ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2018 року м. Дніпро Справа № 904/10084/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання: Крицькій Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сармат"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Суховаров А.В.), ухвалене у м. Дніпро 13.03.2018р. о 12.23. (дата складання повного тексту рішення 21.03.2018) у справі № 904/10084/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного підприємства "Сармат", смт. Широке, Широківський район,

Дніпропетровська область

про стягнення 173 966,04 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017р. Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Сармат" про стягнення збору за зберігання вантажу в сумі 136 676,64грн. та плати за користування вагонами у сумі 37289,40 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018р. у справі № 904/10084/17 позов задоволено; стягнуто з Приватного підприємства "Сармат" на користь Публічного акціонерне товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" збір за зберігання вантажу в сумі 136 676,64 грн., 37289,40 грн. плати за користування вагонами та 2609,50 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Приватне підприємство "Сармат" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018р. у справі № 904/10084/17 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Так, в обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на відсутність вини відповідача у затримці вагонів, оскільки працівниками позивача було затримано час розвантаження поданих відповідачу вагонів, внаслідок чого відбулася несвоєчасна подача наступних вагонів для розвантаження.

Також, відповідач зазначає, що позивачем не надано до справи повного детального розрахунку, нарахованого збору за зберігання вантажу та плати за користування вагонами, а судом першої інстанції не було витребувано від позивача такого розрахунку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.05.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Сармат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018р. у справі № 904/10084/17; учасникам справи встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу, відповіді на відзив, заперечень, пояснень, відповіді на пояснення, клопотань, заяв, додаткових доказів.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.05.2018р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 18.06.2018р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.06.2018р. розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 09.07.2018р.

Представник відповідача у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу.

Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу безпідставною, посилаючись при цьому на доведення ним належними доказами затримання вагонів з вини вантажоодержувача, що є підставою для нарахування плати за користування спірними вагонами та збору за зберігання вантажу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 30.11.2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір № ПР/М-11667/нюп про організацію перевезень вантажів по залізницях України, предметом якого є регулювання взаємовідносин сторін, що пов'язані з організацією та здійсненням перевезень вантажів у експортно-імпортному та внутрішньодержавному сполученнях, а також наданням додаткових послуг за перевезення по території України по узгодженим тарифам і ставкам.

17.05.2017 року між сторонами укладено договір № ПР/МЧ-3-17/263НЮдч/23 надання комплексу послуг пов'язаних з переробкою вантажів та експедируванням, відповідно до умов якого виконавець надає замовнику комплекс послуг пов'язаних з переробкою вантажів по станції Мелітополь та експедируванням по Регіональній філії "Придніпровська залізниця".

В травні-липні 2017 року в адресу Приватного підприємства Сармат на станцію Мелітополь Придніпровської залізниці прибували вагони з вантажем (гематит) за залізничними перевізними документами №45382884, №45727534, №45444221, №45825460, №46126561, №46301289, №46586558, №46713806, які простояли в очікуванні вивантаження на станційній колії більше терміну безоплатного зберігання.

Предметом даного судового розгляду є вимоги перевізника до вантажоодержувача про стягнення заборгованості за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у зв'язку з затримкою вагонів з вини вантажоодержувача.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов'язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень.

Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (частина 1, частина 2 статті 8 Закону України "Про залізничний транспорт").

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 затверджений Статут залізниць України, який згідно статті 2 визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під'їзні колії) (стаття 3 Статуту).

В статті 5 Статут залізниць України зазначено, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (далі Правила) та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Мінтранспорту та зв'язку України від 25.02.1999 №113, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23.

Пунктом 4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ названих Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За приписами пункту 8 розділу ІІІ Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Пунктом 3 Правил складання актів, затверджених наказом Мінтранспорту України від 28.05.2002 року № 334 передбачено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача.

Пунктом 5 Правил зберігання вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за № 866/5087 від 24.11.2000 року, передбачено, що у разі не вивезення одержувачем вантажу з місць загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом.

Розділом 2 пунктом 2.3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (далі- Тарифне керівництво №1) передбачено, що за зберігання у вагонах вантажів, що мають вивантажуватись на місцях загального і незагального користування, але не подані під навантаження з вини одержувача, збір справляється після закінчення терміну безоплатного зберігання, що визначається з 24-ої години дати повідомлення одержувача про прибуття вантажу.

Отже, як вірно вказано судом першої інстанції саме на відповідача, як на сторону перевізного процесу по залізничними перевізними документами №45382884, №45727534, №45444221, №45825460, №46126561, №46301289, №46586558, №46713806 покладено обовязок прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу у термін не пізніше 24 години з моменту отримання повідомлення про прибуття вантажу, факт передачі повідомлення фіксується у книзі повідомлень встановленої форми ГУ-2.

Оскільки відповідачем не було своєчасно вивезено вагтаж, то після закінчену терміну безоплатного зберігання вантажу залізницею було складено акти загальної форми про затримку вагонів на станції призначення, а саме:

1) за накладною №45382884 початок затримки акт загальної форми від 31.05.2017 року №1009, кінець - акт загальної форми від 31.05.2017 №1008, 01.06.2017 №1016, №1017, від 02.06.2017 №0290, №0291;

2) за накладною №45444221 початок затримки акт загальної форми від 02.06.2017 року №1020, №1024, від 03.06.2017 №1036, кінець - акт загальної форми від 02.06.2017 №1021, від 03.06.2017 №1027, від 04.06.2017 №1042, №0292, №0293, від 05.06.2017 №0296;

3) за накладною №45727534 початок затримки акт загальної форми від 07.06.2017 року №1071, від 08.06.2017 №1082, кінець - акт загальної форми від 08.06.2017 №1073, від 09.06.2017 №1084, №0312;

4) за накладною №45825460 початок затримки акт загальної форми від 10.06.2017 року №1091, кінець - акт загальної форми від 12.06.2017 №1100, від 13.06.2017 №0319;

5) за накладною №46126561 початок затримки акт загальної форми від 18.06.2017 року №1051, кінець - акт загальної форми від 19.06.2017 №1163, від 20.06.2017 №0328;

6) за накладною №46301289 початок затримки акт загальної форми від 23.06.2017 року №1208, від 26.06.2017 №1227, №207, від 29.06.2017 №214, кінець - акт загальної форми від 24.06.2017 №1219, від 27.06.2017 №1231, №210 від 28.06.2017 №0336, від 29.06.2017 №216;

7) за накладною №46586558 початок затримки акт загальної форми від 30.06.2017 року №1241, №0344, кінець - акт загальної форми від 30.06.2017 №1244, від 01.07.2017 №0349;

8) за накладною №46713806 - початок затримки акт загальної форми від 05.07.2017 року №1259, кінець - акт загальної форми від 02.07.2017 №0351, від 05.07.2017 №1266, від 06.07.2017 №0362, від 07.07.2017 №0363.

Акти загальної форми підписані повноважними представниками залізниці та з боку представника підприємства відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

Факти передачі/забирання вагонів вантажоодержувачу підтверджується памятками подавання/забирання вагонів, зокрема: перевізний документ №45382884 - подавання №401/забирання № 402, перевізний документ №45444221 - подавання №416, №411, №412, №416, /забирання №453, №462,№458, перевізний документ №45727534 - подавання №444/забирання №487, перевізний документ №45825460 - подавання №456, №457/забирання №499, перевізний документ №46126561 - подавання №478, №482/забирання №520, №522, перевізний документ №46301289 - подавання №494, №495 №512/забирання №550, №551, №564, перевізний документ №46586558 - подавання №526/забирання №578, перевізний документ №46713806-подавання №542/забирання №597, памятки підписані представниками залізниці та представниками відповідача без обмовок та зауважень.

Пунктом 2.1 Тарифного керівництва №1, встановлено, що після закінчення терміну безоплатного зберігання до моменту вивезення вантажів вантажоодержувачами справляється збір за кожну добу в розмірах: 4 грн. 00 коп. за одну тону при зберіганні у вагонах, контейнерах.

Враховуючи вищезазначені обставини за час простою вагонів з вантажем в очікуванні подачі під вивантаження, підприємству відповідача нарахований збір за зберігання вантажу, на загальну суму 136 676,64грн. в т.ч. ПДВ, що підтверджується накопичувальними картками №06069002, №07069003, №08069005, №07069004, №08069006, №10069007, №14069010, №20069011, №20069012, № 07079013, №10079014, № 11079015.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства.

