номер провадження справи 22/43/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2018 Справа № 908/946/18

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі Масліхіній О.І.

За участю представників сторін:

від позивача - Коваленко Ю.В., довіреність № 018-02/83 від 19.01.2018 р.;

від відповідача - Денисенко Ю.О., заступник начальника юридичного відділу юридичного забезпечення, довіреність № 56 від 01.01.2018 р.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/946/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Мрія" (69098, м. Запоріжжя, вул. Полякова, буд. 13-в)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

про внесення змін у договір про постачання електричної енергії

СУТЬ СПОРУ:

21.05.2018 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 018-02/655/3 від 10.05.2018 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Мрія" до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про внесення змін у договір про постачання електричної енергії № 14428 від 01.11.2017 р., укладений між Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж та Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Мрія", та викладення додаткової угоди до договору у запропонованій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2018 р. здійснений автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/946/18 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.05.2018 р. позовна заява прийнята до розгляду суддею Ярешко О.В., відкрито провадження у справі № 908/946/18, справі присвоєний номер провадження 22/43/18, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 15 червня 2018 р.

Ухвалами господарського суду Запорізької області у судовому засіданні оголошувались перерви до 03.07.2018 р., потім до 04.07.2018 р.

У судовому засіданні 04.07.2018 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити на підставі ст.ст. 627, 628, 629, 651, 652 ЦК України, ст.ст. 179, 180, 188, 275 ГК України. Позовні вимоги мотивовані таким. Між сторонами у справі укладений договір про постачання електричної енергії № 14428 від 01.11.2017 р. з терміном дії до 01.04.2018 р. Оскільки позивач уклав договори про надання послуг з управління багатоквартирними будинками терміном на 1 рік (до 06.09.2018 р.) з подальшою пролонгацією, виникла необхідність у продовженні терміну дії договору № 14428 до 31.08.2018 р. Позивач 21.03.2018 р. направив відповідачу два екземпляри додаткової угоди від 16.03.2018 р. до договору № 14428, якою пропонував викласти п. 9.5 договору, п. 2 Додатку № 10 до договору, абзац 2 п. 10 Додатку № 4 до договору в іншій редакції та доповнити договір пунктом 9.8. Станом на 10.05.2018 р. відповідач протокол розбіжностей не направив, про результати розгляду додаткової угоди не повідомив, угоду позивачу не повернув, чим змусив позивача звернутись до суду з даним позовом. Крім того, у березні 2018 р. позивач отримав від відповідача два екземпляри додаткової угоди, яку розглянув та підписав із протоколом розбіжностей, відповідачу направив із супровідним листом від 16.03.2018 р. Відповідач протокол розбіжностей не розглянув, спір у судовому порядку не врегулював. Запропонована позивачем редакція додаткової угоди за текстом тотожна додатковій угоді, запропонованій відповідачем, що підписана з протоколом розбіжностей. З 01.04.2018 р. до теперішнього часу фактично договірні відносини за договором № 14428 продовжують існувати, електрична енергія у багатоквартирні будинки продовжує постачатися. Діючим законодавством України, яке регулює питання функціонування ринку електроенергетики в Україні та діяльність природних монополістів, не передбачено для постачальників електроенергії, які є суб'єктами природних монополій, можливості розривати та відмовляти у продовженні з споживачем договору на постачання електроенергії з власної ініціативи. Дії відповідача щодо ігнорування пропозиції внесення змін у договір, неповідомлення про результати розгляду пропозиції, а відповідно, відмова у продовженні терміну дії договору, є, на думку позивача, незаконними та суттєво порушують права позивача. Маючи намір продовжити термін дії договору до 31.08.2018 р., був розрахований обсяг технологічних втрат за період із листопада 2017 р. по серпень 2018 р. та викладений у п. 2 додаткової угоди від 16.03.2018 р. Вважає, що викладені в абзаці 2 пункту 10 Додатку № 4 до договору умови стосовно дати отримання рахунку не є справедливими та прозорими, позбавляють можливості позивача у терміни, передбачені договором, здійснити оплату, та у майбутньому спричинить застосування штрафних санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електроенергії. Крім того, зазначені умови не передбачені типовим договором про постачання електроенергії, а включені до договору на розсуд відповідача. Запропоновані позивачем у додатковій угоді від 16.03.2018 р. умови не зачіпають та не змінюють істотні умови, які викладені у типовому договорі, а лише конкретизують умови господарського договору. У момент укладення договору № 14428 позивач не мав змоги передбачити, що відповідач не буде виконувати свій обов'язок щодо складання та реєстрації податкових накладних та такі дії будуть призводити до збитків споживача. Внаслідок не реєстрації відповідачем в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом граничних термінів, встановлених ПКУ, а також порушенням ним вимог п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПКУ, позивачу завдаються збитки по договору № 14428, які полягають у втраті можливості віднесення ним до складу податкового кредиту сплачених у складі вартості послуг сум ПДВ та, відповідно, понесенню позивачем додаткових витрат по погашенню своїх податкових зобов'язань. За захистом своїх порушених прав та стягненням збитків позивач звернувся до господарського суду з відповідними позовами. У позовах було відмовлено. Вважає, що вимога позивача щодо внесення змін у частині доповнення п. 9.8 договору про постачання електроенергії № 14428 є законною та обґрунтованою.

Представник відповідача проти позову заперечив, про що зазначив у письмовому відзиві, який надійшов до суду 15.06.2018 р. Зазначив, що договір № 14428 укладений у відповідності до чинного законодавства та сторонами при його укладенні досягнуто усіх істотних умов, що визначені законодавством у сфері енергетики. 16.03.2018 р. відповідач направив позивачу проект додаткової угоди, в якій викладені пропозиції щодо внесення змін у п. 9.5 договору (термін дії договору) та п. 2 Додатку № 10 до договору (обсяг технологічних втрат електроенергії у внутрішньобудинкових мережах). Враховуючи підписання позивачем даної додаткової угоди від 16.03.2018 р. без заперечень щодо внесення змін до п. 9.5 та п. 2 Додатку № 10, у силу ч.ч. 3, 4 ст. 188 ГК України сторонами досягнуто згоди щодо даних пунктів, а отже, дію договору визначено терміном до 31.08.2018 р. зі змінами, у редакції додаткової угоди від 16.03.2018 р. Заявив про відсутність підстав для винесення на розгляд суду вказаних змін. Протокол розбіжностей до додаткової угоди від 16.03.2018 р. відповідачем не розглянутий, оскільки умови, викладені у протоколі щодо внесення змін у п. 10 Додатку № 4 та п. 9.8, не стосуються умов, запропонованих у додатковій угоді від 16.03.2018 р. Вважає, що істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, не настало, та запропоновані зміни суперечать нормам діючого законодавства. Позивач не довів належними та допустимими доказами наявності усіх чотирьох умов, що визначені законом для внесення змін шляхом викладення абз. 2 п. 10 Додатку № 4 у новій редакції та доповнення договору пунктом 9.8, тому відсутні законні підстави для задоволення таких вимог у розумінні ст. 652 ЦК України.

03.07.2018 р. від позивача надійшла відповідь на відзив.

04.07.2018 р. від відповідача надійшло заперечення на відповідь, в якому викладено клопотання про закриття провадження у справі у частині внесення змін до п. 9.5 та п. 2 Додатку № 10 до договору від 01.11.2017 р. за № 14428, в іншій частині позову просив відмовити. Звернув увагу, що між сторонами укладено додаткову угоду від 16.03.2018 р. до договору № 14428, якою досягнуто згоди за двома вимогами, що викладені у позовній заяві, а саме: внесені зміни у п. 9.5 договору, яким продовжено термін дії договору до 31.08.2018 р., та у п. 2 Додатку № 10 до договору, яким досягнуто згоди щодо обсягу технологічних втрат у внутрішньобудинкових мережах. Зазначено, що екземпляр оригіналу вказаної додаткової угоди, підписаний двома сторонами, надавався на огляд суду у судовому засіданні 15.06.2018 р.

