КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2018 р. м.Київ Справа№ 910/1881/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Разіної Т.І.

Чорної Л.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Трейдінг Груп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018, повний текст якого підписано та складено - 26.04.2018

у справі №910/1881/18 (суддя Привалова А.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Трейдінг Груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Фід"

про стягнення 7 700,00 грн.

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Віннер Трейдінг Груп" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Фід" (далі - відповідач) 7 700,00 грн збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивача посилається на те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки товару №6-П від 22.08.2017 позивачу було завдано збитків на суму 7 700,00 грн у вигляді додаткових витрат, пов'язаних з перевезенням неякісного товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 у справі №910/1881/18 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обґрунтованості підстав на які він посилається заявляючи свої позовні вимоги.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 у справі №910/1881/18 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2018 для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Трейдінг Груп" визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів Разіної Т.І., Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Трейдінг Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 у справі № 910/1881/18 залишено без руху та встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Віннер Трейдінг Груп" десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

04.06.2018 через відділ документального забезпечення апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Трейдінг Груп" надійшла заява про усунення недоліків у відповідності до вищезазначеної ухвали суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 у складі колегії суддів: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Разіної Т.І., Чорної Л.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Трейдінг Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018, розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Трейдінг Груп" ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та встановлено строк Товариству з обмеженою відповідальністю "Грін Фід" для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України. Даний відзив надіслано позивачу 15.06.2018 та отримано 21.06.2018, що підтверджується фіскальним чеком №9893 та повідомленням про вручення поштового відправлення 383).

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

22.08.2017 між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником, був укладений договір поставки товару №6-П (далі - Договір поставки), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю: жом буряковий сухий, інші товари згідно специфікацій, видаткових накладних або інших додатків до договору (які вважаються невід'ємною частиною договору), надалі "товар", а покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Згідно із п.1.2 Договору поставки найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, визначаються в видатковій накладній, що є невід'ємним додатком до цього договору. Сторони можуть узгоджувати графік відвантажень та оплати товару у додатках до договору (специфікації або інших додатках), які вважаються пріоритетними до відповідних умов договору щодо конкретної партії (партій) товару обумовлених в такому додатку.

Поставка товару за цим Договором здійснюється по заявці покупця, яку він направляє постачальникові поштою, факсимільним зв'язком або електронною поштою (п. 2.1 Договору поставки).

Відповідно до п.2.2 Договору поставки умови поставки ЕХW (вул. Щорса, буд. № 78, м. Чернігів, Чернігівська обл., 14001, Україна) згідно ІНКОТЕРМС-2010. Умови поставки може бути змінено за домовленістю сторін. Датою поставки товару покупцеві вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін товарно-транспортної накладної.

Пунктом 3.1 Договору поставки передбачено, що товар має відповідати стандартам, технічним умовам на даний вид продукції, а також іншим умовам, що узгоджуватимуться сторонами.

У відповідності до п.4.3 Договору поставки зобов'язання покупця зі сплати постачальнику вартості товару носить грошовий характер. Покупець здійснює 100 % передоплату за товар в гривнях шляхом безготівкового перерахування повної суми платежу, визначеного у рахунку-фактурі на банківський рахунок постачальника або на інший рахунок постачальника, зазначений ним додатково у листі., надісланому покупцю не пізніше 14 банківських днів до настання дати платежу. Передоплата за товар здійснюється не пізніше 3 (трьох) банківських днів до обумовленої дати поставки товару.

Всі претензії щодо кількості та якості поставленого товару покупець може пред'явити протягом 2 робочих днів від дати отримання партії товару (п.9.1 Договору).

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами, діє безперервно до 31 грудня 2017 року, але припиняється не раніше повного зарахування на банківському рахунку постачальника всієї суми вартості товару (п.10.1 Договору поставки).

Як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2017 між відповідачем, як замовником, та ПП "Константа-8", як виконавцем, було укладено договір про надання транспортних послуг №2808 (далі - Договір перевезення).

Згідно із п.1.1 та 1.2 Договору перевезень виконавець на комерційній основі надає послуги перевезення автомобільним транспортом вантажу. Перевезення вантажу здійснюється на підставі заявки замовника (в письмовій або усній формі), в якій вказується вид вантажу, його кількість (вага), маршрут перевезення, строки перевезення.

Відповідно до п. 4.1 Договору перевезення розрахунки між виконавцем і замовником здійснюються шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок виконавця. Вартість послуг з перевезення одиниці вантажу (однієї метричної тони) встановлюється в заявці замовника та підтверджується виконавцем у рахунку-фактурі (п.4.2 Договору перевезення).