На підставі вищевказаних памяток подавання/забирання вагонів та актів загальної форми був визначений загальний час користування вагонами та було сформовано відомості №29069001, №30069002, №10079003 плати за користування вагонами, відповідно до вимог ст. 119 Статуту залізниць України, на загальну суму 37 289,40грн. у т.ч. ПДВ. Зазначені відомості підписані відповідачем з зауваженням щодо незгоди сплати.

Отже, наявними у справі доказами, зокрема актами загальної форми ГУ-23, які підписані обома сторонами, та які в силу вищенаведеного і є належними доказами у спірних правовідносинах, підтверджується, що відповідачем допущено затримку вагонів на станції призначення внаслідок їх несвоєчасного забирання.

За наведених обставин позивачем правомірно та обгрунтовано нараховано відповідачу плату за користування вагонами і збір за зберігання вантажу, а місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог позивача у справі.

При цьому, колегією суддів апеляційного суду відхиляються доводи відповідача щодо відсутності його вини у затримці вагонів у зв'язку з несвоєчасним розвантаженням позивачем поданих відповідачу вагонів, внаслідок чого і відбулась несвоєчасна подача наступних вагонів для розвантаження.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України, відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, для впорядкування дій по переробці вантажу, була розроблена та затверджена ОСОБА_3 інструкція щодо організації роботи на вантажному дворі станції Мелітополь з вантажами, що прибувають на адресу ПП Сармат. ОСОБА_3 інструкція затверджена начальником станції Мелітополь ОСОБА_4, начальником Запорізької механізованої дистанції вантажно-розвантажувальних робіт ОСОБА_5, представником ПП Сармат ОСОБА_6

Згідно з умовами ОСОБА_3 інструкції вивантаження вагонів з вантажами, що прибувають на адресу ПП Сармат здійснюється силами МЧ-3 на підвищеній колії №1Г. Зачистка вагонів після вивантаження та закриття люків вагонів виконується силами ПП Сармат. Фронт одночасного вивантаження на підвищеній колії №1Г складає 31 вагон. Під час вивантаження не повинно допускатися змішування різних вантажів.

Таким чином кількість вагонів для постановки на підвищену колію визначається з урахуванням наявності інших вантажів на майданчику. Про закінчення вивантаження поданих вагонів та наявність габаритів вивантаженого вантажу працівник МЧ-3 повідомляє прийомоздавальника вантажу та багажу (агента комерційного). Норма вивантаження на групу з трьох вагонів на підвищеній колії на два боки немеханізованим способом складає 0,32 години (згідно Таблиці 17 розділ 12 Правил перевезень вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644).

З моменту постановки вагонів на підвищену колію під вивантаження й до моменту фактичного прийому від вантажоодержувача, вагони знаходяться на відповідальності вантажоодержувача (п.4 Правил користування вагонами і контейнерами).

Враховуючи вищевикладене, на вагони які знаходились на коліях станції нараховувалась плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу через затятість фронту вивантаження вагонами цього ж отримувача (ПП Сармат), через несвоєчасне зачищення вагонів та закриття люків силами ПП Сармат, як це передбачає сумісна ОСОБА_3 інструкція.

Доказів же несвоєчасного розвантаженням позивачем поданих відповідачу вагонів та залучення відповідачем своїх працівників для їх розвантаження матеріали справи не містять, тобто відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутності вини у порушенні зобовязання з своєчасного прийняття і вивезення вантажу зі станції призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Спростовуються матеріалами справи і доводи відповідача щодо відсутності у справі повного детального розрахунку, стягуваного збору за зберігання вантажу та плати за користування вагонами, оскільки такий розрахунок долучався позивачем до позовної заяви.

У вищенаведеному розрахунку вказані відповідні ОСОБА_1 загальної форми та накопичувальні картки, які містять інформацію про суму платежів та підстави для їх справляння саме у такому розмірі, яким є Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифне керівництво №1).

З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області у даній справі від 13.03.2018р. відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3915,00грн. слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сармат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018 року у справі № 904/10084/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018 року у справі № 904/10084/17 залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у сумі 3915,00грн. покласти на Приватне підприємство "Сармат".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 10.07.2018 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд