ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" червня 2018 р. Cправа № 902/626/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Тростянецької селищної ради, Тростянецького району Вінницької області, смт Тростянець, Тростянецький район, Вінницька область

до: Фізичної особи підприємця Недбай (Сандуляк) Тамари Михайлівни, смтТростянець, Вінницька область

про розірвання договору оренди землі

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

За участю представників:

позивача: Конякін Михайло Сергійович, ордер про надання правової допомоги ВН № 046837 від 15.05.2018 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 766 від 24.10.2012 р., паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 13.11.2017 р.

відповідача: Недбай Тамара Михайлівна, паспорт НОМЕР_2 виданий Тростянецьким РС УДМС України у Вінницькій області 14.08.2014 р.

Дунаєв Іван Борисович, ордер про надання правової допомоги ВН № 041343 від 08.08.2017 р., посвідчення адвоката на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 599 від 28.97.2008 р.

В С Т А Н О В И В :

Тростянецькою селищною радою подано позов до Фізичної особи підприємця Недбай (Сандуляк) Тамари Михайлівни про розірвання договору оренди землі б/н від 29.06.2005 р.

Ухвалою суду від 23.06.2017 р. (суддя Білоус В.В.) за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/626/17 та призначено її до розгляду.

Відповідно до ухвали суду від 11.07.2017 р. відкладено розгляд справи до 08.08.2017 р.

03.08.2017 р. на адресу суду від представника відповідача надійшла заява № б/н від 03.08.2017 р. про зупинення провадження у справі до вирішення Тростянецьким районним судом справи № 147/649/17 (провадження №2-а/147/43/17).

Ухвалою суду від 08.08.2017 р. зупинено провадження у справі № 902/626//17 до закінчення розгляду Тростянецьким районним судом Вінницької області справи № 147/649/17 за адміністративним позовом ФОП Недбай Тамари Михайлівни до Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області про скасування рішення 24 сесії 7 скликання Тростянецької селищної ради № 251 "Про розірвання договору оренди землі" від 25 квітня 2017 року та до отримання господарським судом належним чином завіреної копії процесуального документа за результатами розгляду справи № 147/649/17 (провадження № 2-а/147/43/17).

Указом Президента України від 10.11.2017 р. за № 357/2017 суддю Білоуса В.В. призначено на посаду судді Касаційного господарського суду Верховного Суду.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду Вінницької області від 20.11.2017 р. здійснено повторний автоматичний розподіл справи № 902/626/17 за результатами якого справу було розподілено судді Банаську О.О.

Ухвалою суду від 21.11.2017 р. справу № 902/626/17 прийнято новим складом суду до свого провадження.

12.01.2018 р. та 29.01.20118 р. до суду від позивача надійшла інформація щодо стану розгляду Тростянецьким судом Вінницької області справи № 147/649/17.

17.04.2018 р. на адресу суду від представника Тростянецької селищної ради (позивача) надійшов лист б/н від 16.04.2018 р., в якому зазначено, що постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 р. ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.12.2017 р. про закриття провадження у справі № 147/649/17 залишено без змін. Додатком до листа додано копію постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 р.

Ухвалою суду від 23.04.2018 р. поновлено провадження у справі № 902/626/17 та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 16.05.2018 р.

15.05.2018 р. на адресу суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява б/н від 14.05.2018 р. (вх. № 02.1-34/3939/18 від 15.05.2018 р.), в якій останній просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки площею 0,0136 га по вул. Соборна, с. Тростянець, укладеного між Тростянецькою селищною радою та Сандуляк (Недбай) Тамарою Михайлівною 29.06.2005 р., зареєстрованого в державному реєстрі земель 08.02.2006 р. за № 02. Додатком до позовної заяви додано ряд документів.

Крім того, 15.05.2018 р. до суду від Фізичної особи-підприємця Недбай Тамари Михайлівни надійшов відзив на позовну заяву про розірвання договору оренди землі б/н від 10.05.2018 р.

В судовому засіданні 16.05.2018 р. з метою подання додаткових доказів оголошено перерву до 31.05.2018 р.

31.05.2018 р. відповідачем до суд подано відзив на позовну заяву (уточнену) б/н від 30.05.2018 р.

За результатами підготовчого судового засідання 31.05.2018 р. суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті про що постановлено ухвалу суду від цієї ж дати.

