ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" липня 2018 р.Справа № 922/2791/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

секретар судового засідання Каюков Ю.В.

за участю представників:

заявника (ВДВС) - не з'явився

стягувача - не з'явився

боржника - Мещеряков С.А., довіреність від 26.04.2016 р.

розглянувши заяву Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області про заміну сторони виконавчого провадження (вх. № 18313 від 25 червня 2018 року) у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ до фізичної особи-підприємця Кісіль Володимира Михайловича, с. Черкаська Лозова про стягнення коштів у розмірі 2 580 523,27 грн.

здійснюється фіксування судового процесу технічними засобами - програмно-апаратним комплексом "Діловодство суду", серійний номер диска CD-R 922/2791/14

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області перебувала справа № 922/2791/14 за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до фізичної особи-підприємця Кісіль Володимира Михайловича про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 580 523, 27 грн. Рішенням господарського суду Харківської області від 04 серпня 2014 року позов задоволено повністю.

25 червня 2018 року, через канцелярію суду, від Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Дергачіському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла заява (вх. № 18313 від 25 червня 2018 року) про заміну сторони виконавчого провадження, подана в порядку ст. 334 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до вказаної зави ВДВС просить суд: замінити сторону виконавчого провадження (стягувача) публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" на товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Горизонт" за наказом господарського суду Харківської області № 922/2791/14 від 15 серпня 2014 року про стягнення з фізичної особи-підприємця Кісіль Володимира Михайловича грошової суми у розмірі 2 632 133,74 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 червня 2018 року прийнято до розгляду заяву Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Дергачіському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вх. № 18313 від 25 червня 2018 року) про заміну сторони виконавчого провадження, розгляд призначено на 03 липня 2018 року.

В призначене судове засідання 03 липня 2018 року з'явився представник боржника, який не заперечував проти задоволення заяви ВДВС (заявника); стягувач та заявник (ВДВС) своїх уповноважених представників не направили, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 334 ГПК України не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, розглянувши заяву Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Дергачіському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вх. № 18313 від 25 червня 2018 року) про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача, в обґрунтування якої заявник посилається на укладання 26 березня 2018 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Горизонт" (покупець) договору № 351/к купівлі-продажу майнових прав, проаналізувавши її доводи (докази на підтвердження), встановив наступне.

Як зазначено вище судом в даній ухвалі суду, рішенням суду від 04 серпня 2014 року позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з фізичної особи-підприємця Кісіль Володимира Михайловича на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 58006 від 21 липня 211 року у розмірі 2 580 523,27 грн. та 51 610,47 грн. судового збору. 26 березня 2018 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Горизонт" було укладено договір № 351/К купівлі-продажу майнових прав. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 договору, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включаються, зокрема, право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових установ (надалі - боржники), які виникли за укладеними договорами (надалі - укладені договори) та/або на інших підставах наведених у додатку № 1 до цього договору (надалі - права вимоги). Покупець сплачує продавцю за майнові права грошові кошти (плату) у розмірі та у порядку, визначених цим договором. Майнові права вважають переданими покупцю з моменту підписання цього договору. Сторони домовилися, що за продаж майнових прав за цим договором покупець сплачує продавцю грошові кошти у розмірі 2 809 000,00 грн., надалі за текстом - "ціна договору". Ціна договору сплачується покупцем продавцю у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став покупець. Відповідно до п.п. 5.6, 5.7 договору цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін. Будь-які зміни та доповнення до цього договору є чинними за умови підписання їх уповноваженими особами сторін. Як вбачається з додатку № 1 до договору, продавець відступив своє право вимоги до фізичної особи-підприємця Кісіль Володимира Михайловича за кредитним договором № 58006 від 21 липня 2011 року.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані заявником, з урахуванням фактичних та правових підстав звернення з даною заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір та інші правочини та юридичні факти; дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Аналізуючи умови укладеного між позивачем та відповідачем у справі договору № 351/К купівлі-продажу майнових прав від 26 березня 2018 року, суд визнав, що за своєю правовою природою даний договір є договором факторингу до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфів глави 73 Цивільного кодексу України

Частиною 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Водночас щодо суб'єктного складу таких правовідносин у частині третій статті 1079 ЦК України зазначено, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно із статтею 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать, зокрема, банки, компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. До фінансових відносин належать й послуги факторингу (ст. 4 вказаного Закону). Статтею 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов'язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов'язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред'явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника. Відповідно до частини другої статті 7 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" у разі, якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Ліцензування діяльності фінансових установ є предметом регулювання розділу IV Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", статтею 34 якого встановлено обов'язковість ліцензування: страхової діяльності; діяльності з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення; надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. Пунктами 7 та 8 Положення про Державний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 28.08.2003 № 41 встановлено, що документом, що підтверджує статус фінансової установи, є Свідоцтво. Фінансова установа має право надавати фінансові послуги після внесення її до Реєстру та отримання Свідоцтва. Якщо відповідно до нормативно-правових актів для надання певної фінансової послуги необхідно мати ліцензію та/або дозвіл, фінансова установа має право на надання такої послуги лише після отримання відповідної ліцензії та/або дозволу.

Як вбачається з матеріалів справи та випливає з суб'єктного складу сторін договору № 351/К купівлі-продажу майнових прав від 26 березня 2018 року, за яким товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Горизонт" (покупець) отримало від публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (продавець) право вимоги до фізичної особи-підприємця Кісіль Володимира Михайловича за кредитним договором № 58006 від 21 липня 2011 року , договір укладено між суб'єктами, яким законодавством надано повноваження (право) на укладання такого виду договорів, що підтверджується, зокрема Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ТОВ "Фінансова компанія Горизонт" .

З огляду на наведене вбачається, що договір факторингу, на підставі якого товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Горизонт" отримало право вимоги до фізичної особи-підприємця Кісіль Володимира Михайловича за кредитним договором № 58006 від 21 липня 2011 року є укладеними з дотриманням вимог чинного законодавства та між суб'єктним складом осіб, які наділенні на це колом певних повноважень.

Статтею 512 Цивільного кодексу України передбачені підстави заміни кредитора у зобов'язанні. Зокрема, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Водночас, статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас, як вбачається зі Статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Горизонт", затвердженого протоколом № 67 загальних зборів учасників товариства від 22 червня 2017 року, вищим органом управління товариства є Збори учасників, до виключної компетенції яких належить, зокрема, затвердження правочинів (в тому числі укладення договорів або інших документів, обов'язкових для товариства), на суму, меншу ніж 10 000 000,00 грн. на день укладення такого договору та/або іншого документа (п.п. 10.1, 10.4.8, 10.5 Статуту). Як вбачається з матеріалів справи, хоча директор й був повноважений на укладення договору № 351/К купівлі-продажу майнових прав від 26 березня 2018 року, ціна якого складає 2 809 000,00 грн., на підставі п. 11.3.6 Статуту, втім доказів подальшого затвердження даного договору, яке є обов'язковим на підставі п.п. 1.4.8 та 10.5 Статуту, до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, господарський суд, розглянувши заяву Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного управління юстиції у Харківській області, оцінивши її на відповідність приписам ст. 334 ГПК України, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши всі обставини, наведені в її обґрунтування та подані заявником докази, приймаючи до уваги укладення між первісним кредитором та новим кредитором договору № 351/К купівлі-продажу майнових прав, проте, з огляду на відсутність доказів подальшого затвердження вказаного договору загальними зборами товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Горизонт", дійшов висновку, що зазначена заява є передчасною, через відсутність на момент її розгляду судом доказів затвердження правочину, відповідного - відмовляє в її задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 73, 74, 76, 79, 232, 233, 234, 235, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволені заяви Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області про заміну сторони виконавчого провадження (вх. № 18313 від 25 червня 2018 року).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 255-257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Копію ухвали надіслати учасникам справи та заявнику, Міжрайонному відділу Державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного управління юстиції у Харківській області.

Повний текс ухвали складено 06 липня 2018 року.

Суддя Н.В. Калініченко