ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року м. Черкаси справа № 925/274/18

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Буднік А.М., за участі представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Олененко О.В. - адвокат, Клеванський В.Г. -голова ФГ, Василюк П.М. - за довіреністю;

третя особа: не з'явився;

розглянувши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" (м. Кагарлик, Кагарлицький район, Київська область) до фермерського господарства "Клевань" (с. Кривчунка, Жашківський район, Черкаська область) про стягнення 5 269 172,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 5 269 172,98 грн., яка складається з основного боргу в сумі 4 849 730,74 грн., інфляційних в сумі 338 563,95 грн., 3% річних в сумі 80 878,29 грн. на підставі укладеного між сторонами договору поставки № АЕ-250-0704/17 від 07 квітня 2017 року.

В ході розгляду справи представник позивача свої вимоги підтримував повністю та просив суд їх задовольнити. Неявка в останнє засідання представника позивача не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Представники відповідача в остаточних доводах заперечили лише проти стягнення вартості насіння сої, яке не відповідає заявленим вимогам по якості та всіх нарахованих на цю вартість сої інфляційних та 3% річних. В решті стягуваних сум із позовними вимогами відповідач погодився. У відзиві на позов відповідач також вказав, що в зв'язку із поставкою відповідачу неякісного насіння сої, відповідач застосував своє право відмови від договору, а попередньо припинив завершення розрахунків за неякісний товар.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін і дослідивши зібрані у справу докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає лише до часткового задоволення, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що 07.04.2017 між сторонами у справі було укладено договір поставки № АЕ-250-0704/17, за умовами якого позивач, як Продавець, зобов'язався поставити відповідачу, як Покупцю насіння та/або засоби захисту рослин (а.с. 28). Термін дії договору сторонами визначено до 31.12.2017 року (п. 12.1)

За умовами договору, основні умови оплати товару визначаються Додатками-Специфікаціями до договору. При оплаті товару призначення платежу повинно обов'язково містити посилання на вид товару, що оплачується (ЗЗР або за насіння), реквізити договору або рахунку-фактури (розділ 3 договору).

Сторони погодили лише, що приймання товару покупцем за кількістю підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною (п. 5.1.). Щодо порядку прийняття товару за якістю договір умов не містить.

При цьому п. 5.2. договору визначено, що в усіх інших питаннях приймання товарів та виставлення претензій сторони керуються чинним законодавством України.

У п. 7.2. договору сторони погодили, що в будь-якому випадку відповідальність позивача-Продавця обмежується тільки вартістю (ціною) окремої партії товару.

За своїм правовим змістом укладений між сторонами договір поставки № АЕ-250-0704/17 від 07.04.2017 року відповідає положенням ст. 712 ЦК України про поставку. За умовами такого договору продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Підписаними до договору поставки Додатками -Специфікаціями сторони обумовили тип товару, який підлягає поставці на адресу відповідача, його кількість, ціну та строки і розміри оплати.

Відповідач доводить, що поставлене йому позивачем по договору насіння сої Сігалія та Султана за Специфікацією № 6 від 13.04.2017 (а.с. 35) та за Специфікацією № 18 від 11.05.2017 року (а.с. 52) не відповідає вимогам щодо якості, які повинні бути дотримані для поставки насіння СН-1/1 фракція, як вказано у цих специфікаціях.

За доводами відповідача, що не заперечує позивач, поставка сої за вказаними Специфікаціями проведена позивачем за накладними:

- № 608 від 19.04.2017 (а.с. 36) на суму 249 999,96 грн.;

- № 630 від 20.04.2017 (а.с. 37) на суму 2 569 999,80 грн.

- № 885 від 13.05.2017 (а.с. 53) на суму 499 999,92 грн.

Також відповідач вказує, що отримане від позивача та засіяне зерно сої сходів належної якості не дало, що на думку відповідача свідчить про неякісність цього товару, з чого і виник спір між сторонами.

Представниками сторін на запитання суду повідомлено, що між сторонами не було складено ніяких актів про неякісність посівів сої, але за пропозицією позивача саме через неякісні сходи насіння площі сої були пересіяні соняшником, який також було поставлено відповідачу за цим же договором поставки від 07.04.2017.

Нормами ст. 674,675,673 ЦК України передбачено, що відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами. Товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

На думку суду, з умов укладеного між сторонами договору поставки (дата укладення квітень 2017, посівне насіння по Специфікаціях із засобами захисту рослин) та організаційно-правової форми відповідача (Фермерське господарство) чітко вбачається, що зерно сої певного сорту та репродукції відповідачем придбавалося для посіву та отримання врожаю, а не для перепродажу. Іншого позивачем суду не доведено.

Зі Специфікацій № 6 та № 18 (а.с. 35,52) вбачається, що позивач зобов'язався поставити відповідачу зерно сої сортів Сігалія та Султана СН-1/1 фракція.

Згідно п. 6.2.1. договору поставки між сторонами позивач гарантує, що товар на дату його поставки покупцю відповідатиме назві, асортименту та кількості відповідно до Додатків-Специфікацій.

За доводами відповідача, на час поставки сої по накладних № 608,630,885 (а.с. 36,37,53) позивач не надав відповідачу сертифікатів щодо посівних і сортових якостей насіння.

Сертифікати щодо посівних якостей насіння і докази про походження цього насіння позивач надав лише суду в ході розгляду справи.

Згідно ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

У відзиві на позов відповідач посилається на те, що йому було передано товар неналежної якості (фальсифікат), що з урахуванням зібраних у справі доказів доводиться наступним:

У відповідності до положень ст. 1 ЗУ "Про насіння і садивний матеріал" насінням є рослинний матеріал, що використовується для сівби. Сертифіковане насіння - генерації насіння, отримані від послідовного розмноження базового насіння. Сортові якості насіння і садивного матеріалу - це сукупність морфологічних ознак, за якими визначається належність рослини до відповідного сорту. Сертифікація насіння і садивного матеріалу - це комплекс заходів, спрямованих на визначення сортових і посівних якостей насіння та сортових і товарних якостей садивного матеріалу з метою документального підтвердження відповідності вимогам законодавства у сфері насінництва та розсадництва. Сертифікат на насіння - це документ про відповідність, що засвідчує сортові або посівні якості насіння.

Згідно положень ч. 3 ст. 12 вказаного Закону, фізичні особи - підприємці та юридичні особи мають право на виробництво насіння і садивного матеріалу для його реалізації, за умови їх включення до Реєстру суб'єктів насінництва та розсадництва, а також у випадках, передбачених цим Законом. Фізичні особи - підприємці та юридичні особи, не включені до Реєстру суб'єктів насінництва та розсадництва, мають право здійснювати реалізацію насіння і садивного матеріалу лише за умови наявності сертифікатів на насіння та/або садивний матеріал та додержання майнових прав інтелектуальної власності на сорти рослин.

По становою КМУ від 21 лютого 2017 р. N 97 затверджено Порядок проведення сертифікації, видачі та скасування сертифікатів на насіння та/або садивний матеріал та форм сертифікатів на насіння та/або садивний матеріал. Згідно цього Порядку кожна партія насіння і садивного матеріалу для реалізації повинна супроводжуватися сертифікатами, що засвідчують його сортові якості, та сертифікатами, що засвідчують його посівні якості і документами згідно з ДСТУ 4138-2002 "Насіння сільськогосподарських культур. Методи визначення якості" (п. 28);Оригінали сертифікатів, що засвідчують сортові якості насіння або садивного матеріалу, зберігаються у заявників (п. 29).

Кожній партії насіння та садивного матеріалу аудитором із сертифікації (агрономом-інспектором) присвоюється номер, який складається з шести символів (UA-01-01-001/0001-00), в яких закодований літерний символ - UA - Україна; номер області (01); номер району (01);індивідуальний номер, присвоєний аудитору із сертифікації (агроному-інспектору) (001); порядковий номер партії, присвоєний аудитором із сертифікації (агрономом-інспектором) (0001);останні цифри року збирання врожаю (00) - п. 22 Порядку.

У додатках до Порядку вміщено 2 форми сертифікатів:

- сертифіката, що засвідчує сортові якості насіння та

- сертифіката, що засвідчує посівні якості насіння.

Чинність цих вимог чинного законодавства і необхідність їх застосування до правовідносин сторін підтвердив також і представник третьої особи -Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (письмові пояснення а.с. 246-249).

Доказів про те, що на час поставки відповідачу насіння сої за накладними

№ 608,630,885 (а.с. 36,37,53) позивач передав йому сертифікати, що засвідчують сортові якості насіння, та сертифікати, що засвідчують посівні якості насіння, у справу не подано.

Всі сертифікати, які надані позивачем у справу є сертифікатами, які засвідчують лише посівні якості насіння. Сертифікатів на сортові якості насіння суду не подано (а.с. 204-215).

Без наявності одночасно обох сертифікатів, що засвідчують сортові якості насіння та посівні якості насіння не можна стверджувати, що позивач поставив відповідачу сертифіковане насіння, тобто товар належної якості.

За умовами договору між сторонами було погоджено поставку позивачем відповідачу саме сортового насіння, яке повинно мати обидва сертифікати, що засвідчують його сортові та посівні якості, а не поставку якогось іншого матеріалу для посіву, сертифікація якого не вимагається.