Крім того, ухвалою суду від 31.05.2018 р. з метою здійснення виклику сторін в судове засідання призначено у справі судове засідання для її розгляду по суті на 20.06.2018 р.

20.06.2018 р. позивачем до суду подано попередній орієнтований розрахунок судових витрат б/н від 20.06.2018 р., які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку з розглядом справи.

Розгляд справи здійснюється з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Надавши в судовому засіданні процесуальну оцінку вказаній вище заяві позивача б/н від 14.05.2017 р. (вх. № 02.1-34/3939/18 від 15.05.2018 р.) судом прийнято її до розгляду як таку, що узгоджується із приписами ст.ст. 42, 46 ГПК України, при цьому розцінюється як заява про доповнення позову додатковими обставинами.

У ході розгляду справи представник позивача заявлений позов підтримав в повному обсязі, у тому рахунку із врахуванням позовної заяви (уточненої) б/н від 14.05.2017 р.

Представники відповідача в свою чергу позов не визнали з підстав наведених у поданих ФОП Недбай Т.М. до суду відзивах на позовну заяву та позовну заяву (уточнену).

При цьому в усних поясненнях представник відповідача зазначив, що поряд з розміщеним на земельній ділянці об'єктом торгівлі відповідача розташовано ще три об'єкти торгівлі стосовно яких Тростянецькою селищною радою не ставилось питання про розірвання договору оренди землі та ними продовжується здійснюватись підприємницька діяльність.

Крім того також зазначив, що ФОП Недбай Т.М. пропонувались селищною радою взамін орендованої земельної ділянки 3 (три) земельних ділянки, одна з яких є меншою за площею ніж сам об'єкт торгівлі, а дві інших є непридатними для використання для ведення торгівлі.

Також представником відповідача до суду до закінчення судових дебатів подано заяву від 20.06.2018 р. про вирішення питання розподілу судових витрат в сумі 7 000 грн після ухвалення рішення у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви (уточненої) позивач в якості підстави позовних вимог посилається дострокове розірвання договору оренди у зв'язку з необхідністю її використання для суспільних потреб, а саме проведення реконструкції центральної площі і прилеглої паркової зони.

Зокрема, позивач зазначає, що Тростянецькою селищною радою прийнято ряд рішень, якими вирішено замовити виготовлення проектно-кошторисної документації на проведення робіт на об'єктів благоустрою "Реконструкція центральної площі і прилеглої паркової зони по вул. Соборній, смт Тростянець, звернутись з пропозицією до Недбай (Сандуляк) Т.М. про розірвання договору оренди земельної ділянки по вул.Соборній в с.Тростянець, припинити користування земельною ділянкою шляхом розірвання договору оренди та зобов'язано ФОП Сандуляк Т.М. демонтувати тимчасові споруди торговельного призначення, розташовані на орендовані земельній ділянці.

Крім того, вказує що рішенням сесії Тростянецької селищної ради від 29.08.2017 р. № 304 про внесення доповнень до рішення 24 сесії 7 скликання № 251 від 25.04.2017 р. вирішено п. 2 рішення 24 сесії 7 скликання № 251 від 25.04.2017 р. "Про розірвання договору оренди землі з ФОП Сандуляк Т.М." викласти в новій редакції, а саме: виконавчому комітету селищної ради забезпечити за погодженням із Сандуляк Т.М, яка є власником тимчасової споруди торгівельного призначення, демонтаж та встановлення МАФ силами Тростянецької селищної комунальної установи з благоустрою на одній із запропонованих земельних ділянок, які знаходяться за адресою: вул. Шкільна, 9 (площа земельної ділянки 0,04 га), вул. Соборна, 51 (площа земельної ділянки 0,014 га), вул. Витягайлівська, 1 (площа земельної ділянки 0,012 га) та запропоновано Сандуляк Т.М. заключити договір оренди на одну із перерахованих ділянок, а також відшкодувати фактичні витрати на підставі документально підтверджених даних.

За твердженням позивача, ФОП Недбай (Сандуляк) Т.М. в добровільному порядку відмовилась від розірвання договору оренди землі, хоча їй на сесії селищної ради пропонувались альтернативні рішення даної проблеми.

З огляду на вказане, позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання оренди землі б/н від 29.06.2005 р. в судовому порядку.

В якості правової підстави позовних вимог позивачем визначено приписи ст.321 ЗУ "Про оренду землі", ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщенні, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", ст. 651 ЦК України, ст. 158 ЗК України.

