КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2018 р. Справа№ 910/21520/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

секретар судового засідання Головатенко А.В.

за участю представників згідно із протоколом судового засідання від 03.07.2018

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2018

у справі № 910/21520/17 (суддя Балац С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

до Підприємця з іноземними інвестиціями "Амік Україна"

про стягнення 144 344,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" про стягнення 144.344,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.05.2018 у справі № 910/21520/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2018 у справі № 910/21520/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

Апеляційна скарга Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"відповідає вимогам статті 258 ГПК України, підстав для її повернення та відмови у відкритті апеляційного провадження не встановлено.

Відповідно до вимог статті 262 ГПК України судова колегія визначилась про можливість відкриття апеляційного провадження у справі № 910/21520/17. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час винесення ухвали до суду не надійшло.

Згідно із ч. 1 ст. 268 ГПК України після проведення підготовчих дій суддя-доповідач доповідає про них колегії суддів, яка вирішує питання про проведення додаткових підготовчих дій в разі необхідності та призначення справи до розгляду.

Згідно із ч.ч. 1, 10 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотання учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Згідно із ч. 5 ст. 252 ГПК України за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Скаржник у прохальній частині апеляційної скарги просить визнати явку уповноваженого представника позивача при розгляді даної апеляційної скарги обов'язковою.

Колегія суддів, дійшла висновку про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) представників сторін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2018 у справі № 910/21520/17. Завершено підготовчі дії у справі № 910/21520/17. Призначено справу до розгляду на 03.07.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 03.07.2018 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2018 у справі № 910/21520/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.07.2018 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2018 у справі № 910/21520/17 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, із чим погоджується колегія суддів апеляційного господарського суду та вбачається із матеріалів справи, відповідачем зі станції "Коростень" Південно-західної залізниці за накладною від 23.05.2017 № 33057126 відправлено вагон № 74941121 з вантажем на станцію призначення - "Обвідна" придніпровської залізниці.

При прибутті вагону № 74941121 на станцію "Обвідна" залізницею здійснено перевірку відомостей, вказаних відповідачем у накладній від 23.05.2017 № 33057126, за результатами якої встановлено, що за накладною від 23.05.2017 № 33057126 у вагоні № 74941121 зазначено вантаж - "бензин моторний (автомобільний) неетилований", в свою чергу, насправді виявилося, що у вказаному вагоні завантажено "дизельне паливо", про що складено комерційний акт від 29.05.2017 № 450408/1, у зв'язку із чим, внаслідок порушення відповідачем правил перевезення вантажів, зафіксованих в комерційному акті від 29.05.2017 № 450408/1, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача штрафу в порядку, передбаченому ст. 118 Статуту залізниць України у розмірі 144 344,00 грн.

Пунктом 5 ст. 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача; накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно із ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Статтею 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниця має право періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у залізничній накладній.

Відповідно до ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (ст. 118); за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (ст. 122).

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, встановлено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли; цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 № 273/96-ВР передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.

Згідно із ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; порядок складання актів загальної форми та комерційних актів встановлено Правилами складання актів.

Оскільки накладна є письмовою формою договору перевезення вантажу, що укладається вантажовідправником із залізницею згідно зі статтею 24 Статуту і вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то й відповідачем за позовами про стягнення штрафу за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача має бути відправник вантажу (п. 6.3 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", із змінами і доповненнями).

В ч 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Однак, апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, предмет та підстави позову, викладені позивачем у позовній заяві, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, а також не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Позивач у позовній заяві підставою для застосування до відповідача штрафу в розмірі згідно із статтею 118 Статуту залізниць України вказує порушення, виявлене залізницею 29.05.2017 та стосувалось неправильного зазначення найменування вантажу у накладній № 33057126 від 23.05.2017.

Однак, у прохальній частині позовної заяви, тобто предметом позову, позивачем заявлено стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 144 344,00 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до комерційного акту від 29.05.2017 № 450408/1 порушення відповідачем правил перевезення вантажів у вигляді невірно вказаної за накладною від 23.05.2017 № 33057126 у вагоні № 74941121 маси вантажу зафіксовано не було.

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв'язку із тим, що позивачем заявлений до стягнення з відповідача штраф за порушення правил перевезення вантажу у вигляді невірно вказаної за накладною від 23.05.2017 № 33057126 у вагоні № 74941121 маси вантажу, однак, зазначеного порушення відповідачем здійснене не було.

Згідно із ч. 2 ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 269 ГПКУкраїни у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що нормами ГПК України не надано апеляційному господарському суду, в разі необхідності, змінювати предмет позову, не надано такого права і позивачам у справах.

Крім того, слід вказати, що як вбачається із матеріалів справи, позивачем до господарського суду першої інстанції не надано уточнення позовних вимог, тобто, враховуючи положення ч. 5 ст. 269 ГПК України, підстави для розгляду позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафу за неправильне зазначення найменування вантажу, відсутні.

Щодо заяви про застосування у справі № 910/21520/17 позовної давності, викладеної відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с. 72-73), колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Однак, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи; отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Таким чином, оскільки позивачем заявлено до стягнення з відповідача штраф за порушення правил перевезення вантажу у вигляді невірно вказаної за накладною від 23.05.2017 № 33057126 у вагоні № 74941121 маси вантажу, однак, зазначеного порушення відповідачем здійснене не було, колегія суддів апеляційного господарського суду встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого останній звернувся до суду, не порушені, тому господарським судом першої інстанції правомірно відмовлено в позові з підстав його необґрунтованості.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2018 у справі № 910/21520/17 та для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", відсутні.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 11.05.2018 у справі № 910/21520/17.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2018 у справі № 910/21520/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2018 у справі № 910/21520/17 залишити без змін.

3. Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

4. Матеріали справи № 910/21520/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено та підписано 04.07.2018.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, однак, може бути оскаржена лише у випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич