 від 14.07.2014, укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ "Агроуніверсал ЛТД" та в рахунок виконання Договору застави майнових прав № 02/08/09-3 від 08.09.2014, а також Договору відступлення права вимоги № 02/08/09-У від 08.09.2014, укладених з компанією КВІККОМ Лімітед) не встановлює обов'язку для Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроуніверсал ЛТД" та відповідно не може вважатися таким, що порушує його права, Суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення, викладеного у формі повідомлення про нікчемність, не є правильно обраним способом захисту своїх інтересів.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроуніверсал ЛТД" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної М.А. про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної М.А., викладеного у формі повідомлення № 11/1-47277 від 23.09.2016 про нікчемність правочину щодо зарахування часткових зустрічних однорідних вимог за Кредитним договором № 41-2014 від 14.07.2014, укладеним між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та ТОВ "Агроуніверсал ЛТД", за рахунок виконання договору застави майнових прав № 02/08/09-3 від 09.08.2014, а також договору відступлення права вимоги № 02/08/09-У від 03.09.2014, укладених з компанією Квікком Лімітед, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 27.06.2018

Суддя Т.Ю. Трофименко