КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2018 р. Справа№ 910/2062/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Пашкіної С.А.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - ОСОБА_2

відповідача-1 - Демченко К.М.

відповідача-2 - Наїдко Л.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5

на рішення Господарського суду м. Києва від 25.04.2018 р. (повне рішення складено 27.04.2018 р.)

у справі № 910/2062/18 (суддя - Пукшин Л.Г.)

за позовом ОСОБА_5

до 1. Компанії "Лазар Лімітед" (LAZAR LIMITED)

2. Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини"

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу № 2 від 12.11.2015 р., № 3 від 12.11.2015 р. та визнання недійсними в частині рішень загальних зборів, оформлених протоколом № 2 від 12.11.2015 р.

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_5 (далі - позивач) звернувся з позовом до Компанії "Лазар Лімітед" (LAZAR LIMITED) (далі - відповідач-1) та Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" (далі - відповідач-2) про:

- визнання недійсним договору № 2 від 12.11.2015 р. купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини";

- визнання недійсним договору № 3 від 12.11.2015 р. купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини";

- визнання недійним рішення загальних зборів засновників Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини", оформленого протоколом № 2 від 12.11.2015 р., в частині: прийняття до складу засновників Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" Компанію "Лазар Лімітед" з часткою в розмір 30% її статутного капіталу, виведення зі складу засновників ОСОБА_5; затвердження нового перерозподілу статутного капіталу Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини", згідно якого Компанії "Лазар Лімітед" належить частка в розмірі 30% вартістю 4 500,00 грн, та затвердження статуту Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" у новій редакції.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що сторонами не дотримано письмової форми договорів, а також угоди укладено в порушення ч. 3 ст. 31 Закону України "Про вищу освіту", якою передбачено, що утворення в Україні закладів освіти за участю іноземних фізичних та юридичних осіб здійснюється за умовами отримання дозволу центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки України.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.04.2018 р. у справі № 910/2062/18 у позові ОСОБА_5 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_5 17.05.2018 р. подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для справи, та порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що оскільки Компанія "Лазар Лімітед" зареєстрована в Республіці Кіпр, тобто є іноземною юридичною особою, не мала дозволу центрального органу виконавчої влади в сфері освіти та науки України на утворення в Україні закладів вищої освіти, підписуючи договори, не скріпила їх печаткою, а тому укладені 12.11.2015 р. договори купівлі-продажу часток в статутному капіталі відповідача-2 суперечать нормам чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 посилається на те, що Законом України «Про вищу освіту» передбачено необхідність отримання дозволу іноземною юридичною особою лише на етапі утворення вищого навчального закладу, а не в процесі його подальшої діяльності.

Відповідач-2 у своїх поясненнях зазначає, що ОСОБА_5 правомірно було відчужено свою частку у розмірі 20% в статутному капіталі Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" на користь Компанії "Лазар Лімітед", а також Приватним вищим навчальним закладом "Міжнародна академія екології та медицини" у встановленому законом порядку було відчужено свою частку у розмірі 10% в статутному капіталі на користь Компанії "Лазар Лімітед". Також відповідач-2 вказує на те, що оспорювані загальні збори 12.11.2015 р. були проведені відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2018 р. апеляційну скаргу ОСОБА_5 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Власов Ю.Л.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 у справі № 910/2062/18 та призначено справу до розгляду на 21.06.2018 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження в. о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09.1-08/1596/18 від 21.06.2018 р. у зв`язку з участю судді Власова Ю.Л. у навчанні для підвищення кваліфікації призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/2062/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2018 р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2018 р. справу було прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та відкладено розгляд справи до 03.07.2018 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

19.10.2015 р. загальними зборами засновників Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" (протокол № 1), зареєстрованими 22.10.2015 р. державним реєстратором за № 4015133, затверджено статут Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини".

Відповідно до п. 2 статуту Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" власниками (засновниками) академії є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Медико-фармацевтичне об'єднання" та ОСОБА_5.

