РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2018 року

м. Чернігів

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г., розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження справу №927/304/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АВГУСТ-БУДПРОЕКТ», вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 32, м. Київ, 01054

до відповідача: ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Б.АРС», вул. Червона Гребля, буд.27, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

про стягнення 20000грн.,

без проведення судового засідання, повідомлення (виклику) представників сторін в порядку письмового провадження.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 20000грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач стверджує, що ним на підставі договору №06/09-2017 від 06.09.2017 в рахунок попередньої оплати товару – пиломатеріалів, платіжним дорученням №764 від 07.09.2017 перераховано відповідачу 20000грн. Проте, за твердженням позивача, відповідач товар не поставив, суму попередньої оплати на вимогу позивача не повернув.

Ухвалою господарського суду від 14.05.2018 про відкриття провадження у справі відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов та доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини, а саме – протягом п’ятнадцяти календарних днів з моменту отримання цієї ухвали.

Як свідчить наявне у справі рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 870 вищевказана ухвала суду від 14.05.2018 вручена відповідачу 22.05.2018.

Враховуючи, що ухвала суду від 14.05.2018 була отримана відповідачем 22.05.2018, тому останнім днем подання до суду відзиву є 06.06.2018.

У вказаний строк відповідач відзив не надав, доказів наявності поважних причин його ненадання суду не представив.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки відповідачем не подано відзив на позов у встановлений судом строк, тому в силу приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа вирішується судом за наявними у ній матеріалами.

Згідно з ч.5, 7 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п’яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Відтак, розгляд даної справи здійснюється судом без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, що також передбачено ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши надані позивачем докази, суд ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВГУСТ-БУДПРОЕКТ» (позивач у справі, покупець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Б.АРС» (відповідач у справі, постачальник за договором) укладено договір №06/09-2017 (далі по тексту – договір), за умовами якого відповідач зобов’язався виготовити та продати, а позивач – прийняти та оплатити продукцію (товар) у кількості та згідно з технічними вимогами, вказаними в специфікаціях – додатках до цього договору, які є його невід’ємною частиною.

Відповідно до п.2.1. договору ціна одиниці товару встановлюється у гривні для кожної окремої партії товару згідно зі специфікацією, яка є невід’ємною частиною договору.

В специфікації від 06.09.2017, яка є додатком №1 до договору, сторони узгодили, що предметом договору є поставка пиломатеріалів соснових обрізних загальною кількістю 500куб.м та загальною вартістю 1600000грн., а також узгодили якість товару, що поставлятиметься.

Згідно із п.9.1., 9.6. договору справжній договір набирає чинності після підписання обома сторонами. Термін дії цього договору –до 31.12.2017р. Якщо жодна із сторін, за 30 днів до закінчення терміну дії договору, не повідомить іншу сторону в письмовому вигляді про розірвання договору після закінчення його терміну дії або про своє бажання змінити умови договору, термін дії договору автоматично продовжується на той самий строк на тих же умовах.

Як вбачається з наданого до матеріалів справи примірника договору №06/09-2017 від 06.09.2017, останній підписаний сторонами та скріплений їх печатками, що свідчить про набрання ним чинності, що також не оспорювалось сторонами.

Крім того, оскільки сторонами не надано суду доказів повідомлення іншої сторони за 30 днів до закінчення терміну дії договору в письмовому вигляді про розірвання договору після закінчення його терміну дії або про своє бажання змінити умови договору, суд приходить до висновку, що термін дії договору був автоматично продовжений на той самий строк на тих же умовах, що також не оспорювалось жодною із сторін.

Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного договору в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому договір №06/09-2017 від 06.09.2017 є чинним та в силу ст.629 Цивільного кодексу України обов’язковими для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін.

Аналіз змісту та суб’єктного складу договору №06/09-2017 від 06.09.2017 свідчить, що у зв’язку з його укладенням між сторонами виникли правовідносини поставки, які регулюються нормами §1 глави 30 Господарського кодексу України та §3 глави 54 Цивільного кодексу України.