За доводами позивача, насіння сої, яке було поставлено відповідачу за договором від 07.04.2017, позивачем було попередньо придбано у ТОВ "Дунай Агро" за договором поставки № 28-12/16-01 від 28.12.2016 (а.с. 233).

Проаналізувавши умови цього договору, судом було встановлено наступне:

У п. 1.1. предмет цього договору визначений як товар /насіння/, визначений у специфікаціях та видаткових накладних. При цьому специфікації до договору позивачем суду не подані (хоча він є стороною цього договору і повинен їх мати), а тому неможливо встановити, що саме за цим договором позивачем було придбано сою сортів Султана та Сігалія, які в подальшому поставлено відповідачу у справі.

Накладні, надані позивачем лише у копіях (а.с. 237-237 та 241-244) не

містять посилання на договір між позивачем та ТОВ "Дунай-Агро".

Лише накладна № 167 від 12.05.2017 (а.с. 240) містить посилання на договір між позивчаем та ТОВ "Дунай-Агро" № 28-12/16-01 від 28.12.2016, однак, як зауважив представник відповідача, ця накладна з невідомих причин істотно відрізняється від решти накладних - складена не на бланку ТОВ "Дунай-Агро". Лише в цій накладній є посилання на номер партії сої, яка вказана у Сертифікатах, які засвідчують посівні якості насіння, а в решті накладних така інформація відсутня.

В договорі поставки № 28-12/16-01 від 28.12.2016 між позивачем та ТОВ "Дунай-Агро" та накладних до нього повністю відсутні посилання на те, що за цим договором поставляється сертифіковане насіння сої певних сортів і відсутні посилання на сертифікати. У позивача немає доказів, що йому разом із соєю з боку ТОВ "Дунай-Агро" було передано сертифікати, що засвідчують сортові якості насіння, яке він придбав.

Також відповідач слушно зауважує, що за накладною № 167 від 12.05.2017 (а.с. 240) із посиланням на номер партії товару із сертифіката, що засвідчує посівні якості насіння, позивач придбав ц ТОВ "Дунай-Агро" лише 19 тон насіння. В той же час за накладною № 885 від 13.05.2017 відповідачу позивач поставив вже 20 тон насіння і доводить, що воно сертифіковане. При цьому у кінці сертифікатів, що засвідчують посівні якості насіння міститься гарантійне зобов'язання ТОВ "Дунай-Агро" проти змішування і засмічування партій насіння. Отже, якщо до сертифікованого насіння у кількості 19 тон позивач додав 1 тону іншого насіння, то це насіння не можна вважати насінням сортовим і належної якості.

За накладними № 608 та 630 насіння сої позивач поставив відповідачу у квітні 2017 року і не довів, що у нього на цей період у власності було сертифіковане насіння сої.

За матеріалами у справі неможливо перевірити, чи були партії насіння сої, які поставив позивач відповідачу, партіями насіння, які входять принаймні у ті сертифікати (там вказано масу кожної партії, на яку видано сертифікат), що засвідчують посівні якості насіння.

Отже, за сукупністю встановлених обставин суд приходить до висновку, що позивач не довів поставку відповідачу сертифікованого, тобто належної якості насіння сої сортів Сігалія та Султана, поставку яких здійснено за накладними № 608,630,885 (а.с. 36,37,53) на загальну суму 3 319 999,68 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 678 ЦК України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Поставка неякісного, несортового насіння (підтвердженням чого є відсутність у позивача сертифікатів, що засвідчують сортові якості насіння та вимушене проведення пересівання відповідачем сої соняшником, що не заперечив позивач) є недоліком, який неможливо усунути.

Згідно положень ч. 7 ст. 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

На час вирішення спору у справі між сторонами не завершено розрахунки за отриманий по договору поставки товар, в т.ч. і за насіння сої.

Тому, незважаючи на формальне завершення строку дії договору 31.12.2017 (п. 12.1.) відповідач мав повне право застосувати наслідки істотного порушення щодо якості товару у вигляді відмови від договору навіть після закінчення строку дії договору.

Ст. 678 ЦК України не встановлює ніяких присічних строків, за межами яких покупцю не можна відмовитися від договору.

У договорі поставки між сторонами від 07.04.2017 не встановлено гарантійних термінів на насіння сільськогосподарських культур, що поставляються по договору, в т.ч. і на сою.

Пунктом 5.2. договору сторони домовилися в усіх інших питаннях приймання товарів та виставлення претензій ( в т.ч. і щодо якості товару) керуватися чинним законодавством України.

Згідно положень ст. 680 ГПК України, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв'язку з його недоліками може бути пред'явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років, а щодо нерухомого майна - в межах трьох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк. Якщо встановити день передання нерухомого майна неможливо або якщо покупець володів нерухомим майном до укладення договору, зазначені строки обчислюються від дня укладення договору. Строк для виявлення недоліків товару, що перевозився або був відправлений поштою, обчислюється від дня одержання товару в місці призначення.

Суд вважає, що фактичні обставини свідчать про дотримання відповідачем цих вимог ЦК України про пред'явлення претензій щодо неякісного товару та застосування наслідків виявлення цієї обставини.

Так, користуючись своїм правом згідно ст. 678 ЦК відповідач направив позивачу відмову від договору від 11.04.2018, вручену позивачу 16.04.2018 (а.с. 177, 178) і представник відповідача в засіданні вказав, що на цій підставі він має право не оплачувати та не визнавати позовні вимоги в частині сплати вартості неякісної сої за накладними № 608,630,885 (а.с. 36,37,53).

Враховуючи вищевказані обставини суд вважає позицію відповідача правомірною -- неякісне насіння сої, не підтверджене належними сертифікатами та його походженням як сортового насіння, не підлягає оплаті.

В розрахунках до позовних вимог позивач вказав, що він просить стягнути з відповідача залишок основного боргу за товар в сумі 4 849 730,74 грн., 338 563,95 грн. інфляційних, 80 878,29 грн. як 3% річних за прострочення розрахунків за товар, які вказані у специфікаціях.

При перевірці розрахунків суд за наявними у справі первинними документами не зміг підтвердити передачу товару позивачем відповідач на суму 6 780 748,32 грн. і оплату його на суму 1 502 580,98 грн., оскільки не всі первинні документи щодо цих операцій позивач подав до позовної заяви (а.с. 109-110).

Однак представники відповідача за даними свого бухгалтерського обліку погодилися із доводами позивача про те, що товару за договором від 07.04.2017 було поставлено відповідачу саме на суму 6 780 748,32 грн., оплачено його на суму 1 502 580,98 грн., повернуто товар на суму 428 436,60 грн. як і вказав позивач у позовній заяві.

Відповідач вказав, що при оплаті товару він ніколи не вказував чітко, за який товар (насіння чи засоби захисту рослин) він сплачує кошти, всупереч вимогам п. 3.2. договору між сторонами. Сторони також не робили акт звірки розрахунків окремо по оплаті за ЗЗР та за насіння.

Позивач не надав суду переконливих доказів про те, що насіння сої за накладними № 608,630,885 (а.с. 36,37,53) було хоч частково оплачено відповідачем із прямим призначенням платежу про це, як вимагає п. 3.2. договору. Розбивку оплати в сумі 100 000,00 грн., в призначенні платежів до яких не було вказано за ЗЗР чи за насіння проводиться оплата, позивач на власний розсуд відніс на Додаток-специфікацію № 6 та № 4, про що він вказав у відповіді на відзив на позов (а.с. 165 оборот).

Отже, якщо суду не доведено іншого, суд вважає, що у залишку суми основного боргу в розмірі 4 849 730,74 грн. вартість сої, які не повинен оплачувати відповідач, складає 3 319 999,68 грн., а решта припадає на вартість засобів захисту рослин.

Проти стягнення вартості засобів захисту рослин в сумі 1 529 731,06 грн.

відповідач не заперечує, оскільки заперечень проти їх неякісності і доказів про невикористання для обробітку сходів у нього немає.

У відповідності до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

За правомірну відмову від зобов'язання по оплаті неякісного товару для відповідача не настає відповідальність за прострочення його оплати.

Отже, оскільки відповідач правомірно відмовився від оплати неякісної сої за накладними № 608,630,885 (а.с. 36,37,53) на суму 3 319 999,68 грн., то позивач не вправі стягувати і нараховані ним на цю суму інфляційні та 3% річних.

Перевіривши за таким принципом розрахунки позивача разом із відповідачем у судовому засіданні, суд вважає, що позивач крім вартості ЗЗР, має право лише на стягнення 108 678,66 грн. (338 563,95 - 229 885,29) інфляційних та 26 421,51 грн. як 3% річних (80 878,29 - 54 456,78 -- а.с. 112-121).

В решті вимог у позові слід відмовити повністю.

На підставі ст. 129 ГПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише 24 972,47 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 238,240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фермерського господарства "Клевань" (ідентифікаційний код 32191441, с. Кривчунка, Жашківський район, Черкаська область, вул. Ювілейна, 28) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" (ідентифікаційний код 32010004, м. Кагарлик, Кагарлицький район, Київська область, вул. Довженка, 15/1) -- 1 529 731,06 грн. основного боргу, 108 678,66 грн. інфляційних, 26 421,51 грн. як 3% річних по договору поставки № АЕ-250-0704/17 від 07.04.2017 та 24 972,47 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

3. В решті вимог у позові відмовити.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 09 липня 2018 року (понеділок).

Суддя Н.М. Спаських