ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

05.07.2018м. ХарківСправа № 922/1810/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж, м.Ізюм Харківської області,
боржник Фізична особа - підприємець Жерновий Юрій Володимирович, м.Ізюм Харківської області,
за вимогою про стягнення 17997,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж, м.Ізюм Харківської області, 02.07.2018 звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Жернового Юрія Володимировича, м.Ізюм Харківської області, заборгованості за Договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 521 від 17.11.2014 в загальному розмірі 17997,48 грн., у тому числі: 11966,65 грн. основного боргу, 3458,13 грн. пені, 499,17 грн. - 3% річних, 2073,53 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;

4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї частини;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); 2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 258 ЦК України).

Як зазначає заявник, спір по справі стосується стягнення з боржника заборгованості за поставлену теплову енергію у грудні 2014 року - травні 2018 року.

Таким чином, вбачається, що заявником прострочено встановлений законом трирічний строк позовної давності щодо вимог про стягнення частини основного боргу, що виник у період до 02.07.2015.

Виходячи з вищенаведеного, суд зазначає, що заявлена сума боргу, котра виникла у період до 02.07.2015 не підлягає стягненню в порядку наказного провадження у зв'язку із закінченням строку позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Оскільки позовні вимоги про стягнення основного боргу та про стягнення штрафних санкцій за одним і тим самим договором є пов'язаними між собою, суд дійшов висновку про недоцільність їх окремого розгляду, у зв'язку з чим визнав за необхідне відмовити у видачі судового наказу про стягнення з боржника 11966,65 грн. основного боргу, 3458,13 грн. пені, 499,17 грн. - 3% річних, 2073,53 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно ч. 1 ст. 151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Ізюмського комунального підприємства теплових мереж про видачу судового наказу відмовити.

Роз'яснити заявнику, що згідно ч. 2 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.07.2018.

Суддя Н. М. Кухар