КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2018 р. Справа№ 910/20841/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

секретар Ігнатюк Г.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Бут В.А. (генеральний директор)

від третьої особи - Ходос Л.С. (довіреність №25/04/8-Д від 05.04.2018)

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

на рішення господарського суду міста Києва від 05.03.2018 р.

у справі № 910/20841/17 (суддя - Смирнова Ю.М. )

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

до Державного підприємства "Укрсервіс Мінтрансу"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна фінансова інспекція України

про стягнення 3 336 292,55 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства "Укрсервіс Мінтрансу" про стягнення 3 336 292,55 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.03.2018 р. у справі №910/20841/17 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції зазначив на те, що розрахунки між сторонами здійснювались у порядку і на умовах, встановлених договором. Таким чином, посилання на висновки органів державної фінансової інспекції, як на підставу задоволення позовних вимог, є помилковими, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору, а лише можуть бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому законом порядку.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 05.03.2018 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не звернув увагу на те, що відповідно до акту ревізії встановлено завищення вартості наданих державним підприємством "Укрсервіс Мінтрансу" послуг за договором від 16.12.2014 р. № 7.1-857/2014 та додатка 1 до цього договору. Так, в порушення п. 1.3 договору від 16.12.2014 р. № 7.1-857/2014 та додатка 1 до цього договору, ч. 5 ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель", ст. 196 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, Украерорухом сплачено державному підприємству «Укрсервіс Мінтрансу» завищену вартість послуг з утримання орендованого майна на суму 3 336 292,55 грн. ДП "Укрсервіс Мінтрансу" отримано дохід в розмірі 6 118 060,08 грн. (у тому числі ПДВ - 1 019 676,72 грн). Внаслідок чого, ДП "Укрсервіс Мінтрансу" зайво отримано доходу за даним договором в сумі 3 336 292, 55 грн. (в тому числі ПДВ - 20% - 556 048,76 гривень).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення господарського суду міста Києва від 05.03.2018 по справі № 910/20841/17 та призначено справу до розгляду на 19.06.2018 р.

До суду 01.06.2018 р. та 04.06.2018 р. від державної фінансової інспекції України та державного підприємства "Укрсервіс Мінтрансу" надійшли відзиви на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 19.06.2018 р. представник третьої особи підтримав вимоги апеляційної скарги позивача, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача зазначив на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин нявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників відповідача 2, третіх осіб 1 та 2 за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представника третьої особи та представника відповідча, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16 грудня 2014 року між державним підприємством обслуговування повітряного руху України (Замовник) та державним підприємством "Укрсервіс Мінтрансу" (Виконавець/Балансоутримувач) укладено договір №7.1-857/2014 про надання послуг з утримання орендованого майна (далі - Договір) (а.с. 10).

Відповідно до умов зазначеного договору виконавець зобов'язується, протягом визначеного в договорі строку утримувати приміщення, орендовані замовником, а замовник зобов'язується сплачувати вартість послуг, наданих виконавцем (п.1.1 Договору).

Згідно з вимогами п.1.2 договору - послугами з утримання приміщень, орендованих замовником, в розумінні цього договору є послуги з: технічного обслуговування інженерних комунікацій будинку, забезпечення належного санітарного стану будинку та прибудинкової території; утримання обладнання автоматичних установок системи водяного, порошкового, газового пожежогасіння, пожежної сигналізації, охоронної сигналізації; утримання структурованої кабельної мережі, системи точного часу, супутникового та кабельного телебачення, об'єктів енергозабезпечення замовника по особливій групі першої категорії (безперебійне живлення).

Вартість послуг за цим договором розраховується виконавцем згідно з додатками № 1 та № 2, що є невід'ємними частинами договору, відповідно до загальної площі приміщень, орендованих замовником (п. 1.3 Договору).

Пунктом 1.4 договору сторони погодили, що загальна площа орендованих замовником приміщень становить 1069,6 кв. м, відповідно до договору оренди нерухомого майна від 15.10.2009 № 4511, укладеного з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву. Номери приміщень та їх площа вказані в Додатку № 3 "Номери приміщень, які займає державне підприємство обслуговування повітряного руху України, та їх площа станом на 01.01.2014".

Пунктами 3.1 - 3.3 договору сторони погодили, що загальна ціна договору на рік становить 6 118 060,08 грн., в тому числі ПДВ (20%) - 1 019 676,68 грн. Ціна є звичайною. Всього вартість послуг, наданих за цим договором, складає на місяць 509 838,34 грн., в тому числі ПДВ (20%) - 84 973,06 грн., згідно з додатками №1 та №2, що є невід'ємними частинами цього договору. Ціна договору може бути змінена відповідно до чинного законодавства України.

