КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2018 р. Справа№ 2-2/2590.1-2007

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Отрюха Б.В.

При секретарі: Ярмак О.В.

За участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 05.07.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області

на ухвалу

Господарського суду Київської області

від 23.04.2018 (повний текст складено 02.05.2018)

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування" на дії старшого державного виконавця Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Лепської А. В. при виконанні рішення Господарського суду АР Крим у справі №2-2/2590.1-2007

у справі № 2-2/2590.1-2007 (суддя Т.Д. Лилак)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування"

до Приватної виробничо-комерційної фірми "Г.С.М."

про спонукання до виконання дій

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.04.2018 у справі № 2-2/2590.1-2007 скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування" на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Лепської А.В. задоволено, визнано дії старшого державного виконавця Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Лепської А.В. при виконання рішення Господарського суду АР Крим від 25.01.2010 у справі №2-2/2590.1-2007 та виданого на його виконання наказу протиправним (незаконним) та таким, що порушують вимоги Закону України "Про виконавче провадження", визнано протиправною (незаконною) постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Херсонській області Лепську А.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.03.2018 ВП №55321789 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 25.01.2010 по справі №2-2/2590.1-2007, зобов'язано посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області вчинити дії за виконавчим провадженням ВП№55321789: скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.03.2018; зобов'язано посадових осіб Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Херсонській області вчинити всі дії передбачені чинним законодавством України щодо примусового виконання рішення Господарського суду АР Крим від 25.01.2010 у справі №2-2/2590.1-2007; зобов'язано посадових осіб Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Херсонській області вчинити дії за виконавчим провадженням ВП №55321789; проінформувати про вжиті заходи сторони ВП №55321789.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволені скарги, посилаючись на неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що що державним виконавцем вчинені всі виконавчі дії направлені на повне та фактичне виконання рішення у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що у зв'язку з окупацією території Автономної Республіки Крим, примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що потребує вчинення виконавчих дій безпосередньо на такій території, також є неможливим.

Апелянт вважає, що державний виконавець фізично позбавлений можливості провести опис й арешт майна боржника.

Зазначені обставини виключають подальше здійснення виконавчого провадження, а відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою зобов'язав посадових осіб вчинити певні пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця, не переконавшись у відсутності безпідставного ухилення останніх у вчиненні певної дії, так як стягувач не звертався на адресу відділу із заявою про поновлення порушеного права, в даному випадку із заявою про скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Апелянт звертає увагу суду на те, що порушення періодичності перевірки майнового стану боржника, яка передбачена статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження», так як перевірка майнового стану боржника проводилась при відкритті виконавчого провадження (07.12.2017 року) та 15.03.2018, в результаті якої не виявлено зміни майнового стану боржника та прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.І ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виникла у зв'язку із тим, що державний виконавець фізично позбавлена можливості провести опис й арешт майна боржника у зв'язку з окупацією території Автономної Республіки Крим.

Крім того, згідно пункту 3 ч.5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

В судове засідання представник відповідача та представник ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомлено.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 ГПК України.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст. 202 ГПК України).

Застосовуючи згідно статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача та представника ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.04.2005 по справі № 2-21/5094-2005 позов Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національного акціонерного товариства "Нафтогаз України" в особі Газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування" про спонукання до виконання певних дій було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 11136 тон бензину А-76, 317,38 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

11.05.2005 на виконання зазначеного рішення було видано наказ.

Ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 23.06.2005 було виправлено технічну помилку по тексту рішення №2-21/5094-2005 та 23.06.2005 було видано наказ відповідно до внесених змін.

10.10.2006 ухвалою суду заяву Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національного акціонерного товариства "Нафтогаз України" в особі Газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування" про зміну порядку та способу виконання судового рішення залишено без розгляду.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.12.2006 ухвалу Господарського суду Автономної Республіки Крим скасовано, справу направлено на розгляд до Господарського суду Автономної Республіки Крим.

Ухвалою від 01.03.2007 по справі №2-2/2590.1-2007 змінено спосіб виконання рішення суду від 26.04.2005 по справі №2-21/5094-2005, стягнуто з Приватної виробничо-комерційної фірми "Г.С.М." на користь Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національного акціонерного товариства "Нафтогаз України" в особі Газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування" суму в розмірі 31 738 грн.

