ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2018 р.           м. Київ            Справа № 911/926/18

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом                    товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка Друк», м. Львів

до                              товариства з обмеженою відповідальністю «Березанська птахофабрика», с. Садове Баришівського району

про                              стягнення 110 911,84 грн.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка Друк» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Березанська птахофабрика» (відповідач) про стягнення 110 911,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № СК17-1 від 20.09.2017, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у зв’язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 51 848,64 грн., з огляду на наявність якої нараховані 7 214,56 грн. пені та 51 848,64 грн. штрафу.

Разом з цим, в прохальній частині позовної заяви, товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка Друк» просить суд здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.05.2015 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/926/18, задоволено клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено відповідачу строк для подання заяв із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву із додержаннями вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України - п'ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу ухвали суду від 15.05.2018 про відкриття провадження у справі № 911/926/18, відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надіслав, доказів повної або часткової сплати ним заборгованості, яка є предметом даного спору, не надав, клопотань про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву від відповідача не надходило. Суд вважає, що у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для ухвалення рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Ніка Друк» (позивач, постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Березанська птахофабрика» (відповідач, покупець) укладений Договір поставки № СК17-1, відповідно до умов п. 1.1, 1.2 якого продавець зобов’язується передати у власність покупця товар, найменування, одиниця виміру, загальна кількість та ціна якого визначаються у видаткових накладних, а покупець зобов’язується прийняти такий товар та оплатити його вартість.

Факт приймання-передачі товару підтверджується видатковою накладною підписаною представниками від обох сторін. Датою отримання партії товару покупцем вважається дата видаткової накладної (п.п. 3.5, 3.6 договору).

Розрахунки здійснюються покупцем протягом 10 календарних днів з дати отримання товару на підставі видаткової накладної, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця в національній валюті України (п. 2.3 договору).

Умовами п.п. 9.1, 9.2 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017 включно, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов’язань. Договір вважається кожного разу пролонгованим на таких самих умовах на кожен наступний календарний рік за умови відсутності письмових заперечень сторін.

Так, на виконання умов договору, позивачем згідно з видатковими накладними № 110326 від 03.11.2017 на суму 14 402,88 грн., № 111021 від 10.11.2017 на суму 2 160,00 грн., № 112310 від 23.11.2017 на суму 28 805,76 грн., № 112926 від 29.11.2017 на суму 6 480,00 грн., поставлено, а відповідачем прийнято товар, всього на загальну суму 51 848,64 грн. Вказані видаткові накладні підписані в двосторонньому порядку та скріплені печатками юридичних осіб.

Претензій від відповідача щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять.

Підписання покупцем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарської операції і є підставою виникнення обов’язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Однак, як стверджує позивач та підтверджується матеріалами справи, відповідач в порушення взятих на себе зобов’язань, вартість отриманого товару в сумі 51 848,64 грн. не сплатив.

Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача із вимогами № 28/03-3 від 28.03.2018, № 13/04 від 13.04.2018, в яких просив здійснити оплату отриманого товару. Докази направлення вимог наявні в матеріалах справи.

Однак, вимоги позивача залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач, відзиву на позов, контррозрахунку суми боргу або доказів оплати заборгованості за Договором поставки № СК17-1 від 20.09.2017 до суду не надіслав.

Отже, факт порушення відповідачем зобов’язань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача в частині оплати переданого позивачем на підставі Договору поставки № СК17-1 від 20.09.2017 товару, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості в сумі 51 848,64 грн. відповідає фактичним обставинам справи та наявним доказам, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У зв’язку із неналежним виконання відповідачем умов договору, в частині своєчасної оплати отриманого товару позивач, на підставі п.п. 6.2, 6.2.1 договору просить суд стягнути з відповідача 7 214,56 грн. пені, нарахованої від сум заборгованості по кожній видатковій накладній окремо та 51 848,64 грн. штрафу, нарахованого від вартості поставленого та не оплаченого товару.

Умовами п. 6.2 договору визначено, що у разі порушення строків оплати товару, покупець зобов’язується сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за поставлену партію товару за кожен день прострочення.

Умовами п. 6.2.1 договору визначено, що незважаючи на будь-які інші штрафні санкції, у разі порушення строку оплати партії товару покупцем на 90 календарних днів, покупець зобов’язується сплатити штраф в розмірі вартості поставленого та неоплаченого товару. Датою початку прострочення оплати товару, вважається дата видаткової накладної.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Суд також звертається до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 27.04.2012 у справі № 06/5026/1052/2011, згідно з якою одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Враховуючи наведене погодження сторонами в договорі відповідальності у вигляді сплати пені за прострочення виконання зобов'язання, а також штрафу за допущення прострочення понад 90 днів, відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України, а також приписам статей 546 ЦК України, статті 231 ГК України, тому одночасне стягнення вказаних штрафних санкцій не суперечить статті 61 Конституції України.

До зазначеної правової позиції Верховного Суду України також звертається Верховний Суд у своїй постанові від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що розрахунок пені та штрафу, наявний в матеріалах справи є арифметично вірним, вимоги позивача про стягнення з відповідача 7 214,56 грн. пені та 51 848,64 грн. штрафу визнаються судом та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Березанська птахофабрика» (07534, Київська область, Баришівський район, с. Садове, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка Друк» (79020, м. Львів, проспект Чорновола, 67-Г, ) 51 848 (п’ятдесят одну тисячу вісімсот сорок вісім) грн. 64 коп. заборгованості, 7 214 (сім тисячі двісті чотирнадцять) грн. 56 коп. пені, 51 848 (п’ятдесят одну тисячу вісімсот сорок вісім) грн. 64 коп. штрафу та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 05.07.2018.

Суддя                                 О.О. Христенко