ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/17259/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойка В.С.,

представників учасників справи

позивача - Кульбака С.Е.,

відповідача - Петрик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2018

(головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Сулім В.В.)

у справі № 910/17259/17 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС"

до Міністерства оборони України

про внесення змін до договору,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" (далі - ТОВ "АБІТ-ТЕКС") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про внесення змін до договору № 286/3/17/19 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 12.04.2017.

1.2. В обгрунтування зазначених вимог позивач посилається на те, що 12.04.2017 Міністерство оборони України (замовник) та товариство з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" (постачальник) уклали договір №286/3/17/19 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) з метою поставки футболок та сорочок (1833) (лот.8. Сорочки 18332000-5 (Сорочка бойова, вид 3, тип 4) у кількості 10 000 штук строком до 30.06.2017 (включно).

1.3. За твердженням позивача, існують об'єктивні обставини для внесення змін до договору щодо продовження строку (терміну) постачання до 11.08.2017.

Зокрема, під час процедури закупівлі було неодноразово перенесено кінцевий термін подання цінової пропозиції, загалом на 27 календарних днів. ТОВ "АБІТ-ТЕКС" визначено учасником переговорів з перевищенням максимально можливого за законом строку на 3 дні. ТОВ "АБІТ-ТЕКС" було запрошено на переговори зі зволіканням на 4 календарних дні. Повідомлення про намір укласти договір було оприлюднено з порушенням визначених ч. 3 ст.35 Закону України "Про публічні закупівлі" строків на 1 календарний день. Договір підписано зі зволіканням на 7 календарних днів. Загалом переможець процедури закупівлі втратив 42 дня, які могли бути використанні на виробництво та постачання товару за договором.

2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій

2.1. 12.04.2017 між Міністерством оборони України (замовник) і ТОВ "АБІТ-ТЕКС" (постачальник) укладено договір №286/3/17/19 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується у 2017 році поставити замовнику футболки та сорочки (1833) (лот 3. 18332000-5 (сорочка бойова, вид 3, тип 4) далі - товар), а замовник забезпечити приймання на оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у договорі (пункт 1.1 договору).

2.2. Відповідно до п. 1.2 договору від 12.04.2017 строк поставки товару сторонами був визначений до 30.06.2017 (включно).

2.3. Пунктом 9.5 договору передбачено, що продовження строку (терміну) виконання зобов'язань (постачання товару, виконання робіт, надання послуг) можливе у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов'язків за договором у разі, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір, або уклали б його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору він може бути змінений або розірваний за згодою сторін.

Доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх зобов'язань за договором є відповідний документ виданий Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами (п. 9.6 договору).

2.4. Згідно з п. 11.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

2.5 У пункті 12.5 договору сторони погодили, що зміни і доповнення до договору вносяться тільки у письмовій формі шляхом укладення відповідних додаткових угод, які будуть додаватися до тексту договору як невід'ємні його частини.

2.6. Як зазначено вище у п.1.3 постанови, ТОВ "АБІТ-ТЕКС" посилається на неможливість виконання зобов'язань за договором в частині поставки товару у строк до 30.06.2017 (включно), у зв'язку із порушенням строків проведення процедури закупівлі. Відтак, позивач вважає, що він має право на внесення змін в договір в частині продовження строку виконання зобов'язання.

3. Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 у справі №910/17259/17 позов задоволено частково.

3.2. Внесено зміни в договір №286/3/17/19 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 12.04.2017, укладений між Міністерством оборони України та ТОВ "АБІТ-ТЕКС" шляхом викладення пункту 1.2 у новій редакції. Внесено зміни в додаток 1 до договору від 12.04.2014 №286/3/17/19 "Рознарядка Міністерства оборони України за Специфікацією", в частині строку відвантаження, встановивши строк: "До 06.08.2017 (включно)". Вирішено питання про розподіл судових витрат.

3.3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що відсутність погодження між сторонами продовження терміну поставки товару за договором порушує співвідношення майнових інтересів сторін та як наслідок позбавить позивача можливості виконати належним чином свої зобов'язання за договором, а відповідача можливості отримати необхідний товар, на що сторони розраховували, укладаючи договір.