25.01.2010 на виконання ухвали Господарського суду Автономної Республіки Крим у справі № 2-2/2590.1-2007, яка набрала законної сили 25.01.2010, видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.02.2013 замінено стягувача - Дочірню компанію "Укргазвидобування" Національного акціонерного товариства "Нафтогаз України" в особі Газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування" на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування" у виконавчому провадженні, відкритому 09.07.2012 з примусового виконання наказу Господарського суду Автономної Республіки Крим у справі №2-2/2590.1-2007, виданого 25.01.2010 про стягнення суми в розмірі 31 738 грн., та з примусового виконання наказу №2-21/5094-2005 Господарського суду Автономної Республіки Крим, виданого 23.06.2005 про стягнення 317 грн. 38 коп. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу .

02.12.2016 до Господарського суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування" про видачу дубліката наказу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.12.2016 заяву Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування" про видачу дублікату наказу задоволено.

На виконання ухвали Господарського суду Київської області від 07.12.2016 видано дублікат дублікат наказу Господарського суду Автономної Республіки Крим від 25.01.2010 по справі №2-2/2590.1-2007 про стягнення з Приватно виробничо-комерційної фірми "Г.С.М." на користь ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" в особі газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування" 31 178,00 гривень боргу.

07.12.2017 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Лепською А.В. було відкрито виконавче провадження №55321789 за примусовим виконанням наказу Господарського суду Київської області від 25.01.2010 №2-2/2590.1-2007.

07.12.2017 старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області Лепською А.В. було винесено постановку про арешт майна боржника.

08.12.2017 старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області Лепською А.В. винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень № 55321789 та № 55322083 відносно боржника - приватної виробничо-комерційної фірми "Г.С.М." - у зведене виконавче провадження № 55345410.

Крім того, в матеріалах виконавчого провадження міститься відповідь Державної фіскальної служби про відсутність інформації щодо номерів рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України.

15.03.2018 старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області Лепською А.В. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", яка обґрунтована тим, що боржник знаходиться на території Автономної республіки Крим, на якій Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" заборонено вчинення правочинів щодо нерухомого майна, та державний виконавець позбавлений можливості звернути стягнення на майно боржника.

Не погоджуючись з прийнятою постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві, ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування" звернулось до Господарського суду Київської області зі скаргою на дії державного виконавця Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Лепської А.В., в якій скаржник просить суд:

- визнати дії старшого державного виконавця головного територіального управління юстиції у Херсонській області Лепської А.В. при виконання рішення Господарського суду АР Крим від 25.01.2010 у справі №2-2/2590.1-2007 та виданого на його виконання наказу протиправним (незаконним) та таким, що порушують вимоги Закону України "Пр виконавче провадження";

- визнати протиправною (незаконною) постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Херсонській області Лепську А.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.03.2018 ВП №55321789 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 25.01.2010 по справі №2-2/2590.1-2007;

- зобов'язати посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області вчинити дії за виконавчим провадженням ВП№55321789: скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Херсонській області про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.03.2018;

- зобов'язати посадових осіб Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Херсонській області вчинити всі дії, передбачені чинним законодавством України щодо примусового виконання рішення Господарського суду АР Крим від 25.01.2010 у справі №2-2/2590.1-2007;

- зобов'язати посадових осіб Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області вчинити дії за виконавчим провадженням ВП №55321789; проінформувати про вжиті заходи сторони ВП №55321789.

Скаржник зазначає, що державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження ВП№55321789 щодо виконання наказу Господарського суду Київської області від 25.01.2010 року у справі № 2-2/2590.1-2007 в порушення вимог ч.1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" несвоєчасно і не в повному обсязі вчинено виконавчі дії щодо повного, своєчасного та неупередженого вчинення виконавчих дій та безпідставно повернув стягувачеві наказ Господарського суду АР Крим.

На думку скаржника, Відділом ДВС також порушено ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст.1 Протоколу № 1 до неї, так як за судовим рішенням у справі № 2-2/2590.1-2007 саме через необгрунтоване повернення документа виконавчого провадження, фактичну відмову в проведенні виконавчих дій Відділом ДВС, стягувач позбавлений можливості отримувати стягнуті на його користь судом грошові кошти за рішенням, яке набрало законної сили та відповідно до ст. 124 Конституції України підлягає обов'язковому виконанню. Невиконання Відділом ДВС судового рішення по справі № 2-2/2590.1-2007, яке набрало законної сили, є прямим порушенням стягувача на виконання судового рішення та втручанням у його право мирно володіти своїм майном.

Скаржник вважає, що постанова державного виконавця від 15.03.2018р. про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №55321789 є немотивованою, прийнятою за відсутності правових підстав для її винесення та такою, що порушує право стягувача на задоволення своїх вимог по стягненню боргу на підставі виконавчого документа.

Статтею 326 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з приписами ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України" у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та встановлено забезпечити розгляд господарських справ Господарського суду Автономної Республіки Крим - Господарським судом Київської області, а господарських справ Господарського суду міста Севастополя - Господарським судом міста Києва, господарських справ Севастопольського апеляційного господарського суду - Київським апеляційним господарським судом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон, ЗУ "Про виконавче провадження") виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

В силу приписів статті 18 вищезазначеного Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

При винесені оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа державний виконавець посилався на те, що боржник знаходиться на території Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території будь-який правочин щодо нерухомого майна, у тому числі щодо земельних ділянок, вчинений з порушенням вимог цього Закону, інших законів України, вважається недійсним з моменту вчинення і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

В оскаржуваній постанові виконавець зазначив, що державний виконавець позбавлений можливості звернути стягнення на майно боржника, оскільки наявна заборона з приводу вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Суд зазначає, що посилання в постанові від 15.03.2018 на наявну встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника є безпідставним, оскільки чинне законодавство України не містить норм, які забороняють звертати стягнення на майно, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим.

З приписів вищезазначених норм вбачається, що територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою територією України, а оскільки судові рішення, ухвалені судами іменем України є обов'язковими до виконання на всій території України, суд вважає неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві з мотивів наявності заборони з приводу вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Крім того, відповідно до частини восьмої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

З копій матеріалів виконавчого провадження, направлених відділом ДВС до матеріалів скарги, судом встановлено, що державним виконавцем було сформовано Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта - приватної виробничо-комерційної фірми "Г.С.М." станом на 08.12.2017 (наступний день після відкриття виконавчого провадження № 55322083) та станом на 15.03.2018 (дата винесення оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 55322083), згідно з якими за боржником зареєстровано цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Керч, вул. Героїв Ельтігену, 2-Б, який перебуває в іпотеці АКІБ "УкрСиббанк".

В матеріалах виконавчого провадження також міститься запит державного виконавця щодо виявлення за боржником зареєстрованого майна, адресований Регіональному сервісному центру в АРК та м. Севастополь МВС України, Державній інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Державній комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державному підприємству "Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин", Держгірпромнагляду, Державному підприємству "Адміністрація морських портів України", Головному управлінню Держгеокадастру у Херсонській області, Державній службі з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Головному управлінню Держпраці у Херсонській області, Державному підприємству "Український інститут інтелектуальної власності" від 07.12.2017 (дата відкриття виконавчого провадження № 55322083) № 12836/5.

Крім того, в матеріалах виконавчого провадження містяться листи-відповіді вказаних державних органів, які містять інформацію про відсутність зареєстрованого за боржником майна.

Як встановлено судом, державним виконавцем лише при відкритті виконавчого провадження були вчинені дії щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника шляхом направлення запитів до відповідних органів.

Однак, матеріали скарги не містять вжиття державним виконавцем всіх передбачених законом заходів, спрямованих на вчасне і повне виконання рішення суду у даній справі, зокрема, щодо здійснення заходів розшуку майна з тією періодичністю, як це зазначено в статті 48 ЗУ "Про виконавче провадження".

У відповідності до положень статті 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія приходить до висновку про те, що скарга Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування" на дії старшого державного виконавця Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Лепської А. В. при виконанні рішення Господарського суду АР Крим у справі №2-2/2590.1-2007 підлягає задоволенню.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не спростовують викладених в ухвалі обґрунтованих висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010).

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що ухвала Господарського суду Київської області від від 23.04.2018 у справі № 2-2/2590.1-2007 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 267, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 23.04.2018 у справі № 2-2/2590.1-2007 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 23.04.2018 у справі № 2-2/2590.1-2007 залишити без змін.

Матеріали справи № 927/323/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

Б.В. Отрюх