Частка в статутному капіталі у розмірі 6 000,00 грн, що відповідає 40% статутного капіталу тимчасово закріплюється за Приватним вищим навчальним закладом "Міжнародна академія екології та медицини".

Згідно з п. п. 4.2, 4.3 статуту розмір статутного капіталу, який становить 15 000,00 грн. Розподіл статутного капіталу відбувається наступним чином:

- ТОВ "Медико-фармацевтичне об'єднання" - 40% (6 000,00 грн);

- ОСОБА_5 - 20 % (3 000,00 грн);

- Приватний вищий навчальний заклад "Міжнародна академія екології та медицини" - 40 % (6 000,00 грн).

12.11.2015 р. між позивачем та відповідачем-1, який є нерезидентом України, укладено договір № 2 від 12.11.2015 р., на підставі якого позивачем продано частку в статутному капіталі Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" в розмірі 20% вартістю 3 000,00 грн на користь іноземної юридичної особи Компанії "Лазар Лімітед".

Також 12.11.2015 р. між Компанією "Лазар Лімітед" (LAZAR LIMITED) та Приватним вищим навчальним закладом "Міжнародна академія екології та медицини" було укладено договір № 3, за яким відповідач-2 продав частину належної йому частки у розмірі 10 % у статутному капіталі відповідачу-1.

На підставі вказаних договорів 12 листопада 2015 року на загальних зборах засновників Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" було вирішено:

- прийняти до складу засновників Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" Компанію "Лазар Лімітед" з часткою в розмірі 30% її статутного капіталу та вивести зі складу засновників ОСОБА_5;

- затвердити новий перерозподіл статутного капіталу Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини", згідно якого Компанії "Лазар Лімітед" належить частка в розмірі 30% вартістю 4 500,00 грн.

- затвердити статут Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" у новій редакції.

Прийняття вказаних рішень підтверджується протоколом загальних зборів засновників Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" № 2 від 12.11.2015 р.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що зазначені вище договори купівлі-продажу часток у статутному капіталі відповідача-2 на користь відповідача-1, на думку позивача, підлягають визнанню недійсними як такі, що суперечать чинному законодавству.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про вищу освіту" заклад вищої освіти - окремий вид установи, яка є юридичною особою приватного або публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності на певних рівнях вищої освіти, проводить наукову, науково-технічну, інноваційну та/або методичну діяльність, забезпечує організацію освітнього процесу і здобуття особами вищої освіти, післядипломної освіти з урахуванням їхніх покликань, інтересів і здібностей.

Згідно з ч. 1 ст. 27 цього Закону заклад вищої освіти як суб'єкт господарювання може діяти в одному із таких статусів: бюджетна установа; неприбутковий заклад вищої освіти; прибутковий заклад вищої освіти. У приватному закладі вищої освіти його структура, склад, порядок роботи і повноваження органів управління, робочих і дорадчих органів, органів громадського та студентського самоврядування, наукових товариств, процедури обрання чи призначення керівників закладу та його підрозділів можуть визначатися статутом закладу без дотримання вимог цього Закону.

Як передбачено ч. 7 ст. 27 вищевказаного Закону, заклад вищої освіти діє на підставі власного статуту.

Пунктами 2.1, 2.3 статуту відповідача-2 передбачено, що компетенція та права вищого органу академії - загальних зборів засновників (власників) визначені в п. 8.2 статуту та чинним законодавством України. Питання про вихід зі складу засновників (власників) або вхід до складу засновників (власників) вирішується на загальних зборах засновників (власників) за наявності усіх представників (особисто - для фізичних осіб) засновників та при одноголосному прийнятті відповідного рішення або надання заяви щодо виходу зі складу засновників (власників), у відповідності до законодавства України про нотаріат.

Як було встановлено вище, 12.11.2015 р. між позивачем та відповідачем-1, від імені якої діє громадянин України ОСОБА_10, на підставі довіреності, виданої "Лазар Лімітед" 05.01.2015 р., укладено договір № 2 купівлі-продажу частки у статутному капіталі Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" (далі - договір № 2).

Відповідно до п. 1 даного договору № 2 підставою для укладення цього договору є рішення загальних зборів засновників (власників) Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" (надалі - ПВНЗ "Міжнародна академія екології та медицини"), зафіксоване протоколом від 28.10.2015 р., у якому усі засновники (власники) названого закладу одноголосно дали згоду на продаж стороною-1 частки статутного капіталу ПВНЗ "Міжнародна академія екології та медицини", що складає 20% та у грошовому виразі становить 3 000,00 грн, стороні-2 та вступ останньої до ПВНЗ "Міжнародна академія екології та медицини" в якості нового засновника.

Згідно з п. 1.3 договору № 2 сторона-1 в порядку та на умовах, визначених у цьому договору, зобов'язується передати у власність стороні-2 свою частку у статутному капіталі, що складає 20%, та у грошовому еквіваленті становить 3 000,00 грн, яка належить стороні-1 на праві власності у статутному капіталі ПВНЗ "Міжнародна академія екології та медицини", а сторона-2 зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти названу частину частки.

Також 12.11.2015 р. між відповідачем-2 (сторона-1 за договором) та відповідачам-1 (сторона-2 за договором) укладено договір № 3 купівлі-продажу частки у статутному капіталі Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" (далі - договір № 3), відповідно до п. 1 якого підставою для укладення цього договору є рішення загальних зборів засновників (власників) Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини", зафіксоване протоколом від 28.10.2015 р., у якому усі засновники (власники) названого закладу одноголосно дали згоду на продаж стороною-1 частки статутного капіталу ПВНЗ "Міжнародна академія екології та медицини", що складає 10% та у грошовому еквіваленті складає 1 500,00 грн, стороні-2 та вступ останньої до ПВНЗ "Міжнародна академія екології та медицини" в якості нового засновника (власника).

Згідно з п. 1.3 договору № 3 сторона-1 в порядку та на умовах, визначених у цьому договору, зобов'язується передати у власність стороні-2 свою частку у статутному капіталі, що складає 10%, та у грошовому еквіваленті складає 1 500,00 грн, яка належить стороні-1 на праві власності у статутному капіталі ПВНЗ "Міжнародна академія екології та медицини", а сторона-2 зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти названу частину частки.

Умовами даних договорів № 2 та № 3 сторонами визначено, зокрема, порядок оформлення передачі часток, ціну договору, наслідки передання часток, відповідальність сторін та термін дії договору.

Вбачається, що від імені відповідача-1 за договорами діяв громадянин України ОСОБА_10 на підставі довіреності, виданої "Лазар Лімітед" 05.01.2015 р., засвідченої службовцем окружної канцелярії м. Лімассол 07.01.2015 р., яким і підписано оспорювані договори.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Як передбачено ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 6 ЦК України передбачено право сторін укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право відступити в договорі від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або суті правовідносин сторін.

Отже суперечність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства чи укладення певного правочину всупереч змісту чи суті правовідносин сторін; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином, не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з п. п. 3.1, 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" у разі недотримання сторонами письмової форми правочину для з'ясування факту його вчинення та змісту слід виходити з приписів частини другої статті 205 ЦК України; поведінка сторін, що засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, може доводитися письмовими доказами та поясненнями сторін. Недодержання форми правочину, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність правочину лише у разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема, статтями 547, 981, 1055, 1059, 1107 ЦК України. У зазначених випадках правочин є нікчемним. У господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами. Вирішуючи спори, пов'язані з представництвом юридичної особи у вчиненні правочинів, господарські суди повинні враховувати таке. Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта.