3.4. Суд зазначив, що на 27 календарних днів було перенесено кінцевий термін подання цінової пропозиції, запрошення ТОВ "АБІТ-ТЕКС" на переговори відбулося із зволіканням на 3 календарних дні, затягування на 4 дня проведення переговорів, оприлюднення повідомлення про намір укласти договір з простроченням на 1 календарний день, підписання Договору відбулося із зволіканням на 2 календарних дні. Таким чином, сукупна кількість днів, яку втратив переможець процедури закупівлі та яка не була врахована сторонами, становить 37 днів (27+3+4+1+2).

3.5. Відтак, за висновком суду, оскільки об'єктивно підтверджується зволікання відповідача з визначенням кінцевої дати подання цінових пропозицій та порушенням строків організації закупівлі і укладення договору, що змінило задекларований в опублікованій інформації період поставки (з 15.02.2017 по 30.06.2017), до спірних відносин підлягають застосуванню приписи п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки ці обставини є документально підтверджувальними об'єктивними обставинами, що спричиняють продовження строку виконання зобов'язання.

3.6. Врахувавши, що з об'єктивних причин зволікання становить 37, а не 42 дні, як визначив позивач, суд змінив договір щодо строку постачання товару до 06.08.2017, тобто задовольнив позов частково.

3.7. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ТОВ "АБІТ-ТЕКС" до Міністерства оборони України про внесення змін до договору відмовлено у повному обсязі. Стягнуто з ТОВ "АБІТ-ТЕКС" на користь відповідача судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги.

3.8. Скасовуючи рішення місцевого господарського суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний господарський суд зазначив таке.

3.8.1. Зміна обставин вважається істотною, тільки якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

3.8.2. Позивач, підписуючи договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/17/19 від 12.04.2017 та додаткову угоди № 1 від 12.04.2017 до нього, усвідомлював, що кінцевою датою поставки товару є 30.06.2017 (включно), а отже, повинен був розумно оцінити вказану обставину.

3.8.3. Матеріали справи не містять зауважень, письмових пропозицій тощо, щодо кінцевої дати постачання товару, тобто позивач, підписавши спірний договір поставки, погодив всі істотні умови договору.

3.8.4. Суд також встановив, що цінова пропозиція ТОВ "АБІТ-ТЕКС" 14.03.2017, була забезпечена відповідною банківською гарантією №Г-2017/1413, яка міститься в матеріалах справи. Таким чином, з моменту внесення гарантії позивач погодився з фактом перенесення строку початку виконання замовлення, як було зазначено в першочерговому повідомлені, а тому позивач в повній мірі прийняв ризик можливості невиконання зобов'язання в строк.

3.8.5. Апеляційний господарський суд надав оцінку поданому позивачем висновку Чернігівської регіональної торгово-промислової палати про виникнення і існування документально підтверджених об'єктивних обставин від 17.07.2017 №ЧК-485, зазначивши таке.

Позивач звернувся до Чернігівської регіональної торгово-промислова палати з запитом лише 11.07.2017, тобто після настання строку виконання зобов'язань за договором. Вказаний висновок було видано також після спливу кінцевої дати постачання товару. При цьому, саме після того як минув кінцевий термін постачання товару за договором, зазначений висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати разом із пропозицією про внесення змін до договору були направлені позивачем на адресу відповідача 21.07.2017, тобто через 21 день від кінцевої дати виконання своїх зобов'язань. Відповідно, з позовом у справі позивач також звернувся після спливу строку виконання свого зобов'язання з поставки. Позивачем не надано доказів, які підтверджують, що протягом строку постачання за договором, а саме з 15.02.2017 по 30.06.2017, були об'єктивні обставини, що спричинили необхідність продовження такого строку поставки, в тому числі, обставини непереборної сили.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 скасувати та залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2017. Судові витрати покласти на відповідача.

4.2. В обґрунтування зазначених вимог скаржник вказує на те, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також з порушенням норм процесуального права. А саме, під час вирішення справи та ухвалення постанови, що оскаржується, судом допущено застосування закону, який не підлягає застосуванню - ст.652 ЦК України та не застосовано спеціальний закон, який підлягав застосуванню - п.4 ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі" у сукупності та взаємозв'язку зі ст.651 ЦК України, а також не було застосовано ч.2 ст.11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", ст.ст. 12, 14, 20 ЦК України.

4.3. На думку скаржника, судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права - ст.86, пп. "а", "в" п.3 ч.1 ст.282 ГПК України, що потягло за собою ухвалення незаконного рішення.

4.4. Відзиву на касаційну скаргу відповідач не подав.

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.1.2. За приписами частини 2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. За приписами ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України ( п. 2 ч. 1 ст.193 ГК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

5.2.2. Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки.

Отже, у разі якщо договір не припинив дію у встановленому законодавством порядку та зобов'язання прийняті сторонами не виконані, виконання зобов'язань має здійснюватись з дотриманням законодавства.

5.2.3. Підстави для зміни договору визначені статтею 651 ЦК України, відповідно до якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

5.2.4. Згідно з ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

5.2.5. Як зазначено вище у п.2.3 постанови, у пункті 9.5 договору сторони погодили, що продовження строку (терміну) виконання зобов'язань (постачання товару, виконання робіт, надання послуг) можливе у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов'язків за договором у разі, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір, або уклали б його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору він може бути змінений або розірваний за згодою сторін.

Доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх зобов'язань за договором є відповідний документ виданий Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами (п. 9.6 договору).

Тобто умовами Договору сторони передбачили, що підставою для продовження строку є істотна зміна обставин, яка впливає на можливість виконання своїх обов'язків за договором. А доказом істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання свої обов'язків за договором, є відповідний документ, виданий Торгово-промисловою палатою України.

5.2.6. Позивачем до позовної заяви як доказ існування об'єктивних обставин неможливості вчасно виконати свої зобов'язання за договором додано висновок Чернігівської регіональної торгово-промислова палати №ЧК-485, який належним чином досліджено та оцінено судом апеляційної інстанції (п.3.8.5 постанови). Суд касаційної інстанції в межах встановленої законом компетенції, як зазначено у п. 5.1.2 постанови, не здійснює переоцінку доказів.

5.2.7. Зазначаючи про порушення судом апеляційної інстанції п.4 ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі", скаржник вказує, що вирішення спору у цій справі полягає у з'ясуванні наявності чи відсутності документально підтверджених об'єктивних обставин, з якими закон пов'язує можливість продовження строку поставки товару. Таким чином, правове значення має не суб'єктивне ставлення позивача до подій, що відбулися, а ті зовнішні обставини, пов'язані з процедурою закупівлі та псуванням тканини, які знаходилися поза контролем позивача.

Суд касаційної інстанції оцінює такі доводи скаржника критично, зважаючи таке.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Вказане кореспондується з нормами ст. 526 ЦК України.

Як вірно зазначив апеляційний господарський суд, юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому, укладаючи договір з строком поставки до 30.06.2017, позивач повинен був оцінити погоджений ним строк виконання зобов'язання з поставки товару та відповідно об'єктивно оцінити можливість вчасного виконання свого зобов'язання у вказаний строк.

Обставини, на підставі яких позивач просить внести зміни до договору, існували як на момент підписання договору, так і на момент забезпечення банківською гарантією цінової пропозиції.

Позиція позивача про те, що неможливість виконати зобов'язання за договором в частині поставки товару у строк до 30.06.2017 (включно) є наслідком порушення строків проведення процедури закупівлі, є необґрунтованою, оскільки на момент проведення процедури закупівлі та до моменту оголошення ТОВ "АБІТ-ТЕКС" переможцем торгів, останнє не могло вважати себе переможцем та розраховувати на час проведення процедури закупівлі, як на час, необхідний для виконання умов договору.

Отже, суд касаційної інстанції погоджується з правильним висновком апеляційного господарського суду про те, що обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги своєї позовної заяви, не є істотними для зміни строку виконання ним зобов'язань за договором та правомірно не взяті до уваги судом.

5.2.8. Доводи скаржника щодо неправомірного застосування судом апеляційної інстанції статті 652 ЦК України та неприйняття до уваги статті 651 ЦК України не спростовують правильності висновку апеляційного суду, оскільки останнім враховано положення п.9.5 договору, в якому сторони погодили, що продовження строку (терміну) виконання зобов'язань можливе у випадку істотної зміни обставин.

5.2.9. Отже, звертаючись з касаційною скаргою, позивач не спростував висновки суду апеляційної інстанцій щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

6. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги.

6.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6.2. Зважаючи на те, що належних доводів, які б свідчили про порушення апеляційним господарським судом норм матеріального чи процесуального права, скаржником у касаційній скарзі не наведено, суд касаційної інстанції вважає, що скаржник не довів неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм права як необхідної передумови для скасування постанови, що оскаржується.

6.3. З огляду на зазначене вище, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції - без змін.

6. Судові витрати.

6.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 у справі № 910/17259/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Мамалуй

Л. Стратієнко