Оплата послуг виконавця здійснюється після виконання ним послуг перевезення вантажу до місця призначення та надання належно оформлених акту виконаних робіт та ТТН протягом 2 (двох) банківських днів (п.4.3 Договору перевезення).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписанню сторонами та скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.7.1 цього договору та закінчується 31.12.2017, але в будь-якому випадку до повного виконання умов цього договору (п.п.7.1, 7.2 Договору перевезення).

Як свідчать матеріали справи, за транспортно-експедиційні послуги ПП "Константа-8" виставило позивачу рахунок-фактуру №СФ-0000035 від 29.08.2017 на суму 7 700,00 грн (а.с.15 т.1).

Зазначений рахунок-фактура оплачений позивачем згідно платіжного доручення №106 від 15.09.2017 (а.с.16 т.1).

28.08.2017 позивач перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 80 000,00 грн згідно платіжного доручення №101 від 28.08.2017, в призначенні платежу якого зазначено: "за жом буряковий зг. рахунок-фактура №СФ-0000039 від 22 серпня 2017 року у т.ч. ПДВ 20% - 13333,33 грн." (а.с.13 т.1).

Позивач звернувся до відповідача з листом про повернення помилково перерахованих коштів згідно рахунку-фактура №СФ-0000039 від 22 серпня 2017 в сумі 80 000,00 грн (а.с.53 т.1).

В зв"язку з чим, 31.08.2017 відповідач перерахував позивачу грошові кошти в сумі 80 000,00 грн згідно платіжного доручення №166 від 31.08.2017, в призначенні платежу якого зазначено: "повернення помилково перерахованих коштів зг. рах-факт №СФ-0000039 від 22 серпня 2017 року у т.ч. ПДВ 20% - 13333,33 грн.", що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача (а.с.18, 36 т.1).

Встановлені вище обставини не оспорюються та визнаються сторонами, зокрема скаржником в апеляційній скарзі щодо надіслання відповідачу листа про повернення помилково перерахованих коштів згідно рахунку-фактура №СФ-0000039 від 22 серпня 2017 в сумі 80 000,00 грн, які в силу положень ст.75 ГПК України не потребують доказуванню.

В той же час, як у позовній заяві так і в апеляційній скарзі позивач стверджує, що кошти в сумі 80 000,00 грн сплачені за товар згідно Договору №6-П від 22.08.2017, який відвантажений 29.08.2017 зі складу ТОВ "ГРІН ФІД" до місця призначення: смт.Чорнобай.

Вартість послуг перевезення зазначеного товару відповідно до умов Договору перевезення та рахунку-фактури №СФ-0000035 від 29.08.2017 склала 7 700,00 грн.

Також, позивач зазначає, що вказаний товар виявився неналежної якості та не був ним прийнятий, про що складено акт від 29.08.2017 (а.с.17 т.1), у зв'язку із чим сплачені ним кошти відповідачу в сумі 80 000,00 грн були йому повернуті.

24.10.2017 позивач надіслав відповідачу претензію з вимогою повернути сплачені за перевезення неякісного товару кошти в сумі 7 700,00 грн, яка залишена без відповіді та задоволення (а.с.19-23 т.1).

За переконанням позивача, кошти в сумі 7 700,00 грн. є збитками у вигляді додаткових витрат, пов'язаних з перевезенням неякісного товару, завданими неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки та підлягають відшкодуванню на його користь.

В свою чергу, відповідач проти факту поставки неякісного товару за Договором поставки та завдання збитків позивачу заперечує.

З урахуванням приписів частини 1 статті 270 та частини 1 статті 252 ГПК України апеляційний розгляд здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей передбачених у Главі «Апеляційний розгляд». При цьому, до апеляційного розгляду застосовуються положення загального позовного провадження з питань, не врегульованих у Главах «Апеляційний розгляд» і «Розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження».

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Трейдінг Груп" не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступного.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування збитків.

Статтями 526, 610, 611, 623 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків (п.4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України передбачено застосування у сфері господарювання наступних видів господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно із ч.1 ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ч.2 ст.224 Господарського кодексу України).

Згідно із п.2 ч.1 ст.225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включаються додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Отже, при вирішенні спорів про відшкодування збитків господарському суду слід встановлювати факт заподіяння збитків відповідачем, наявність його вини та причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача та заподіяними збитками, а також доведеність розміру збитків.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Згідно зі ст.ст. 11, 526 Цивільного кодексу України внаслідок укладання Договору поставки між сторонами у справі виникли цивільні права і обов'язки (зобов'язання), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов'язання в силу ст. 525 Цивільного кодексу України не допускається.