Відповідач у поданих до суду відзивах на позовну заяву позовні вимоги Тростянецької селищної ради не визнає, вважає їх безпідставними, бездоказовими та несправедливими, такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на такі обставини:

- жодних порушень зі сторони відповідача за договором оренди землі від 29.06.2015 р. згідно якого осатаній зобов'язався забезпечити використання земельної ділянки за цільовим призначенням і у відведених нормах, своєчасно вносити орендну плату, встановлено не було;

- позивач бажає розірвати договір оренди землі з надуманих причин, а саме називаючи реконструкцію парку фактичним створенням нового парку;

- на викопіюванні з плану землекористування Тростянецької селищної ради для погодження відведення земельної ділянки для розміщення стаціонарної малої архітектурної форми (магазину) на умовах довгострокової оренди з правом викупу Сандуляк Т.М. по вул. Леніна (паркова зона) чітко видно, що орендована земельна розташована в межах існуючого парку;

- паспорт прив'язки на тимчасову споруду торговельного призначення виготовлено на замовлення відповідача ще у 2005 р. та надано в селищну раду на виконання умов Договору;

- Тростянецькою селищною радою не приймалось жодного рішення про використання орендованої земельної ділянки для розміщення об'єктів, передбачених ч.1 ст. 7 ЗУ "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщенні, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності";

- Тростянецькою селищною радою не надано доказів, які свідчили б, що об'єкти які передбачається розмістити на земельній ділянці неможливо розмістити на іншій земельній ділянці;

- ст. 7 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщенні, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності" передбачено право викупу земельних ділянок, які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, тоді як позивач посилаючись на дану норму закону просить розірвати договір оренди землі, яка є власністю Тростянецької селищної ради, а не викупити земельну ділянку;

- дія Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщенні, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності" не поширюється на суспільні відносини, що виникають у разі вилучення (викупу) земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщенні, які перебувають у державній та/або комунальній власності.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів, слідує, що 29.06.2005 р. між Тростянецькою селищною радою Вінницької області (Орендодавець, Позивач) та Приватним підприємцем Сандуляк Тамарою Михайлівною (Орендар, Відповідач) укладено договір оренди землі (Договір) відповідно до п. 1. якого орендодавець надає, а орендар приймає на підставі рішення 18 сесії Тротсянецької селищної ради 4 скликання від 28.04.2015 р. в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - комерційного, роздрібної торгівлі та комерційних послуг, яка знаходиться за адресою - вул.Леніна (паркова зона) смт Тростянець, Вінницька область на території Тростянецької селищної ради (а.с. 8-9, т. 1).

Згідно із п.п. 2, 15, 16 Договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,0136 га в тому числі: забудовані землі - 0,0136 га. Земельна ділянка передається в оренду для роздрібної торгівлі та комерційних послуг. Цільове призначення земельної ділянки: комерційного використання, роздрібної торгівлі та комерційних послуг.

Пунктом 8 Договору сторонами погоджено, що Договір укладено на двадцять п'ять календарних років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Передача земельної ділянки здійснюється у 3-денний строк після державної реєстрації цього Договору за актом її приймання-передачі (п. 20 Договору).

Відповідно до п.п. 29, 31 Договору орендодавець, наряду з іншим, зобов'язаний передати орне драю у користування земельну ділянку по акту прийому-передачі в строк, що відповідає умовам Договору; не вчиняти дій, які перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою, тоді як орендар зобов'язаний: приступити до використання орендованої земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землів, зареєстрованим у встановленому законом порядку; своєчасно вносити оренду плату; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому договором оренди землі.

Згідно із п. 37 Договору його дія припиняється у разі, зокрема, суспільної необхідності в порядку, встановленому законом.

Дія Договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених Договором, та внаслідок знищення, пошкодження об'єкту оренди, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п. 38 Договору).

Умовами п. 43 Договору сторонами узгоджено, що цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

29.06.2005 р. відповідно до акту приймання-передачі об'єкта оренди позивачем у відповідності з Договором від 29.06.2005 р. земельну ділянку по вул. Леніна (паркова зона) смт Тростянець, Вінницька область передано в користування відповідачу (а.с. 10, т. 1).

08.02.2006 р. вказаний Договір зареєстровано у Вінницькій регіональній філії Державного підприємства "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 02 (а.с. 9 зворот, т. 1).

Також в справі міститься протокол засідання архітектурно-містобудівної ради від 28.04.2005 р. по питанню розташування стаціонарної малої архітектурної форми (торгівельного павільйону) для здійснення підприємницької діяльності ПП Сандуляк Т.М., яким оформлено надання згоди ПП Сандуляк Т.М. на розташування МАФу та дозволено останній замовити проект прив'язки об'єкта, та отримати дозвіл на його спорудження; рішення Тростянецької селищної ради від 28.04.2005 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0136 га ПП Сандуляк Т.М. під розміщення торгової точки - стаціонарної малої архітектурної форми; рішення Тростянецької селищної ради № 85 від 30.06.2005 р. про надання дозволу СПД Сандуляк Т.М. розмістити МАФ для здійснення торгівельної діяльності по вул. Леніна (паркова зона); дозвіл № 1 від 04.07.2005 р. виданий СПД Сандуляк Т.М. на розміщення стаціонарної малої архітектурної форми; викопіювання з плану користування Тростянецької селищної ради для погодження відведення земельної ділянки для розміщення стаціонарної малої архітектурної форми (магазину) на умовах довгострокової оренди з правом викупу Сандуляк Т.М по вул.Леніна (паркова зона); паспорт прив'язки стаціонарної малої архітектурної форми для здійснення ПП Сандуляк Т.М.; акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництво об'єкта від 26.01.2006 р.; реєстраційна справа до Договору оренди земельної ділянки від 29.06.2005 р.; технічний паспорт на будівлю малої архітектурної форми та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання в оренду (а.с. 40-46, 48-104, т. 1).

Крім того наявне свідоцтво про шлюб серії І-АМ № 145811 від 01.07.2014 р. відповідно до якого після укладення шлюбу прізвище Сандуляк Тамари Михайлівни змінено на "Недбай" (а.с. 17, т. 1).

Згідно витягу з документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки вих. № 39/86-16 від 19.02.2016 р. нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 63192,40 грн (а.с. 16, т. 1).

30.03.2016 р. Тростянецькою селищною радою прийнято рішення № 106 відповідно до якого вирішено замовити виготовлення проектно-кошторисної документації на проведення робіт на об'єкті благоустрою "Реконструкція центральної площі і прилеглої паркової зони по вул. Соборній, смт Тростянець" (а.с. 11, т. 1).

Рішенням Тростянецької селищної ради № 200 від 23.12.2016 р. вирішено звернутися до Сандуляк Тамари Михайлівни з пропозицією про розірвання Договору оренди земельної ділянки площею 0,0136 га по вул. Соборній в селищі Тростянець, укладеного 29.06.2005 р., зареєстрованого в Державному реєстрі земель 080.02.2006 р. та запропоновано Сандуляк Т.М. в добровільному порядку демонтувати тимчасову споруду торговельного призначення, розташовану на орендованій земельній ділянці, як таку, що розміщена без дотримання вимог, визначених ст. 28 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 р. (а.с. 12, т. 1).

25.04.2017 р. Тростянецькою селищною радою прийнято рішення № 251, яким вирішено припинити право користування земельним ділянками шляхом розірвання договорів оренди на землю для суспільних потреб (для створення селищного парку) з фізичними особами - підприємцями, зокрема, Сандуляк Тамарою Михайлівною договору оренди земельної ділянки площею 0,0136 га (кадастровий номер :02:013:0039) по вул. Соборній в селищі Тростянець, укладеного 29.06.2005 р. та зобов'язано ФОП Сандуляк Т.М. демонтувати споруди торговельного призначення розташовані на орендованій земельній ділянці в десятиденний термін після реєстрації розірвання договору оренди землі (а.с. 13, т. 1).

Зазначене рішення Тростянецької селищної ради № 251 від 25.04.2017 р. як і попереднє рішення № 200 від 23.12.2016 р. обґрунтовано тим, що генеральним планом селища Тростянець Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області та планом зонування території селища Тростянець орендована земельна ділянка віднесена до земель рекреаційної зони озеленення території загального користування, на якій передбачене та заплановане будівництво єдиного паркового комплексу, що включає зони відпочинку, спортивні та дитячі майданчики, об'єкти обслуговуючої інфраструктури, що унеможливлює перебування існуючої тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності в складі паркового комплексу, що планується до розміщення та унеможливлює розміщення на іншій земельній ділянці.

Згідно пояснювальної записки інспектора із соціальної роботи Максименюк А.А. від 18.05.2018 р. рішення Тростянецької селищної ради № 251 від 25.04.2017 р. вручено Сандуляк Т.П., яка відмовилась від проставляння підпису про його отримання в журналі видачі рішень (а.с. 15, т. 1).

29.08.2017 р. Тростянецькою селищною радою прийнято рішення № 304 про внесення доповнень до рішення 24 сесії 7 скликання № 251 від 25.04.2017 р. відповідно до якого п. 2 рішення 24 сесії 7 скликання № 251 від 25.04.2017 р. "Про розірвання договору оренди землі з ФОП Сандуляк Т.М." викладено в новій редакції, а саме: виконавчому комітету селищної ради забезпечити за погодженням із Сандуляк Т.М, яка є власником тимчасової споруди торгівельного призначення, демонтаж та встановлення МАФ силами Тростянецької селищної комунальної установи з благоустрою на одній із запропонованих земельних ділянок, які знаходяться за адресою: вул. Шкільна, 9, площа земельної ділянки 0,04 га (район НВК "СЗШ І-ІІ ст. № 1 - гімназія"), вул. Соборна, 51, площа земельної ділянки 0,014 га (район паркової зони), вул. Витягайлівська, 1, площа земельної ділянки 0,012 га (район СЗШ № 2, ДНЗ № 4) та запропоновано Сандуляк Т.М. заключити договір оренди на одну із перерахованих ділянок, а також відшкодувати фактичні витрати на підставі документально підтверджених даних (а.с.162, т. 1).

За твердженням позивача, ФОП Недбай (Сандуляк) Т.М. в добровільному порядку відмовилась від розірвання договору оренди землі, хоча їй на сесії селищної ради пропонувались альтернативні рішення даної проблеми.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України).

Згідно із ст. 2 Земельного кодексу України до земельних відносин належать відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Законом України "Про оренду землі" (ЗУ "Про оренду землі") визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Згідно із ч. 1 статті 6 ЗУ "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 1 ст. 15 ЗУ "Про оренду землі" визначено перелік істотних умов договору оренди землі: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно із ст. 13 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (ст. 124 ЗК України).

Відповідно до частини 1 статті 19 ЗУ "Про оренду землі", строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

У відповідності до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За змістом статті 17 ЗУ "Про оренду землі" об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначалось вище укладений між сторонами Договір зареєстровано у Вінницькій регіональній філії Державного підприємства "Центр ДЗК" - 08.02.2006 р.

При цьому умовами п. 8 Договору сторонами визначено, що договір укладено на двадцять п'ять календарних років.

Згідно із п. 43 Договору сторонами встановлено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Таким чином, строк дії Договору оренди, з урахуванням зазначеного, узгоджений сторонами до 08.02.2031 р.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті статі 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Згідно із п. 37 Договору його дія припиняється у разі, зокрема, суспільної необхідності в порядку, встановленому законом.

Статтею 321 Закону України "Про оренду землі" врегульовано порядок розірвання договору оренди земельної ділянки державної чи комунальної власності у разі необхідності надання її для суспільних потреб.

Так, згідно із абз. 1, 3, 6-7 статті 321 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди земельної ділянки державної чи комунальної власності може бути розірваний у разі прийняття рішення про використання земельної ділянки для розміщення об'єктів, визначених частиною першою статті 7 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності". Вимога про розірвання договору оренди, зазначена у частині другій цієї статті, може бути пред'явлена органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, уповноваженими надавати земельні ділянки для суспільних потреб відповідно до статті 122 Земельного кодексу України, а також однією із сторін цього договору. У разі недосягнення сторонами договору згоди щодо розірвання договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. У рішенні органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про використання земельної ділянки державної чи комунальної власності, яка перебуває в оренді, для суспільних потреб зазначаються: площа, місцезнаходження земельної ділянки або її частини, кадастровий номер земельної ділянки (за наявності); договори оренди землі, що підлягають розірванню; суспільні потреби, для задоволення яких здійснюється розірвання договорів оренди землі; особа, якій після розірвання договору оренди передається земельна ділянка для задоволення суспільних потреб, з визначенням умов такої передачі.

Відповідно до абз. 8 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та в порядку, визначених цим Законом, мають право викупу земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для таких суспільних потреб, зокрема як створення міських парків, будівництво дошкільних навчальних закладів, майданчиків відпочинку, стадіонів та кладовищ.

Абзацом 4 статті 321 ЗУ "Про оренду землі" визначено умови за яких допускається розірвання договору в порядку визначеному зазначеною статтею Закону.

Зокрема, розірвання договору оренди земельної ділянки в порядку, визначеному цією статтею, допускається у разі, якщо об'єкти, які передбачається розмістити на земельній ділянці, неможливо розмістити на іншій земельній ділянці або якщо розміщення таких об'єктів на інших земельних ділянках завдасть значних матеріальних збитків або спричинить негативні екологічні наслідки для відповідної територіальної громади, суспільства чи держави в цілому.

Тлумачення наведеної вище норми приводить суд до висновку про те, що розірвання договору оренди землі в порядку статті 321 ЗУ "Про оренду землі" враховуючи зміст даної статі допускається лише за наявності однієї з вищевказаних умов.

При цьому характерною умовою для розірвання договору з підстав визначеною вказаною статтею Закону є також те, що об'єкт який передбачається розмістити на земельній ділянці має бути новоствореним об'єктом.

Крім того у абз. 5 зазначеної статті Закону вказано, що розірвання договору оренди земельної ділянки у разі прийняття рішення про надання її для суспільних потреб здійснюється за умови повного відшкодування орендарю і третім особам збитків, спричинених цим, зокрема витрат, пов'язаних з виділенням частини земельної ділянки в окрему земельну ділянку та укладенням нового договору оренди.

Як слідує з матеріалів справи позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на прийняття Тростянецькою селищною радою рішень якими вирішено замовити виготовлення проектно-кошторисної документації на проведення робіт на об'єкті благоустрою "Реконструкція центральної площі і прилеглої паркової зони по вул. Соборній, смт Тростянець", припинити право ФОП Сандуляк Т.М. користування орендованою земельною ділянкою шляхом розірвання договору оренди від 29.06.2005 р. та запропоновано орендарю в добровільному порядку демонтувати споруди торговельного призначення розташовані на орендованій земельній ділянці.

Також позивач вказує, що прийнятому рішенні № 304 від 29.08.2017 р. Тростянецькою селищною радою доручено виконавчому комітету селищної ради забезпечити за погодженням із Сандуляк Т.М, яка є власником тимчасової споруди торгівельного призначення, демонтаж та встановлення МАФ силами Тростянецької селищної комунальної установи з благоустрою на одній із запропонованих земельних ділянок, які знаходяться за адресою: вул. Шкільна, 9, площа земельної ділянки 0,04 га (район НВК "СЗШ І-ІІ ст. № 1 - гімназія"), вул. Соборна, 51, площа земельної ділянки 0,014 га (район паркової зони), вул. Витягайлівська, 1, площа земельної ділянки 0,012 га (район СЗШ № 2, ДНЗ № 4) та запропоновано Сандуляк Т.М. заключити договір оренди на одну із перерахованих ділянок, а також відшкодувати фактичні витрати на підставі документально підтверджених даних.

На підтвердження зазначеного позивачем долучено до матеріалів справи відповідні рішення Тростянецької селищної ради.

В обґрунтування правової підстави позову позивач посилається на приписи ст.321 ЗУ "Про оренду землі".

Отже, такими що підлягає з'ясуванню в межах даної справи є встановлення наявності підстав для розірвання договору в контексті норм статті 321 Закону України "Про оренду землі".

В той же час позивачем, всупереч положенням статті 321 Закону України "Про оренду землі" не доведено наявності жодної з умов визнаних абз. 4 зазначеної статті за яких допускається розірвання договору в порядку визначеному даною статтею.

Так позивачем не доведено та не надано суду жодного доказу, що територія на якій заплановано реконструкцію паркової зони поглинає (охоплює) земельну ділянку відповідача.

Зокрема не надано програми, плану реконструкції, які б підтверджували обсяги та її масштаб проведення.

Крім того не надано доказів неможливості суміщення розташованого на орендованій земельній ділянці майна відповідача із рештою об'єктів інфраструктури враховуючи її розташування на межі паркової зони, що стверджується наявним в справі викопіюванням з плану користування Тростянецької селищної ради для погодження відведення земельної ділянки для розміщення стаціонарної малої архітектурної форми (магазину) на умовах довгострокової оренди з правом викупу Сандуляк Т.М по вул.Леніна (паркова зона) (а.с. 46, т. 1).

Також, як слідує зі змісту згаданого вище викопіюванням з плану користування Тростянецької селищної ради та безпосередньо підтверджується поясненнями відповідача поряд з орендованою ФОМ Недбай (Сандуляк) Т.М. земельною ділянкою розташовано три об'єкта підприємницької діяльності стосовно яких Тростянецькою селищною радою не ставилось питання про розірвання договору оренди землі. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Окрім того, розірвання договору оренди земельної ділянки у разі прийняття рішення про надання її для суспільних потреб здійснюється за умови повного відшкодування орендарю і третім особам збитків, спричинених цим.

Тобто за своєю спрямованістю ст. 321 Закону має компенсаторний характер, що обумовлюється, насамперед, безвинним позбавленням особи речових прав на земельну ділянку - права оренди.

Поряд з цим позивачем не надано жодних доказів на підтвердження відшкодування орендарю збитків, які будуть спричинені розірвання договору оренди землі. При цьому матеріали справи не містять жодного розрахунку вказаних збитків та суми їх відшкодування.

Разом з тим, у рішенні № 304 від 29.08.2017 р. запропоновано ФОП Сандуляк (Недбай) Т.М. укласти договір оренди на одну із перерахованих земельних ділянок, одна я яких є меншою ніж об'єкт оренди відповідача (площа орендованої земельної ділянки 0,0136 га, тоді як площа запропонованої земельної ділянки 0,012 га (район СЗШ № 2, ДНЗ № 4), а решта дві ділянки - площа земельної ділянки 0,04 га (район НВК "СЗШ І-ІІ ст. № 1 - гімназія") та площа земельної ділянки 0,014 га (район паркової зони) є непридатними для ведення підприємницької діяльності на чому безпосередньо наголошено представником відповідача в судовому засіданні.

Між тим, суд також констатує, що об'єкт, реконструкція якого запланована позивачем, не є новоствореним об'єктом та розміщення якого на інших земельних ділянках може завдати значних матеріальних збитків та спричинити негативні екологічні наслідки для відповідної територіальної громади, суспільства чи держави в цілому.

Окрім того, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження факту неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором оренди землі б/н від 29.06.2005 р.

В свою чергу ст. 5 Земельного кодексу України визначено, що земельне законодавство базується на таких принципах: в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; ґ) забезпечення гарантій прав на землю.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов'язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб'єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" № 30985/96).

Концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном". До таких активів може відноситися право оренди (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" від 25.03.1999 р., заява № 311107/96, п. 54).

Втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права оренди земельної ділянки за умови діючого Договору є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), що ратифікований Законом України 475/97-ВР від 17 липня 1997 року.

Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своє власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини ст. 1 Першого протоколу до конвенції містить три чітких норми:

- перша, викладена в першому реченні п. 1, є загальною за своєю природою та закріплює принцип мирного володіння майном;

- друга, що міститься в другому реченні п. 1, стосується позбавлення власності та містить умови такого позбавлення;

- третя, викладена в п. 2, визнає право держав, серед іншого, здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.

Ці норми не є окремими, вони пов'язані між собою. Друга та третя стосуються певних випадків, за яких допускається втручання в право на мирне володіння майном. Отже, їх слід тлумачити у світлі загального принципу, викладеного в першій нормі (рішення у справах "Ян та інші проти Німеччини" та Холдинг "Совтрансавто" проти України").

У своїх висновках Суд неодноразово нагадував, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції"). Вимога досягнення такого балансу відображена в цілому в побудові ст.1 Першого протоколу, включно з другим реченням, яке необхідно розуміти у світлі загального принципу, викладеного в першому реченні. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (рішення у справі "Прессос компанія Навєра С.А." та інші проти Бельгії").

Мета досягнення справедливого балансу інтересів суспільних (публічних) і приватних полягає у необхідності дотримання розумного співвідношення між засобами, що використовуються, та цілями, які повинні бути досягнуті. При цьому суд повинен забезпечувати справедливий баланс між інтересами усіх причетних осіб та загальним інтересом забезпечення дотримання верховенства права (справи "Еванс проти сполученого Королівства", "Булвес" АД проти Болгарії", "Дубецька та інші проти України" "Гримковська проти України", "Хабровські проти України" тощо).

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Федоренко проти України" зазначено про необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини, а також пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Вирішуючи, чи було дотримано цієї вимоги, Суд виходить із того, що держава має широку свободу розсуду як щодо вибору способу вжиття заходів, так і щодо встановлення того, чи виправдані наслідки вжиття таких заходів з огляду на загальний інтерес для досягнення мети певного закону. Суд обов'язково визначає, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом особи на "мирне володіння майном" у розумінні першого речення ст.1 Першого протоколу (рішення у справі "Звольський та Звольська проти Республіки Чехія").

Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982 р., "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986 р., "Щокін проти України" від 14.10.2010 р., "Сєрков проти України" від 07.07.2011 р., "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000 р., "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009 р., "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 р., "East/West Alliance Limited проти України" від 23.01.2014 р.) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Приймаючи рішення у даній справі судом враховуються правомірність набуття відповідачем права користування земельною ділянкою згідно Договору оренди, використання її відповідачем згідно цільового призначення вказаного у рішенні про надання земельної ділянки у користування та договорі оренди землі, право мирного володіння майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку, яке виникло у відповідача після укладення договору оренди, правомірність очікувань пов'язаних з набуття у користування земельної ділянки (відповідач з укладенням договору оренди розраховував на певний стан речей, зокрема її використання у підприємницькій діяльності та як наслідок отримання від вказаного матеріального прибутку), правові наслідки які будуть спричинені розірванням договору оренди зазначеної ділянки внаслідок чого відповідач буде можливості її використовувати у цілях яких остання надавалась йому у користування, що як наслідок є непропорційним втручання у мирне володіння майном.

Тобто відбудеться втручання у право користування майном, право на яке набуто та зареєстровано правомірно у відповідності до норм законодавства.

Крім того взято до уваги факт відсутності в матеріалах справи жодних доказів на підтвердження площі об'єкта реконструкції та той факт, що орендована відповідачем земельна ділянка розташована на межі паркової зони, що в своїй сукупності дозволяє стверджувати про відсутність порушень суспільного інтересу зі сторони відповідача пов'язаних з використанням останнім даної земельної ділянки

Таким чином, надавши оцінку заявленим вимогам позивача із урахуванням визначеної підстави позову та наданих на її підтвердження доказів, суд дійшов висновку про відсутність для задоволення позову Тростянецької селищної ради про розірвання договору оренди землі б/н від 29.06.2005 р. укладеного з ФОП Сандуляк (Недбай) Т.М.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч.1 статтею 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Натомість позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження обставин які могли б слугувати підставою для розірвання договору оренди землі в порядку статті 321 ЗУ "Про оренду землі".

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності суд дійшов висновку, що заявлений із наведених у позовній заяві (з урахування уточнень) підстав позов задоволенню не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду підлягають віднесенню на позивача відповідно до ст.129 ГПК України.

Заяву представника відповідача б/н від 20.06.2018 р. про вирішення питання розподілу судових витрат в сумі 7 000 грн після ухвалення рішення у справі задовольнити відповідно до ч. 2 ст. 221 ГПК України, призначивши судове засідання для вирішення питання про судові витрати відповідача на 04.07.2018 р. та зобов'язати відповідача в строк до 27.06.2018 р. надати суду докази щодо розміру, понесених нею судових витрат.

20.06.2018 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення із зазначенням про відкладення складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позову Тростянецької селищної ради до Фізичної особи підприємця Недбай (Сандуляк) Тамари Михайлівни про розірвання договору оренди землі б/н від 29.06.2005 р. відмовити повністю.

2. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати відповідача на 04 липня 2018 року на 15:00 в приміщенні Господарського суду Вінницької області (вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, 4-й поверх).

5. Повідомити про судове засідання для вирішення питання про судові витрати відповідача Тростянецьку селищну раду, як позивача, Фізичну особу підприємця Недбай (Сандуляк) Тамару Михайлівну, як відповідача, явку яких визнати обов'язковою.

6. Зобов'язати відповідача в строк до 27 червня 2018 року надати суду докази щодо розміру, понесених нею судових витрат.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 02 липня 2018 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 4 прим.:

1 - до справи.

2, 3 - позивачу - вул. Соборна,77, смт Тростянець, Тростянецький район, Вінницька область, 24300; вул.З. Космодем'янської, 3, смт Тростянець, Тростянецький район, Вінницька область, 24300.

4 - відповідачу - АДРЕСА_1.