Таким чином відсутність печатки на спірних договорах з боку Компанії "Лазар Лімітед" не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми правочинів, оскільки такі правочини вчинялися від імені Компанії "Лазар Лімітед" фізичною особою ОСОБА_10 на підставі виданої йому довіреності.

Стосовно доводів скаржника про суперечність спірних договорів положенням ст. 31 Закону України "Про вищу освіту", колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України "Про вищу освіту" утворення в Україні закладів вищої освіти за участю іноземних фізичних та юридичних осіб, закладами вищої освіти іноземних країн своїх структурних підрозділів на території України здійснюється за умови отримання дозволу центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Такі заклади вищої освіти та їхні структурні підрозділи діють на території України виключно за умови отримання ліцензії на відповідну діяльність у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, приписами даної норми визначено порядок отримання такого дозволу лише щодо утворення в Україні закладів вищої освіти за участю іноземних фізичних та юридичних осіб. Однак Приватний вищий навчальний заклад «Міжнародна академія екології та медицини», як вищий навчальний заклад було утворено 12.09.2011 р., про що зроблено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 31 Закону України «Про вищу освіту» отримання дозволу Компанією «Лазар Лімітед» було б необхідним у випадку утворення нового навчального закладу. В даному випадку предметом спору є договори купівлі-продажу часток в статутному капіталі Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини", які були вчинені вже після утворення вказаного закладу вищої освіти. При цьому, положення ч. 3 ст. 31 Закону України «Про вищу освіту» не передбачають необхідності отримання Компанією «Лазар Лімітед» будь-яких дозволів на купівлю часток в статутному капіталі Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини".

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про визнання недійсним договору № 2 від 12.11.2015 р. купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" та визнання недійсним договору № 3 від 12.11.2015 р. купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Вимоги позивача про визнання недійним рішення загальних зборів засновників Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини", оформленого протоколом № 2 від 12.11.2015 р., в частині: прийняття до складу засновників Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" Компанію "Лазар Лімітед" з часткою в розмір 30% її статутного капіталу; виведення зі складу засновників ОСОБА_5; затвердження нового перерозподілу статутного капіталу Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини", згідно якого Компанії "Лазар Лімітед" належить частка в розмірі 30%, вартістю 4 500,00 грн, та затвердження статуту Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" у новій редакції, судова колегія також вважає необгрунтованими.

Вбачається, що ОСОБА_5 обіймав посаду виконуючого обов'язки ректора Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини" до 08.02.2017 р., був присутнім на вказаних загальних зборах, приймав участь у голосуванні зі всіх питань порядку денного, особисто пропонував загальним зборам затвердити новий перерозподіл часток в статутному капіталі Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини", 12.11.2015 р. погоджувався з юридичними наслідками спірних угод.

Отже відсутні правові підстави для визнання недійсними рішень загальних зборів Приватного вищого навчального закладу "Міжнародна академія екології та медицини", оформлених протоколом № 2 від 12.11.2015 р.

Крім того, відповідач-1 просив стягнути з позивача 11 400,00 грн витрат на оплату послуг адвоката в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

04.08.2017 р. між Компанією "Лазар Лімітед", в особі представника ОСОБА_10, що діє на підставі довіреності, та Демченко Костянтином Миколайовичем (адвокат) був укладений договір про надання правової допомоги № 04/08-17.

На виконання умов вищезазначеного договору було видано ордер серія № КВ7 28352 про надання правової допомоги (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 34/2 від 22.10.2015 р.) та надано попередній розрахунок на загальну суму 11 400,00 грн.

Однак, на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги на вказану суму відповідачем-1 не надано належного платіжного документа на підтверджував понесених ним витрат.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги відповідача-1 про відшкодування витрат на послуги адвоката у розмірі 11 400,00 грн задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню і вимоги відповідача-2 про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 9 860,00 грн, як такі що не доведені та не підтвердженні належними доказами.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 25.04.2018 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 25.04.2018 р. у справі № 910/2062/18 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.07.2018 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

С.А. Пашкіна