Колегія суддів проаналізувавши умови Договору вважає, що останній за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України та §1 глави 30 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статтті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

В силу ст.629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 687 Цивільного кодексу України визначено, що перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Якщо нормативно-правовими актами з питань стандартизації встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам. Якщо порядок перевірки додержання продавцем умов договору купівлі-продажу не встановлений відповідно до частини першої цієї статті, перевірка здійснюється відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться в таких випадках. Обов'язок перевіряти кількість, асортимент, якість, комплектність, тару та (або) упаковку товару (випробовування, аналіз, огляд тощо) може бути покладений на продавця відповідно до договору купівлі-продажу, актів цивільного законодавства та нормативно-правових актів з питань стандартизації. У цьому разі продавець повинен на вимогу покупця надати йому докази проведення такої перевірки. Перевірка додержання умов договору купівлі-продажу щодо предмета договору продавцем і покупцем має здійснюватися на одних і тих самих умовах.

Відповідно до ст.688 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

У разі невиконання покупцем цього обов'язку продавець має право частково або в повному обсязі відмовитися від задоволення відповідних вимог покупця, якщо продавець доведе, що невиконання покупцем обов'язку повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу спричинило неможливість задоволення його вимог або спричинить для продавця витрати, що перевищують його витрати у разі своєчасного повідомлення про порушення умов договору.

Пунктом 9.1 Договору поставки сторони погодили, що всі претензії щодо кількості та якості поставленого товару покупець може пред'явити протягом 2 робочих днів від дати отримання партії товару.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач у відповідності до положень ч.1 ст.688 Цивільного кодексу України та умов п.9.1 Договору поставки звертався до відповідача з претензією щодо неналежної якості товару. Як встановлено вище, позивачем надіслано відповідачу претензію лише 24.10.2017, тобто майже через два місяця з дня отримання товару.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази повернення або намагання повернути відповідачу отриманий позивачем товар.

Позивач в підтвердження факту отримання неякісного товару посилається на акт від 29.08.2017 (а.с.17 т.1).

Як вбачається із зазначеного акта, його складено та підписано представниками продавця - ТОВ "Віннер Трейдінг Груп", покупця - ТОВ "Агроко" та перевізника - ПП "Константа-8".

При цьому, в матеріалах справи та у вказаному акті відсутні будь-які відомості про виклик представника відповідача для встановлення певних обставин, як і відомості про надання відповідачем згоди на проведення огляду без участі його представника, відсутні відомості стосовно посвідчень осіб, які приймали участь у складанні даного акту.

Також, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надіслання/надання/вручення відповідачу вказаного акту в строки передбачені п.9.1 Договору поставки.

Більше того, акт від 29.08.2017 не містить жодних посилань на те, що зазначний товар було поставлено на виконання умов укладеного між сторонами Догвоору поставки.

Крім того, Договір про надання транспортних послуг №2808 від 28.08.2017 та рахунок-фактури №СФ-0000035 від 29.08.2017 не містить відомостей щодо надання послуг перевезення товару передбаченого Договором поставки.

У відповідності до ст.ст.76-79, 86 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, враховуючи в даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що акт від 29.08.2017 не є належним та допустимими доказом підтвердження як факту поставки неякісного товару за Договором поставки так і факту поставки товару саме за Договором постаки в цілому.

Посилання позивача, в якості підтвердження факту поставки неякісного товару, на повернення позивачу відповідачем коштів у сумі 80 000,00 грн, колегією суддів відхиляються, оскільки як встановлено вище зазначені кошти не є оплатою товару за Договором поставки, а є помилково перерахованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач, як особа, яка звернулась до суду за захистом свого порушеного права, належними та допустимими доказами не довів наявності усіх складових збитків, з якими законодавець пов'язує покладення на відповідача обов'язку їх відшкодування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 7 700,00 грн збитків у вигляді додаткових витрат, пов'язаних з поставкою неякісного товару.

Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин Інструкцію про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 року № П-7, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки, по-перше, дана Інструкція застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними та Особливими умовами поставки або іншими обов'язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання виробничо-технічного призначення, та товарів народного споживання по якості та комплектності; по-друге, умовами Договору поставки та правилами Інкотермс-2010 не передбачено порядку складання акту про приховані недоліки щодо якості поставленого товару.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи скаржника з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Щодо доводів скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки прийнято до уваги поданий відповідачем відзив, хоча останій в порушення норм ст.165 ГПК України не було надіслано позивачу, колегія суддів вважає, що зазначенні обставини в даному випадку не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки це порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 13, 14, 73, 74, 76, 86, 129, 251, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Трейдінг Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 у справі №910/1881/18 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 у справі №910/1881/18 залишити без змін.

3.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4.Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1881/18.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.І. Разіна

Л.В. Чорна