Згідно додатку № 1 до договору № 7.1-857/2014 від 16.12.2014 р. калькуляція вартості послуг по утриманню приміщень площею 1 069, 6 кв. м., які знаходяться в адмінбудівлі Міністерства інфраструктури України на 2014 рік вартість послуги разом з ПДВ на місяць становить 509 838,34 грн, в т.ч. прибуток 26 % - 87 670, 61 грн (а.с. 15).

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору, відповідач надавав позивачу послуги обумовлені договором та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), а позивач оплачував виставлені за договором рахунки та підписував відповідні акти. (а.с. 117-128 том 1)

Разом з тим, Державною фінансовою інспекцією України проведено ревізію фінансово-господарської діяльності державного підприємства обслуговування повітряного руху України за період з 01.05.2014 р. по 01.01.2016 р., за результатами якої складено акт ревізії від 18.04.2016 р. №06-21/29.

Як вбачається з акту ревізії від 18.04.2016 р. № 06-21/29, ДП «Укрсервіс Мінтрансу» в порушення п. 1.3 договору від 16.12.2014 р. № 7.1-857/2014 та додатка № 1 до Договору, ч. 5 ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" від 10.04.2014 року № 1197-VII, ст. 196 Господарського кодексу України від 16.01.2013 року № 436-IV, ст. 526 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435- IV безпідставно включено завищену суму отриманого доходу (151 %) в сумі 3 336 292, 55 грн (в тому числі ПДВ - 20% - 556 048,76 гривень) (а.с. 19-23).

Державна фінансова інспекція України надіслала державному підприємству обслуговування повітряного руху України лист № 06-14/523 від 10.06.2016 р. про усунення порушень (а.с. 24- 32).

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договори та інші правочини, в силу ст. 11 ЦК України, є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, які повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при укладанні договору про надання послуг з утримання орендованого майна № 7.1-857/2014 від 16 грудня 2014 року, сторони погодили ціну договору, крім того підписали та скріпили печатками калькуляцію (додаток №1 до Договору) (а.с. 15) та протокол погодження договірної ціни (додаток №2 до Договору) (а.с. 16), якими також визначили вартість послуг. Таким чином, при укладені договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі ціни вартості послуг.

Договір укладений за волевиявленням сторін та спрямований на реальне настання правових наслідків, у встановленому законодавством порядку не розірвано та не визнано його недійсним.

Статтею 218 ГК України визначено, що підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, передбаченої ст.224 ГК України, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправність діяння боржника, тобто поведінка боржника має порушувати як приписи законодавства так і умови договору; 2) наявність збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) наявність вини порушника зобов'язання, тобто особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність лише за наявності вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 614 ЦК України вина як підстава відповідальності за порушення зобов'язання є необхідним елементом. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Необхідними умовами для відшкодування збитків є доведення факту спричинення збитків саме тією особою, до якої висунуто вимогу про їх відшкодування. Крім того, заявлені до стягнення збитки мають бути завданими внаслідок порушення відповідачем цивільного права позивача у справі, а розмір збитків має перебувати у необхідному і безпосередньому причинному зв'язку із вчиненням відповідачем правопорушення. Тобто одна дія - протиправна поведінка особи (причина) має спричиняти виникнення певного наслідку - збитків у боржника.

Колегія суддів зазначає, що позивачем в ході розгляду справи не доведено протиправності поведінки відповідача у заподіянні розміру збитків, оскільки ціна погоджена сторонами у договорі, акти підписані усіма сторонами договору без зауважень та заперечень.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позов у даній справі фактично подано не на захист порушеного права позивача, а на виконання листа № 06-14/523 від 10.06.2016 про усунення порушень, який надіслано позивачу за результатами проведення ревізії (а.с. 24-32).

Враховуючи положення Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", Положення про Державну фінансову інспекцію України, акт перевірки контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним, в межах своєї компетенції, відповідних заходів реагування. Проте, не є підставою для виникнення, зміни чи припинення прав та обов'язків сторін у цивільних (господарських) правовідносинах.

Акт ревізії фінансово-господарської діяльності не визнається підставою виникнення деліктного зобов'язання у самостійно господарюючих суб'єктів та не підтверджує порушення учасником цих відносин умов укладеного ним правочину.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 05.03.2018 р. року у справі № 910/20841/17, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення господарського суду міста Києва від 05.03.2018 р. у справі № 910/20841/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 05.03.2018 року у справі №910/20841/17 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на позивача (апелянта).

Матеріали справи № 910/20841/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови підписано 27.06.2018 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко