ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"02" липня 2018 р.          Cправа № 902/349/18

Суддя Господарського суду Вінницької області Матвійчук В.В., розглянувши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (вул. Магістратська, 2, м. Вінниця, 21050) в особі Структурної одиниці "Могилів-Подільські електричні мережі" (вул. Полтавська, 87, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, 24000)

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Могилів-Подільський кар'єр" (вул. ІІ провулок Верхньо Вокзальний, буд. 9, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, 24000) заборгованості у розмірі 35 065,57 грн. за договором про постачання електричної енергії № МО-013401 від 22.03.2011р.

В С Т А Н О В И В :

27.06.2018 р. до суду надійшла заява № СО-61-585 від 22.06.2018р Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" в особі Структурної одиниці "Могилів-Подільські електричні мережі" з вимогою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Могилів-Подільський кар'єр" заборгованості за договором про постачання електричної енергії № МО-013401 від 22.03.2011р. у розмірі 35 065,57 грн., з яких: 19 839,01 грн. - заборгованість за електричну енергію, 15 110,27 грн. - санкція за перевищення договірної величини електроспоживання, 83,87 грн. - пеня, 23,43 грн. - сума втрат від інфляції, 8,99 грн. - три проценти річних та 176,20 грн. судовий збір.

Заяву обґрунтовано неналежним невиконанням зі сторони Приватного акціонерного товариства "Могилів-Подільський кар'єр" умов договору про постачання електричної енергії № МО-013401 від 22.03.2011р. в частині проведення розрахунків за спожиту електроенергію.

Розглянувши подану заяву № СО-61-585 від 22.06.2018р та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу в частині стягнення санкція за перевищення договірної величини електроспоживання, пені, трьох відсотків річних та суми втрат від інфляції, з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Таким чином, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов’язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов’язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором.

Відтак, оскільки право на стягнення пені у випадку неналежного виконання зобов’язання сторонами у договорі не передбачено, та враховуючи те, що пеня не є заборгованістю за договором, а являється штрафною санкцією, вимоги про сплату пені у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитору зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, вимоги про стягнення передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням і боргом за договором.

За правилами ч.2 ст.152 ГПК України суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Частиною 3 статті 152 ГПК України встановлено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Судом встановлено, що у заяві про видачу судового наказу містяться вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних, які за своєю правовою природою не є вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором та не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення 83,87 грн. пені, 23,43 грн. суми втрат від інфляції та 8,99 грн. трьох відсотків річних.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.18, ч.1 ст.148, ст.150, п.3 ч.1, ч.ч.2, 3 ст.152, ст.ст.233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" в особі Структурної одиниці "Могилів-Подільські електричні мережі" у видачі судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Могилів-Подільський кар'єр" 83,87 грн. пені, 23,43 грн. суми втрат від інфляції та 8,99 грн. трьох відсотків річних.

2. Згідно з приписами ст.235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами п.1 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про відмову у видачі судового наказу може бути оскаржено окремо від рішення суду до Рівненського апеляційного господарського суду.

4. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Ухвалу надіслати учасникам процесу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвала підписана 02.07.2018р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - ПАТ "Вінницяобленерго" (вул. Магістратська, 2, м. Вінниця, 21050)

3 - СТ "Могилів-Подільські електричні мережі" (вул. Полтавська, 87, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, 24000)

4 - ПрАТ "Могилів-Подільський кар'єр" (вул. ІІ провулок Верхньо Вокзальний, буд. 9, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, 24000)