У судовому засіданні 03.07.2018 р. позивач заявив, що у нього відсутній оригінал підписаної додаткової угоди від 16.03.2018 р. до договору № 14428.

03.07.2018 р. від відповідача до суду надійшло письмове доповнення до відзиву. Зазначив, що додаткова угода від 16.03.2018 р. укладена відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України. Оскільки у матеріалах справи наявна засвідчена належним чином представником позивача копія даної угоди, то можливо зробити висновок про наявність її оригіналу у позивача. Для приведення договірних відносин у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідач листом від 25.06.2018 р. № 524/33 направив позивачу дублікат вказаної додаткової угоди. Наполягав на закритті провадження у справі згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, в іншій частині позову просив відмовити.

04.07.2018 р. від позивача надійшло письмове клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів. Зазначив, що позивачем зроблено кольорову копію додаткової угоди від 16.03.2018 р., з якої видно, що з боку відповідача стоїть оригінальна печатка та оригінальний підпис, а з боку позивача - ксерокопія підпису та печатки. Таким чином, на момент звернення з позовом до суду та на даний час позивач немає документального, оригінального підтвердження того, що договір продовжений за згодою сторін. При візуальному огляді екземпляру додаткової угоди, яка надійшла від відповідача з супровідним листом від 25.06.2018 р. № 524/33, позивачем встановлено, що вона не відповідає поняттю дублікат - відсутня дата складання/підписання додаткової угоди та підписантом є начальник служби збуту електроенергії ЗМЕМ Сукачов А.О. Натомість додаткову угоду (до якої мав бути виданий дублікат) підписано заступником директора з енергозбуту ЗМЕМ Петровим В.В. та датовано 16.03.2018 р. Оскільки документи надійшли позивачу 03.07.2018 р., він не мав змоги долучити перелічені в клопотанні докази разом із позовною заявою.

Відповідач проти клопотання не заперечив.

Клопотання позивача про долучення до матеріалів справи письмових доказів судом задоволено. До матеріалів справи долучені: кольорова фотокопія додаткової угоди від 16.03.2018 р. до договору про постачання електричної енергії № 14428 від 01.11.2017 р.; копія листа ПАТ «Запоріжжяобленерго» вих. № 524/33 від 25.06.2018 р.; копія додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії № 14428 від 01.11.2017 р.; копія довіреності № 117 від 01.10.2018 р.; копія конверту.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 р. № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків м. Запоріжжя» Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуючу компанію «Мрія» призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі, згідно з додатком № 1 до цього рішення, за об'єктом конкурсу (група будинків) № 1 з обов'язком управителя розпочати надання послуг з управління багатоквартирними будинками з 01.11.2017 р. (строком на 1 рік).

01.11.2017 р. між Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (постачальник електричної енергії за договором, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» (споживач, позивач) укладений договір про постачання електричної енергії № 14428, за умовами якого (розділ 1), постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача згідно додатка № 5 з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ) (п. 2.1 договору № 14428).

Відповідно до п. 7.4 договору, розрахунки за активну електроенергію здійснюються згідно Додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» з урахуванням умов Додатка № 7 «Порядок визначення вартості мінімального обсягу електричної енергії в точці обліку». Розрахунки за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії обумовлюються Додатком № 6 «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії».

Пунктом 9.5 договору (з урахуванням додаткової угоди від 29.12.2017 р.) передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 01.04.2018 р., а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх грошових зобов'язань. Умови, а також термін дії договору, можуть бути переглянуті в будь-який момент за узгодженням сторін.

Сторонами до договору підписані Додатки, зокрема Додаток № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію», Додаток № 10 «Порядок визначення технологічних втрат у внутрішньобудинкових мережах споживача» Додатком № 10, з урахуванням додаткової угоди від 29.12.2017 р., встановлено обсяг технологічних втрат електроенергії у листопаді 2017 р. - 33216 кВт.год, у грудні 2017 р. - 44713 кВт.год, у січні 2018 р. - 37288 кВт.год, у лютому 2018 р. - 34028 кВт.год, у березні 2018 р. - 32834 кВт.год.

Відповідно до ст.ст. 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зазначені норми кореспондуються з приписами ст. 180 Господарського кодексу України.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.(ст. 627 ЦК України). Зміст договору, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначенні на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

11.06.2017 р. набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» та втратив чинність Закон України «Про електроенергетику».

Відповідно до п. 22 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» нормативно-правові акти, прийняті на виконання Закону України «Про електроенергетику», діють до набрання чинності нормативно-правовими актами, затвердженими на виконання цього Закону.

Станом на день укладення сторонами договору № 14428 діяли Правила користування електричною енергією, затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р. № 28 (далі - ПКЕЕ, Правила).

Згідно ПКЕЕ договір про постачання електричної енергії - домовленість двох сторін (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом і споживач), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства України.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 Правил договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається. При укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору (додаток 3). Умови договору про постачання електричної енергії, зазначені у додатку 3 та пунктах 5.5, 5.6 та 5.7 цих Правил, є істотними та обов'язковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами у справі договору № 14428 суд прийшов до висновку, що сторони досягли згоди з усіх істотних та обов'язкових умов, які визначені законодавством.

Статтею 188 ГК України визначено порядок зміни та розірвання господарських договорів. За приписами ч.ч. 1-4 даної статті зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожний суб'єкт має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зміна правовідношення.

Згідно з ч. 2 ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються зокрема, шляхом установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Як вбачається з позовної заяви ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» та матеріалів справи, 21.03.2018 р. із супровідним листом від 16.03.2018 р. вих. № 018-02/379/1 позивач направив відповідачу два примірники додаткової угоди до договору № 14428, які просив підписати, скріпити печаткою та повернути один примірник (а.с. 56-59). Даною угодою позивач вважав за необхідне внести слідуючі зміни та доповнення до договору:

« 1. Викласти п.9.5 Договору №14428 від 01.11.2017 р. в наступній редакції: «Цей Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення печатками Сторін і діє до 31 серпня 2018р., а в частині проведення розрахунків - до повного виконання Сторонами своїх грошових зобов'язань. Умови, а також термін дії Договору, можуть бути переглянуті в будь-який момент за узгодженням сторін. Постачальник має право в односторонньому порядку розірвати Договір, належно повідомивши Споживача за 20 днів до дати розірвання Договору: при отриманні відомостей про те, що Споживач втратив право власності або користування на свої об'єкти (об'єкт); при припиненні права користування Споживачем земельною ділянкою або дозволу на розміщення його тимчасових споруд. Належним повідомленням вважається направлення відповідної заяви про розірвання договору рекомендованим листом на адресу, зазначену в розділі 10 цього Договору.».

2. Викласти п. 2 Додатку № 10 до Договору № 14428 від 01.11.2017 р. у наступній редакції: «Обсяг технологічних втрат електричної енергії у внутрішньобудинкових мережах житлових будинків Споживача, пов'язаний з постачанням електричної енергії побутовим споживачам, з якими укладені договори на користування електричною енергією, не обладнаних загальнобудинковими приладами обліку (не виставляється Споживачу до сплати):