За змістом ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Відповідно до ч.6 ст.265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналіз договору №06/09-2017 від 06.09.2017 свідчить, що в ньому відсутні будь-які застереження щодо застосування до правовідносин, які виникли між сторонами у зв’язку з його укладенням, положень про купівлю-продаж, а тому судом при вирішенні даного спору застосовуються також норми чинного законодавства, які регулюють відносини купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно із п.4.1., 4.2. договору покупець зобов’язується здійснити оплату товару у наступному порядку: 20000 (двадцять тисяч) грн передоплати на основі виставленого рахунку. Передоплата вважається гарантією того, що покупець забере продукцію. 83% від рахунку фактури – в день фактичного відвантаження готового товару на залізничний транспорт, 17% по факту надання первинних товаротранспортних (ЛГ-25) або залізничних (ЛГ-22) накладних та специфікацій до них від державних підприємств на лісоматеріали, які були використані для виготовлення пиломатеріалів та після прийняття товару за кількістю та якістю на складі покупця на кожну окрему партію товару на кожну окрему поставку товару, а також після реєстрації податкової накладної та передачі її факсимільним або електронним (у сканованому вигляді) шляхом з подальшим обов’язковим наданням оригіналу податкової накладної. Оплата здійснюється прямим банківським переказом на рахунок продавця, зазначений в цьому договорі.

На виконання умов договору позивачем платіжним дорученням №764 від 07.09.2017 перераховано відповідачу 20000грн.

За повідомленням позивача, відповідач товар не поставив.

Відповідачем доказів поставки позивачу товару суду не надано.

За змістом ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов’язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до п.3.1. договору товар, зазначений у п.1 цього договору, повинен бути виготовлений в строк і за умовами, що вказані в додатках до цього контракту.

Згідно із п.3.3. договору термін виготовлення на кожну окрему партію товару обумовлюється в специфікаціях, які є невід’ємною частиною договору.

Інших умов, в яких би сторонами було узгоджено строк поставки товару, договір не містить.

Аналіз змісту наданої до матеріалів специфікації від 06.09.2017, яка є додатком №1 до договору №06/09-2017 від 06.09.2017 свідчить, що в ньому сторонами також не узгоджено строк поставки товару.

За змістом ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов’язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутня вимога позивача про поставку відповідачем товару на виконання умов договору №06/09-2017 від 06.09.2017, за який позивачем здійснено попередню оплату.

Надані позивачем лист №28 від 15.11.2017 та претензія №102-6 від 16.01.2018 не містять вимоги про поставку товару, а містять вимоги про повернення коштів в сумі 20000грн.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням автоматичної пролонгації договору, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем зобов’язання щодо поставки товару на момент винесення рішення не настав.

Відповідно до ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Аналіз змісту вищенаведеної норми закону свідчить, що умовою її застосування є непередання продавцем покупцю товару у встановлений строк.

Оскільки строк передання товару на момент винесення рішення не настав, підстави для повернення суми попередньої оплати відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов’язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Оскільки позивачем не доведено та за наявними у справі матеріалами судом не встановлено факту невиконання відповідачем обов’язку щодо поставки позивачу товару, оплаченого платіжним дорученням №764 від 07.09.2017, за умови відсутності погодженого між сторонами строку передачі товару, тому суд приходить до висновку, що права позивача не порушенні, в зв’язку з чим відсутні підстави для судового захисту.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, внаслідок чого у позові має бути відмовлено повністю.

Згідно із ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається в повному обсязі на позивача.

Керуючись ст.8, 13, 73, 74, 123, 129, 165, 233, 237, 238, ч.5 ст.240, 241, 252, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АВГУСТ-БУДПРОЕКТ» до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Б.АРС» відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ “Перехідні положення” Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Рішення складено та підписано 09 липня 2018 року.

Суддя Т. Г. Оленич