УХВАЛА

м. Київ

03.07.2018Справа № 910/8105/18
Суддя Мудрий С.М., розглянувши заяву акціонерного товариства "ВТБ Банк" про забезпечення позову до його пред'явлення

особа, яка може отримати статус учасника справи

відповідач товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина"

Представники сторін:

від АТ "ВТБ Банк": Баранок В.С. - представник за довіреністю № 205 від 14.06.2018 р.;

від АТ "ВТБ Банк": Курінний С.Ю. - представник за довіреністю № 148 від 22.05.2018 р.;

від ТОВ "Укравтозапчастина": Амер О.В. - представник за довіреністю № 9943 від 02.07.2018 р.;

від ТОВ "Укравтозапчастина": Уперенко А.О. - представник за довіреністю № 9595-2 від 02.07.2018 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва від акціонерного товариства "ВТБ Банк" надійшла заява про забезпечення позову до його пред'явлення в якій просить суд: до пред'явлення позову акціонерного товариства "ВТБ Банк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 54 від 31.05.2013, яка станом на 07.06.2018 (включно), становить 179 172 670 (сто сімдесят дев'ять мільйонів сто сімдесят дві тисячі шістсот сімдесят) грн. 01 коп., вжити заходи щодо його забезпечення, а саме:

- накласти арешт в межах суми позову в розмірі 179 172 670 (сто сімдесят дев'ять мільйонів сто сімдесят дві тисячі шістсот сімдесят) грн. 01 коп. на грошові кошти, що належать товариству з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (02088, м. Київ, вул. Першого Травня, буд. 1-А, ) та знаходяться на рахунках товариства у фінансових установах, в тому числі, що знаходяться на рахунках відокремлених підрозділах (філій) товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (), які будуть виявлені державним або приватним виконавцем при виконанні даної ухвали,

- накласти арешт в межах суми позову в розмірі 179 172 670 (сто сімдесят дев'ять мільйонів сто сімдесят дві тисячі шістсот сімдесят) грн. 01 коп. на все рухоме майно товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (02088, м. Київ, вул. Першого Травня, буд. 1-А, ), у тому числі на майно, яким наділені відокремлені підрозділи (філії) товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" ().

22.06.2018 року до канцелярії суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" надійшло заперечення на заяву про забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.06.2018 року призначено розгляд заяви на 03.07.2018 року.

В судовому засіданні 03.07.2018 року представники заявника підтримали подану заяву просили суд її задовольнити.

Представники товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" заперечували проти поданої заяви, просили суд відмовити в її задоволенні.

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з ч. 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, з положень 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд відзначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку, зокрема, обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

При цьому, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником зазначено, що 31.05.2013 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого стало акціонерне товариство «ВТБ Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" укладено кредитний договір №54 з наступними змінами та доповненнями, що були внесені до нього згідно з відповідними додатковими угодами.

Згідно з п.2.4.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний погасити заборгованість за кредитом не пізніше 05 червня 2018 року, якщо в термін з 01 травня 2018 року до 31 травня 2018 року позичальник не поверне суму кредиту не менше 250 000,00 грн.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 186 058 842,44 грн. про що свідчать меморіальні ордери та заявки відповідача про надання кредиту (траншу) в кількості 17 шт.

Проте, в порушення умов кредитного договору відповідачем не повернуто позивачу кредитних коштів у строки, визначені умовами цього договору, а саме до 05.06.2018 року.

А тому, акціонерне товариство "ВТБ Банк" має намір звернутися до суду з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" заборгованості за кредитним договором №54 від 31.05.2013 у розмірі 179 172 670,01 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" листом від 14.05.2018 №93/Б проінформувало банк про негативні тенденції фінансового стану підприємства, у зв'язку з чим останнє прогнозує погіршення фінансових показників діяльності підприємства у 2018-2019 роках, що ставить під загрозу виконання підприємством своїх кредитних зобов'язань перед кредиторами у повному обсязі. Також заявник зазначає про те, що на забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №54 від 31.05.2013 було укладено ряд договорів іпотеки та застави майнових прав. При цьому, предметом застави за відповідними договорами застави майнових прав виступають права вимоги здійснення поставки товару за контрактами, строк дії яких закінчився, у зв'язку з чим наразі заставна вартість даних предметів застави прирівнюється до 0,00 грн.

Посилаючись на вказані обставини, заявник стверджує, що у разі невжиття названих ним заходів до забезпечення позову, виконання рішення суду (у разі задоволення позовних вимог) може бути утруднено чи його виконання взагалі стане у майбутньому неможливим.

Однак, суд відзначає, що звертаючись до суду із даною заявою, заявник не навів (та не надав доказів існування) фактичних обставин, з якими пов'язується необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, про застосування яких він просить.

Стверджуючи про те, що з огляду на можливість боржника вільно розпоряджатися належним йому майном (в тому числі грошовими коштами), такі матеріальні цінності можуть зникнути або зменшитись за кількістю на момент виконання рішення суду, заявник не надав жодних доказів вчинення відповідачем будь-яких реальних дій, спрямованих на відчуження даного майна (таких як реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем тощо). Наведені у заяві твердження мають виключно характер припущень та жодними доказами не підтверджені.

Саме лише посилання на негативну тенденцію фінансового стану товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" та погіршення фінансових показників діяльності підприємства не є достатньою підставою для вжиття заходів до забезпечення позову, про які просить заявник, оскільки такі обставини можуть вказувати лише на отримання підприємством в майбутньому меншого доходу порівняно з попередніми періодами. Однак, дані обставини не свідчать про обґрунтованість припущень про зменшення майна, належного боржнику на момент пред'явлення позову (як обов'язкової умови застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру).

Крім того, в запереченні на заяву про забезпечення позову товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" зазначено, що загальне забезпечення зобов'язань відповідача за кредитним договором складає 400 721 749,29 грн., що перевищує навіть дані вимоги банку.

Посилання заявника на неможливість задоволення в повному обсязі своїх вимог за рахунок предметів забезпечувальних договорів (у зв'язку із зменшенням заставної вартості майна) до уваги судом не приймаються, оскільки предметом позову, з яким акціонерне товариство "ВТБ Банк" має намір звернутися до суду, є саме стягнення з відповідача грошових коштів, що не виключає можливості задоволення вимог стягувача у виконавчому провадженні (у разі задоволення позову) за рахунок іншого, аніж переданого в заставу майна.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви акціонерного товариства "ВТБ Банк" про забезпечення позову, до пред'явлення позову в порядку ст. 136 ГПК України відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції безпосередньо до суду апеляційної інстанції в строк, визначений ст. 256 ГПК України

Суддя С.М. Мудрий