№ п/пНайменування розрахункового періодуОбсяг технологічних втрат електричної енергії у 2017-2018 р., кВт*год
1Листопад 2017 р.33 216
2Грудень 2017 р.44 713
3Січень 2018 р.37 288
4Лютий 2018 р.34 028
5Березень 2018 р.32 834
6Квітень 2018 р.26 889
7Травень 2018 р.30 925
8Червень 2018 р.27 209
9Липень 2018 р.26 164
10Серпень 2018 р.35 619
3. Абзац 2 п. 10 додатку № 4 до Договору № 14428 від 01.11.2017 р. викласти у наступній редакції: Датою отримання рахунка вважається: - при направленні рекомендованим листом - дата отримання рекомендованого листа представником Споживача в поштовому відділенні Укрпошти; - у випадку вручення рахунка уповноваженому представнику Споживача під розпис в журналі, дата зазначена в журналі; при направлені нарочним - дата вручення Споживачу.

4. Доповнити договір про постачання електричної енергії пунктом 9.8 наступного змісту: п. 9.8. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків, передбачених Податковим кодексом України № 2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями (далі - ПКУ).

Для документообігу використовується програма « 1С Звіт». У відповідності з абз. 14 п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України, Постачальник електричної енергії повинен відправити ТОВ «Керуючій компанії «Мрія» засобами електронного зв'язку податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У разі порушення п. 201.1 ст. 201 ПКУ, а саме: при складанні податкової накладної не заповнення або не вірне заповнення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - коду послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДК 016:2010), внаслідок чого «Споживач» втратить право на податковий кредит, визначений ст. 198 ПКУ, «Постачальник електричної енергії» відшкодовує суму податку на додану вартість та штрафних санкцій, нарахованих контролюючим органом згідно податкового повідомлення-рішення.

Згідно з абз. XXI п. 201.10 ст. 201 у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця.

У разі порушення Постачальником електричної енергії строків реєстрації податкової накладної, передбачених п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями Постачальник електричної енергії не нараховує пеню за невиконання зобов'язання по сплаті рахунків за спожиту електричну енергію у розмірах не зареєстрованого податкового зобов'язання».

Саме ці зміни та доповнення до договору № 14428 позивач виніс на вирішення господарського суду Запорізької області.

Також у березні 2018 р., як зазначено у позовній заяві, та підтверджено представниками сторін у судовому засіданні, позивач отримав від відповідача проект додаткової угоди від 16.03.2018 р. до договору про постачання електричної енергії № 14428 від 01.11.2017 р., відповідно до якої:

« 1. Викласти п.9.5 Договору №14428 від 01.11.2017 р. в наступній редакції: «Цей Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення печатками Сторін і діє до 31 серпня 2018р., а в частині проведення розрахунків - до повного виконання Сторонами своїх грошових зобов'язань. Умови, а також термін дії Договору, можуть бути переглянуті в будь-який момент за узгодженням сторін. Постачальник має право в односторонньому порядку розірвати Договір, належно повідомивши Споживача за 20 днів до дати розірвання Договору: при отриманні відомостей про те, що Споживач втратив право власності або користування на свої об'єкти (об'єкт); при припиненні права користування Споживачем земельною ділянкою або дозволу на розміщення його тимчасових споруд. Належним повідомленням вважається направлення відповідної заяви про розірвання договору рекомендованим листом на адресу, зазначену в розділі 10 цього Договору.».

2. Викласти п. 2 Додатку № 10 до Договору № 14428 від 01.11.2017 р. у наступній редакції: «Обсяг технологічних втрат електричної енергії у внутрішньобудинкових мережах житлових будинків Споживача, пов'язаний з постачанням електричної енергії побутовим споживачам, з якими укладені договори на користування електричною енергією, не обладнаних загальнобудинковими приладами обліку (не виставляється Споживачу до сплати):

№ п/пНайменування розрахункового періодуОбсяг технологічних втрат електричної енергії у 2017-2018 р., кВт*год
1Листопад 2017 р.33 216
2Грудень 2017 р.44 713
3Січень 2018 р.37 288
4Лютий 2018 р.34 028
5Березень 2018 р.32 834
6Квітень 2018 р.26 889
7Травень 2018 р.30 925
8Червень 2018 р.27 209
9Липень 2018 р.26 164
10Серпень 2018 р.35 619
У пункті 5 додаткової угоди зазначено, що ця додаткова угода вступає в законну силу від моменту підписання її обома сторонами і діє до скінчення терміну дії договору № 14428 від 01.11.2017 р.

Дана додаткова угода була підписана представником позивача з протоколом розбіжностей. При цьому, у протоколі розбіжностей споживач виклав абз. 2 п. 10 Додатку № 4 до договору у редакції додаткової угоди, направленої 21.03.2018 р. відповідачу, та доповнив договір пунктом 9.8 у редакції додаткової угоди, направленої 21.03.2018 р. відповідачу. Заперечень проти п. 9.5 та п. 2 Додатку № 10, так само як і будь-яких змін, доповнень до даних пунктів у протоколі розбіжностей споживачем зазначено не було.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сторонами було досягнуто згоди на викладення пункту 9.5 договору № 14428 та пункту 2 Додатку № 10 до договору № 14428 від 01.11.2017 р. у редакції додаткової угоди від 16.03.2018 р., підписаної сторонами (позивачем із протоколом розбіжностей). Суд приймає до уваги, що у протоколі розбіжностей, складеному позивачем до даної угоди, не заявлено будь-яких розбіжностей стосовно даних пунктів. Крім того, як заявлено сторонами, договір № 14428 діє, електроенергія постачається.

Позивач у судовому засіданні наполягав на існуванні спору з приводу внесення змін у п. 9.5 та п. 2 Додатку № 10 до договору № 14428, оскільки, згідно з його поясненнями, у позивача відсутній оригінал додаткової угоди від 16.03.2018 р. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, позивач у березні 2018 р. отримав від відповідача два примірника оригіналу додаткової угоди від 16.03.2018 р., підписаної з боку відповідача представником, підпис якого скріплений круглою печаткою товариства. Зі свого боку позивач підписав угоду з протоколом розбіжностей, підпис підписанта скріпив круглою печаткою та направив відповідачу. Натомість, відповідач повернув йому цю додаткову угоду, яка з його боку була підписана та скріплена печаткою, а з боку позивача - стояла ксерокопія підпису та печатки позивача.

Документальних доказів отримання додаткової угоди від 16.03.2018 р. саме з ксерокопією свого підпису позивач суду не надав (супровідного листа відповідача, з яким надійшла додаткова угода; складеного позивачем акту стосовно неналежного вкладення у поштове відправлення/отримання нарочно; листування стосовно направлення на його адресу оригіналу додаткової угоди, тощо). До позову позивач долучив копію цієї угоди (а.с. 60), яка засвідчена відповідно до Державної Уніфікованої системи документації ДСТУ 4163-2003, міститься відбиток штампу з написом «згідно з оригіналом».

У судовому засіданні 04.07.2018 р. суд оглядав оригінал додаткової угоди від 16.03.2018 р., наданий представником відповідача (оригінал підпису та мокра печатка позивача), який повністю ідентичний копії, що знаходиться в матеріалах справи (а.с. 60).

Єдиною правовою підставою розгляду судом по суті запропонованих змін до правочину може бути лише наявність спору, що виник між сторонами при погодженні ними змін до договору.

Враховуючи наведене, станом на день звернення позивача до суду спір між сторонами з приводу внесення змін до п. 9.5 та п. 2 Додатку № 10 до договору № 14428 не існував.

Як зазначалося, вище, відповідач заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, якою визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача з огляду на таке. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Як зазначалося судом вище, спір між сторонами з приводу внесення змін до п. 9.5 та п. 2 Додатку № 10 до договору № 14428 станом на день звернення позивача з дійсним позовом не існував.

На підставі викладеного вище, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги у частині внесення змін п. 9.5 та п. 2 Додатку № 10 договору про постачання електричної енергії, у зв'язку з відсутністю спору станом на день відкриття провадження у справі.

Ухвалюючи дане рішення суд приймає до уваги, що спору між сторонами стосовно терміну дії договору та обсягу технологічних втрат електричної енергії не існує, натомість позивач немає у своєму розпорядженні, згідно з його поясненнями, свого примірнику (оригіналу) додаткової угоди від 16.03.2018 р. Разом із тим відсутність у однієї із сторін договору примірнику (оригіналу) додаткової угоди, за умови її укладення сторонами, не може свідчити про не врегулювання умов договору, зазначених у даній додатковій угоді. Представник відповідача у судовому засіданні заявив, що має намір надати позивачу дублікат додаткової угоди від 16.03.2018 р., який повністю ідентичний оригіналу (підписаний з його боку заступником директора з енергозбуту ЗМЕМ Петровим В.В.).

Обґрунтовуючи позов у частині викладення абзацу 2 п. 10 Додатку № 4 до договору в іншій редакції, позивач посилається на ст. 179 ГПК України, ст. 3 Закону України «Про ринок електричної енергії». Вважає, що викладені в абзаці 2 п. 10 Додатку № 4 до договору умови, були включені до договору на розсуд відповідача; вони не є справедливими та прозорими, позбавляють можливості позивача у терміни, передбачені договором, здійснити оплату, та у майбутньому спричинить застосування штрафних санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії.

Пунктом 10 Додатку № 4 до договору № 14428 сторони встановили, що споживач зобов'язаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка, здійснити оплату рахунка, що направляється йому постачальником електричної енергії. Абзацом 2 даного пункту визначили, що датою отримання рахунка вважається: - при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів); - у випадку вручення рахунка уповноваженому представнику споживача під розпис в журналі, дата зазначена у журналі; - при направленні нарочним - дата вручення споживачу.

Позивач вважає за необхідне викласти абзац 2 у слідуючій редакції: «Датою отримання рахунка вважається: - при направленні рекомендованим листом - дата отримання рекомендованого листа представником Споживача в поштовому відділенні Укрпошти; - у випадку вручення рахунка уповноваженому представнику Споживача під розпис в журналі, дата зазначена в журналі; при направлені нарочним - дата вручення Споживачу».

Розглядаючи спір у даній частині суд враховує таке.

Частиною 9 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що загальні положення та умови договору мають бути справедливими і прозорими, викладеними чітко і ясно, не містити процедурних перешкод, що ускладнюють здійснення прав споживача.

Укладаючи договір № 14428 сторони узгодили усі умови, у тому числі пункт 10 Додатку № 4 до договору, визначивши дату отримання рахунків. Суд враховує, що визначення сторонами у абзаці 2 даного пункту поштового пробігу узгоджується з затвердженими нормативними строками пересилання поштових відправлень.

Пропонуючи визначити, що датою отримання рахунка вважається при направленні рекомендованим листом - дата отримання рекомендованого листа представником споживача в поштовому відділенні Укрпошти, позивач, тим самим, ставить себе у привілейоване становище, оскільки саме від нього залежить отримання/неотримання поштового відправлення (з рахунком) на пошті. Наразі, як зазначив позивач, він отримує рахунки нарочно у відповідача. Крім того, договором врегульовано, що рахунок виписується за підсумками розрахункового періоду (п. 6 Додатку № 4), розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа до 24 годин останнього числа поточного місяця (п. 1 Додатку № 4).

Відповідно до п. 5.23 ПКЕЕ, зміна або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, здійснюється в порядку, визначеному законодавством України.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Доказів істотного порушення відповідачем договору у частині направлення рахунків позивачу та завданої шкоди, із матеріалів справи не вбачається та позивачем не доведено. Позивач лише припускає настання для нього несприятливих умов у вигляді застосування штрафних санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електроенергії.

Статтею 652 ЦК України, яка також вказана позивачем у підставі позову, передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно з частиною 2 даної статті у разі, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1. У момент укладення договору сторони виходили з того, що така істотна зміна обставин не настане; 2. Зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3. Виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4. Із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Частиною 4 ст. 652 ЦК України встановлено, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, закон пов'язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Позивач не надав належних доказів істотного порушення договору відповідачем чи істотних змін обставин, наявності одночасно чотирьох умов, встановлених ст. 652 ЦК України і що має місце винятковий випадок.

Крім того, умови, погоджені сторонами у договорі, - це завжди умови, щодо яких досягнуто згоди за взаємною домовленістю сторін, і які знайшли своє відображення у вигляді їх закріплення сторонами у договорі. Такі умови зберігають свою чинність протягом усього строку (терміну) дії договору, якщо тільки не будуть змінені за взаємною згодою сторін (однією стороною - у випадках, передбачених самим договором або чинним законодавством) або ж не стануть такими, що суперечать чинному законодавству (оскільки у такому випадку погоджені сторонами умови не будуть підлягати до застосування). Суд не може замінювати сторону та її волевиявлення.

Обґрунтовуючи внесення змін у частині включення пункту 9.8 до договору № 14428 позивач зазначив, що у момент укладення договору (листопад 2017 р.) позивач не мав змоги передбачити, що відповідач не буде виконувати свій обов'язок щодо складання та реєстрації податкових накладних та такі дії будуть призводити до збитків споживача. Позивач посилається на норми Податкового кодексу України, якими встановлений обов'язок, у даному випадку відповідача, складати та реєструвати податкові накладні.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав ту обставину, що ним не вписуються та не реєструються податкові накладні з незалежних від нього підстав. Разом із тим, ним не пропущений законодавчо встановлений строк для виписки та реєстрації податкових накладних та у позивача, відповідно, не закінчився строк для включення сум ПДВ до податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Таким чином, обов'язок по складенню, реєстрації та наданню покупцю податкових накладних визначений законодавчо.

Норми ст. 201 ПК України регулюють відносини, пов'язані з оформленням і легітимацією податкової накладної. Визначені обов'язкові правила щодо форми та порядку заповнення податкових накладних; підстави, порядок, умови їх складання і надання; встановлені права й обов'язки учасників податкових відносини, пов'язані зі складанням, наданням та реєстрацією податкової накладної; передбачено наслідки недотримання обов'язкових вимог щодо форми, змісту та інших дій зі складання, надання та реєстрації податкових накладних.

Законодавчо визначені умови - це умови, встановлені імперативно, які поширюють свою дію на відносини сторін незалежно від того, чи погодили сторони таке застосування законодавчих норм до їхніх відносин. Податковий кодекс поширює свою дію на відносини сторін договору незалежно від наявності такої умови у самому договорі.

Крім того, згідно з приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України право на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість зберігається за платником податку протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суд зазначає, що позивач втратить право на включення сум ПДВ, вказаних у відповідних податкових накладних, до складу свого податкового кредиту лише у тому випадку, якщо складені податкові накладні не будуть зареєстровані відповідачем в ЄРПН протягом 1095 календарних днів з дати їх складання. Натепер, згідно з проясненнями сторін, строк у 1905 календарних днів не минув.

Враховуючи наведене, судом відмовляється у задоволенні позовної вимоги у частині включення до договору № 14428 пункту 9.8 у редакції позивача, оскільки останній не надав належних доказів істотного порушення договору відповідачем, істотних змін обставин, наявності одночасно чотирьох умов, встановлених ст. 652 ЦК України, наявності виняткового випадку.

Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними, тому не підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв'язку з цими обставинами суд не бере до уваги посилання позивача на інші письмові докази та нормативні документи.

Керуючись ст.ст. 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Мрія" до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" - відмовити.

Судовий збір залишається за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09 липня 2018 р.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко