УХВАЛА

25 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 924/320/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Студенець В.І, Ткач І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця",

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду

(головуючий - Гудак А.В., судді - Петухов М.Г., Олексюк Г.Є.)

від 25.10.2017,

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця",

до 1) державного підприємства "Славутське лісове господарство",

2) Закарпатської митниці ДФС,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2: Закарпатська обласна державна адміністрація,

про стягнення 561 317,14 грн,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом до ДП "Славутське лісове господарство" про стягнення 561 317,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач як вантажовласник та вантажовідправник вантажу, який переміщувався через митний кордон України, відповідно до статей 22, 28, 32 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та статті 218 Митного кодексу України має нести перед залізницею майнову відповідальність у вигляді відшкодування витрат, пов'язаних з перевезенням, здійсненням розвантажувальних, навантажувальних операцій та затриманням вантажу, понесення яких залізницею було здійснено у зв'язку з проведенням митного огляду вантажу на підставі листа Закарпатської митниці ДФС від 19.10.2016 .

Ухвалою Господарського суду Хмельницької від 15.05.2017 залучено до участі у справі в якості відповідача-2 Закарпатську митницю ДФС.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 20.06.2017 позов ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" задоволено частково. Стягнуто з державного підприємства "Славутське лісове господарство" 559 084,52 грн. У стягненні 2 232,62 грн відмовлено. В позові до Закарпатської митниці ДФС відмовлено.

Відмовляючи в стягненні 2 232,62 грн місцевий суд вказав на пропуск ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" дев'ятимісячної позовної давності, передбаченої ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.10.2017 рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.06.2017 змінено. Стягнуто з ДП "Славутське лісове господарство" 552 924,14 грн. У стягненні 8393,00 грн платежів відмовлено. В частині відмови у позові до Закарпатської митниці ДФС залишено без змін.

Змінюючи рішення апеляційний суд дійшов висновків, що судом першої інстанції при розгляді справи помилково застосовано ст. 31 "Претензійна і позовна давність" Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (зі змінами, станом на 01.07.2011), яка передбачає дев'ятимісячну позовну давність.

Вказав, що Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення була викладена в новій редакції зі змінами від 06.06.2014 (дата набрання сили для України 01.07.2015) та від 16.10.2015 (дата набрання сили для України 01.07.2016). Строки давності в редакції Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 16.10.2015 врегульовані статтею 48, яка не визначає строки давності за позовами, пред`явленими перевізником.

Апеляційний суд на підставі ст. 5 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (в редакції від 16.10.2015), зробив висновки, що при відсутності відповідних положень у вказаній угоді застосовується національне законодавство України, зокрема ч. 5 ст. 315 ГК України та п. 137 Статуту залізниць України, які встановлюють скорочений шестимісячний строк позовної давності.

Відмовив у стягненні платежів в розмірі 6 160,38 грн, які були визначені актами загальної форми від 14.05.2016 та 19.05.2016, №197 від 27.08.2016 та №196 від 26.08.2016 та 2 232,62 грн за актами загальної форми № 39 та №53 від 19.05.2016 у зв'язку з пропуском позивачем шестимісячної позовної давності.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитись неможливо з огляду на таке.

Статтею 926 Цивільного кодексу України та частиною 6 статті 315 Господарського кодексу України встановлено, що позовна давність, порядок пред'явлення позовів у спорах, пов'язаних з перевезеннями у закордонному або міждержавному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами).

Враховуючи вимоги Закону України "Про приєднання України до Протоколу від 3 червня 1999 року, що стосується змін Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (КОТІФ) від 9 травня 1980 року" та те що, Україна приєдналась 05.06.1992 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 при вирішенні спорів, пов'язаних з перевезенням вантажів у міжнародному залізничному сполученні, слід враховувати приписи Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Конвенції про міжнародні залізничні перевезення.

Ст. 48 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (в редакції від 16.10.2015), як врегульовує позовну давність, не містить положень про строки давності на подання залізницею позовів до вантажовідправників.

Відповідно до § 1 та § 2 ст. 48 Єдиних правил до договору про міжнародні залізничні перевезення вантажів (додаток B до Конвенції про міжнародні залізничні перевезення від 9 травня 1980 року) строк давності позовів, які ґрунтуються на договорі перевезення, закінчується через один рік.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин, що виникли між сторонами у справі, які пов'язані з перевезенням вантажу відповідача у міжнародному сполученні (зі станції Славута Південно-Західної залізниці до станції призначення - Ружомберок, Словаччина) має застосовуватися однорічна позовна давність за правилами § 1 та § 2 ст. 48 Єдиних правил до договору про міжнародні залізничні перевезення вантажів (додаток B до Конвенції про міжнародні залізничні перевезення від 9 травня 1980 року).

Постановою Верховного Суду від 17.05.2018 залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та рішення Господарського суду Київської області від 26.10.2017 у справі № 911/1560/17 за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" про стягнення 1 536 460,20 грн додаткових витрат залізниці через затримку вагонів для здійснення митних формальностей з 29.05.2016 по 28.11.2016.

Залишаючи в силі судові рішення, Верховний Суд у справі № 911/1560/17 виходив, в тому числі з того, що при вирішенні спорів, пов'язаних з перевезенням вантажів у прямому міжнародному сполученні необхідно враховувати вимоги статті 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, яка передбачає дев'ятимісячну позовну давність.

Однак, як вбачається зі змін до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 06.06.2014 та від 16.10.2015 вказану угоду викладено в новій редакції. У редакції Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 16.10.2015 стаття 31 називається "Сплата провізних платежів і неустойки", натомість стаття 48 називається "Строки давності". З аналізу положень статті 48 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (в редакції від 16.10.2015) вбачається, що зазначена стаття визначає строки давності за позовами пред`явленими до перевізника. Інших положень щодо строків давності Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (в редакції від 16.10.2015) не містить і, відповідно, не врегульовує позовну давність щодо вимог та позовів залізниць до відправників або вантажоодержувачів про сплату провізних платежів, штрафів, відшкодування збитку.

Частиною 2 ст. 302 ГПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

Оскільки колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку викладеного Верховним Судом у справі № 911/1560/17, яка розглядалася колегією суддів Касаційного господарського суду, що входить до складу іншої палати (судової палати для розгляду справ про банкрутство) у подібних правовідносинах щодо застосування статті 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, адже її редакція від 16.10.2015 не врегульовує строки давності у вирішенні спорів пов'язаних з перевезенням вантажів у прямому міжнародному сполученні, а чинна на сьогоднішній день редакція Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 не містить положень строків давності щодо вимог та позовів залізниць до відправників або вантажоодержувачів про сплату провізних платежів, штрафів, відшкодування збитку, то справа № 924/320/17 підлягає передачі на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду згідно з ч. 2 ст. 302 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 234, 235 ч. 2 ст. 302 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

передати на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу № 924/320/17 за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до державного підприємства "Славутське лісове господарство" та Закарпатської митниці ДФС, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2 Закарпатська обласна державна адміністрація, про стягнення 561 317,14 грн, касаційне провадження в якій відкрите за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 25.10.2017.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді В. Студенець

І. Ткач