ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2018 р.Справа № 922/1174/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аір-Принт", м. Прилуки

до Приватного акціонерного товариства "Харківський хлібокомбінат "Слобожанський" м. Харків

про стягнення 610566,08 грн.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (ордер № 033460 від 20.04.2018 р.)

відповідача не зявився

Участь представника позивача у судовому засіданні була забезпечена в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої було доручено Прилуцькому міськрайонному суду Чернігівської області.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аір-Принт" звернулось до господарського суду з позовом до приватного акціонерного товариства "Харківський хлібокомбінат "Слобожанський" про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмір 610566,08 грн., яка складається з 494000,00 грн. основного боргу, 71244,30 грн. пені, 36584,57 грн. інфляційних збитків, 8737,21 грн. - 3% річних. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 0404/2016 від 04.04.2016 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07 травня 2018 року прийнято позовну заяву ТОВ "Аір-Принт" до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/1174/18, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 05.06.2018 р. об 11:00.

Протягом проведення підготовчого провадження відповідачем жодних заяв по суті чи клопотань, повязаних з розглядом справи, до матеріалів справи не надано, при цьому про розгляд справи відповідач був повідомлений належним чином.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/1174/18 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 20.06.2018 року о 12:30.

У судовому засіданні 20.06.2018 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 07.05.2018 року відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву, докази, що підтверджують заперечення проти позову, та попереджено про те, що суд може вирішити справу за наявними в ній матеріалами, у разі ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи по суті, відзиву на позовну заяву не подано, правом на участь у судовому засіданні не скористався, суд вирішив справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази надані до суду, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

04 квітня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аір-Принт" (позивач, постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Харківський Хлібокомбінат "Слобожанський" (відповідач, покупець) був укладений договір поставки № 0404/2016, за умовами якого постачальник зобов'язався передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити пакувальні плівку з друком, надалі «товар», в кількості, асортименті та по ціпам вказаними в узгоджених сторонами специфікаціях та накладних, які є невід'ємною частиною Договору.

Згідно п. 1.4. договору перехід права власності на товар до покупця виникає з моменту передачі йому товару постачальником та підписання видаткових накладних.

Відповідно до п.4.1. договору ціна товару, що передається по діючому договору, вказується в узгоджених специфікаціях та накладних, які є невід'ємною частиною договору.

Згідно п.4.5 договору загальна сума даного договору визначається як сума усіх накладних, складених відповідно до умов даного договору протягом терміну його дії і відповідно до яких було поставлено товар.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами мають тривалий характер, зокрема позивач за період з 19.05.2017 р. по 06.10.2017 р. на виконання своїх зобов'язань за спірним договором, передав у власність відповідача товар на загальну суму 504289,72 грн. за 15 видатковими накладними:

- № 450 від 19 травня 2017 року на суму 48 099.38 грн.;

- № 492 від 06 червня 2017 року на суму 61 294,55 грн.;

- № 589 від 29 червня 2017 року на суму 15 263,26грн.;

- № 615 від 04 липня 2017 року на суму 12 805,55грн.;

- № 651 від 17 липня 2017 року на суму 37 186,27грн.;

- № 652 від 17 липня 2017 року на суму 4 200,00грн.;

- № 713 від 01 серпня 2017 року на суму 10 651,80грн.;

- № 719 від 03 серпня 2017 року на суму 13 405,70грн.;

- № 824 від 07 вересня 2017 року на суму 84 825,09грн.;

- № 843 від 14 вересня 2017 року на суму 13 299,72 грн.;

- № 857 від 19 вересня 2017 року на суму 54 711,25грн.;

- № 846 від 15 вересня 2017 року на суму 20 604,37грн.;

- № 892 від 29 вересня 2017 року на суму 55 334,54грн.;

- № 918 від 05 жовтня 2017 року на суму 13 258,38грн.;

- № 925 від 06 жовтня 2017 року на суму 59 349,86грн..

Вищенаведені дії позивача підтверджуються наданими позивачем видатковими накладними, копії яких залучені до матеріалів справи.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк виконання зобов'язання відповідача по оплаті вартості поставленого на його користь товару встановлено положеннями п. 4.3. договору поставки № 0404/2016 від 04.04.2016 р. і складає 20 банківських днів з моменту передачі товару підтвердженого видатковою накладною.

Як вказує позивач, у позовній заяві, встановлено з наданих до матеріалів справи документів, зокрема акту звірки взаєморозрахунків станом на 30.11.2017 р. та не спростовано відповідачем, позивачем за спірний період дії договору (з 19.05.2017 р. по 06.10.2017 р.) було поставлено відповідачу, та відповідно отримано останнім товар на загальну суму 504289,72 грн., в свою чергу сплачено відповідачем за отриманий у цей період товар грошові кошти у розмірі 10289,72 грн.

Таким чином, відповідач розрахунок за отриманий від позивача за договором за спірний період у повному обсязі не здійснив, у зв'язку з чим, у останнього виникла перед позивачем заборгованість за поставлений за договором № 0404/2016 від 04.04.2016 р., яка станом на час розгляду справи становить 49400,00 грн.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, не надання відповідачем доказів здійснення своєчасної оплати поставленого товару, або обґрунтованих заперечень проти вимог позивача, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого ТОВ "Аір-Принт" за договором № 0404/2016 від 04.04.2016 р. товару на суму 49400,00 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З приписами статей 13, 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи містять докази виконання позивачем взятих на себе зобовязань за договором щодо поставки відповідачу товару та не містять доказів в підтвердження оплати відповідачем заборгованості за поставлений товар, що є предметом позову, при цьому учасниками справи не зазначено про існування таких доказів.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач не надав суду належних доказів виконання домовленості або вмотивованих заперечень проти неї, а також враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, вимоги позивача в сумі основного боргу у розмірі 49400,00 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга ст.549 Цивільного кодексу України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя ст.549 Цивільного кодексу України)

Умовами договору поставки № 0404/2016 від 04.04.2016 р., а саме в п.8.3. сторони дійшли згоди про те, що покупець за порушення терміну, визначеного у п.4.3 цього договору зобов'язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Враховуючи встановлену у договорі відповідальність за неналежне виконання умов договору у вигляді стягнення пені, приймаючи до уваги прострочення здійснення оплат за поставлений товар, перевіривши зроблений позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 71244,30 грн., нарахованої за період з 22.06.2017 р. по 18.05.2018 р. окремо по кожному факту поставки з урахуванням шестимісячного строку нарахування, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню як правомірна.

Крім того, у звязку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо своєчасної оплати отриманого товару, позивач, на підставі ч. 2 ст. 625 ГПК України, просить суд стягнути з відповідачів 3% річних за період з 22.06.2017 по 24.04.2018 у розмірі 8737,21 грн. та інфляційні втрати за період з липня 2017 по березень 2018 у розмірі 36584,57 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивачем окремо по кожній поставці за загальний період з липня 2017 по березень 2018 зроблений розрахунок інфляційних втрат, сума яких складає 36584,57 грн., та 3% річних за період з 22.06.2017 по 24.04.2018, сума яких складає 8737,21 грн., надані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства та відносинам, що склалися між сторонами, а тому нараховані суми інфляційних втрат та 3% річних підлягають стягненню з відповідача.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами п. п. 1-2 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як свідчать матеріали справи, у зв'язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача, останній звернувся до адвоката ОСОБА_1, з метою надання йому юридичних послуг з приводу захисту інтересів в суді за позовом до ПАТ "Харківський Хлібокомбінат "Слобожанський" , про що було укладено відповідний договір про надання правничої допомоги від 20.04.2018 .

Факт надання юридичних послуг адвокатом ОСОБА_1 та їх оплата підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових касових ордерів від 20.04.2018 р., від 23.04.2018 р. та від 24.04.2018 р. на загальну суму 20000,00 грн. та детальним описом виконаної роботи.

Враховуючи викладене, а також те, що факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та сума таких витрат підтверджується матеріалами справи, а відповідач в порядку, визначеному п. 5 ст. 126 ГПК України не звертався до суду з клопотанням про їх зменшення, суд приходить до висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягнувши з останнього на користь позивача 20000,00 грн. витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги у даній справі задоволено у повному обсязі, тому судовий збір у розмірі 9158,49 грн. покладається на відповідача та підлягає стягненню з останнього на користь позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 165, 202, ч. 6. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківський Хлібокомбінат "Слобожанський" (61029, м. Харків, Салтівське шосе, 129; ідент. код 00381870) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Аір-Принт" (17500, Чернігівська обл., м. Прилуки, вул. Межова, буд. 1; ідент. код 36264565) заборгованість за договором поставки № 0404/2016 від 04 квітня 2016 року в сумі 494000,00 грн., пеню в сумі 71244,30 грн., 3% річних в сумі 8737,21 грн., інфляційні втрати в сумі 36584,57 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн. та 9158,49 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 02.07.2018 р.

Суддя ОСОБА_2