ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2018 р. Справа № 922/6658/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю:

від апелянта - ОСОБА_1 - на підставі довіреності від 12.02.2016р.,

від кредитора Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" - Тіхомірова О.Б. - на підставі довіреності від 14.01.2016р. №10200/13;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Харків, (вх. №693 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.03.2018р. у справі №922/6658/15 (суддя Швидкін А.О., постановлену в м.Харків о 15:11год.; повний текст ухвали складено 02.04.2018р.)

за заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Харків,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.12.2015р. прийнято заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про порушення справи про банкрутство до розгляду (т.1 а.с.2-3).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.01.2016р. (підготовче засідання) порушено провадження у справі про банкрутство Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (т.2 а.с.173-174).

Постановою господарського суду Харківської області від 28.01.2016р. фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Сасіну К.О., яку зобов'язано в строк до 28.01.2017р. виконати ліквідаційну процедуру, надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури (т.2 а.с.187-192).

Як вбачається з матеріалів справи, 04.10.2016р. заставний кредитор ПАТ "Креді Агріколь Банк" звернувся до господарського суду Харківської області з заявою про визнання недійсними результатів другого повторного аукціону з продажу майна ФОП ОСОБА_5, який проведено 22.09.2016 року Товарною біржею "Універсальний торговий двір" (т.5 а.с.111-113).

13.10.2016р. до місцевого господарського суду боржником - ФОП ОСОБА_5 було подано заяву про визнання недійсними результатів другого повторного аукціону з продажу цілісного майнового комплексу фізичної особи ОСОБА_5, який проводився 22.09.2016 року Товарною біржею "Універсальний "Торговий двір" (т.5 а.с.147-149).

19.10.2016р. ПАТ "Креді Агріколь Банк" було подано до суду першої інстанції заяву про зміну предмету позову (т.5 а.с.168-170), в якій заявник просив суд також застосувати наслідки визнання недійсними результатів другого повторного аукціону з продажу майна ОСОБА_5, який проведено 22.09.2016р. Товарною біржею "Універсальний торговий двір" у вигляді визнання недійними договору купівлі - продажу майна банкрута про передачу у власність майна ОСОБА_5, який укладено між ОСОБА_5 в особі ліквідатора арбітражного керуючого - Сасіної К.О. та ТОВ "ГВП" в особі директора Целікова Р.О.; визнати недійсними всі договори відчуження, які укладені після проведення аукціону, результати якого є предметом спору по цьому позову відносно нежитлових приміщень цокольного поверху: № 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21а, 23а, 24а, 25а, 28, 29, 30, 32, 32а загальною площею 234, 2кв.м. та нежитлових приміщень підвалу № 1-7 загальною площею 221, 3кв.м. в літ. "А-4", загальною площею 455, 6кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3; зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іпотеки за №16819685 від 04.10.2016р.; зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції відновити запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іпотеки за №5534174 від 16.05.2008р. щодо нежитлових приміщень цокольного поверху: № 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21а, 23а, 24а, 25а, 28, 29, 30, 32, 32а загальною площею 234, 2кв.м. та нежитлових приміщень підвалу №1-7 загальною площею 221, 3кв.м. в літ. "А-4", загальною площею 455, 6кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3, відповідно до параметрів витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки за №2188983.

Заявою про зміну предмету позову, поданою ПАТ "Креді Агріколь Банк" до місцевого господарського суду 20.10.2016р. (т.5 а.с.185-190), заявник просить суд:

- визнати недійсними результати другого повторного аукціону з продажу цілісного майнового комплексу фізичної особи ОСОБА_5, який проведено 22.09.2016 року Товарною біржею "Універсальний торговий двір", за наслідками якого складено протокол №100220916/1 від 22.09.2016р.;

- визнати недійсним Акт б/н про передання права власності на нерухоме майно від 27 вересня 2016 року, Свідоцтво про придбання нерухомого майна підприємства-банкрута ОСОБА_5 на другому повторному аукціоні, проведеного Товарною біржею "Універсальний "Торговий двір" 26.09.2016 року, договір купівлі-продажу майна підприємства-банкрута ОСОБА_5 за результатами другого повторного аукціону, проведеного Товарною біржею "Універсальний "Торговий двір" 26.09.2016 року;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 04.10.2016 року Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В. та зареєстрований в реєстрі під № 678, договір іпотеки, посвідчений 04.10.2016 Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В. та зареєстрований в реєстрі під № 680.

12.12.2016р. боржником подано до місцевого господарського суду письмові пояснення до заяви про визнання недійсними результатів другого повторного аукціону (т.7 а.с.1-8), просить суд:

- визнати недійсними результати другого повторного аукціону з продажу цілісного майнового комплексу фізичної особи ОСОБА_5, який проведено 22.09.2016 року Товарною біржею "Універсальний торговий двір", за наслідками якого складено протокол №100220916/1 від 22.09.2016р.;

- визнати недійсним Акт б/н про передання права власності на нерухоме майно від 27 вересня 2016 року, Свідоцтво про придбання нерухомого майна підприємства-банкрута ОСОБА_5 на другому повторному аукціоні, проведеного Товарною біржею "Універсальний "Торговий двір" 26.09.2016р.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 04.10.2016 року Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В. та зареєстрований в реєстрі під № 678, договір іпотеки, посвідчений 04.10.2016 Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В. та зареєстрований в реєстрі під № 680.

В обґрунтування заявлених вимог ПАТ "Креді Агріколь Банк" та ОСОБА_5 посилались на те, що реалізація заставного майна на аукціоні була проведена за ціною, значно нижчою, ніж реальна ринкова вартість майна; було порушено порядок підготовки та проведення аукціону, порядок оголошення та повідомлення про проведення аукціону. Зазначені обставини, на думку заявників, є підставою для визнання результатів аукціону недійсними у порядку частини 3 статті 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.02.2017р. відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_5 та ПАТ "Креді Агріколь Банк" про визнання недійсним результатів другого повторного аукціону з продажу цілісного майнового комплексу фізичної особи ОСОБА_5, який проводився 22.09.2016 Товарною біржею "Універсальний "Торговий Двір" з урахуванням поданих уточнень, в повному обсязі.

Відповідні висновки місцевого господарського суду мотивовані тим, що матеріалами справи спростовуються твердження ПАТ "Креді Агріколь Банк" про здійснення процедури з реалізації заставного майна ФОП ОСОБА_5 без його згоди; організатором аукціону дотримані вимоги Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо офіційного оприлюднення відомостей про проведення аукціону, які з моменту публікації визначаються як загальновідомі, чим спростовуються твердження, що банк як заставний кредитор та боржник, не були особисто повідомлені про час та дату проведення аукціону з продажу заставного майна; відповідне повідомлення для ОСОБА_5 було додатково отримано його довіреною особою - ОСОБА_11, який є представником ОСОБА_5, згідно довіреності від 18.12.2015р.; Товарною біржею "Універсальний "Торговий Двір" було надано роздруківки фотокарток з фасадом об'єкту нерухомого майна, який є предметом аукціону, з розміщеному на ньому оголошені про продаж приміщення (надані світлини додатково підтверджують факт виконання Товарною біржею "Універсальний "Торговий Двір" вимог Закону щодо розміщення оголошення на нерухомому майні); не вбачається підстав для визнання аукціону недійсним через те, що в аукціоні одним із учасників приймала участь належним чином зареєстрована та діюча відповідно до законодавства України юридична особа - ПП "ФІНПРОФ" в особі керівника ОСОБА_11, в даному випадку учасником аукціону став не безпосередньо ОСОБА_11 як фізична особа, а юридична - ПП "ФІНПРОФ"; інші доводи скаржника щодо заінтересованості сторін та знаходженні в стані потенційного конфлікту інтересів є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

За результатами апеляційного перегляду, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2017р. залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2017р. було частково задоволено апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5; частково задоволено апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк"; ухвалу господарського суду Харківської області від 22.02.2017р. у справі №922/6658/15 скасовано в частині відмови у задоволенні вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" про визнання недійсними результатів другого повторного аукціону з продажу цілісного майнового комплексу фізичної особи ОСОБА_5, який проведено 22.09.2016 року Товарною біржею "Універсальний "Торговий двір", за наслідками якого складено протокол №100220916/1 від 22.09.2016р.; визнання недійсним Акту б/н про передання права власності на нерухоме майно від 27 вересня 2016 року, Свідоцтва про придбання нерухомого майна фізичної особи ОСОБА_5 на другому повторному аукціоні, проведеного Товарною біржею "Універсальний "Торговий двір" 22.09.2016 року, та в цій частині прийнято нове рішення, яким: заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 задоволено частково; заяву Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" задоволено частково; визнано недійсними результати другого повторного аукціону з продажу цілісного майнового комплексу фізичної особи ОСОБА_5, який проведено 22.09.2016 року Товарною біржею "Універсальний "Торговий двір", за наслідками якого складено протокол №100220916/1 від 22.09.2016р.; визнано недійсним Акт б/н про передання права власності на нерухоме майно від 27 вересня 2016 року, Свідоцтво НОМЕР_1 від 27.09.2016р. про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "ГВП" на нерухоме майно, що належало фізичній особі ОСОБА_5, придбане на другому повторному аукціоні, проведеного Товарною біржею "Універсальний "Торговий двір" 22.09.2016р.; в іншій частині ухвалу господарського суду Харківської області від 22.02.2017р. у справі №922/6658/15 залишено без змін.

Відповідні висновки апеляційного господарського суду, з якими погодився суд касаційної інстанції мотивовані тим, що за результатами апеляційного перегляду судом було встановлено наявність численних порушень під час проведення другого повторного аукціону, а саме, матеріали справи не містять належних доказів повідомлення боржника як власника майна про проведення другого повторного аукціону з продажу його майна, доказів розміщення оголошення про проведення аукціону на нерухомому майні; неправомірний допуск до участі в аукціоні ПП "Фінпроф", оскільки заява ПП "Фінпроф" не мала зазначення про наявність або відсутність заінтересованості заявника щодо боржника; оголошення про проведення, у тому числі другого повторного аукціону, не містить належної інформації про місце його проведення; в наданій біржею книзі реєстрації заяв учасників відсутні відомості щодо точного часу подання заяв учасників на участь у другому повторному аукціоні, другий повторний аукціон проведено за наявності потенційного конфлікту інтересів, що є підставою для визнання недійсними результатів другого повторного аукціону з продажу цілісного майнового комплексу фізичної особи ОСОБА_5, який проведено 22.09.2016 року Товарною біржею "Універсальний торговий двір", за наслідками якого складено протокол №100220916/1 від 22.09.2016р.

Крім того, у зв'язку із визнанням недійсними результатів відкритих торгів у формі аукціону з продажу майна банкрута, як наслідок, апеляційним судом було визнано недійсними і акт про передання права власності на придбане нерухоме майно та свідоцтво про придбання нерухомого майна, які є документами, що завершують оформлення результатів проведених відкритих торгів. Відмовляючи в задоволенні вимог боржника та банку в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу майна підприємства-банкрута ОСОБА_5 за результатами другого повторного аукціону, проведеного Товарною біржею "Універсальний "Торговий двір" 22.09.2016року, апеляційним господарським судом було відмовлено з тих підстав, що як свідчать матеріали справи та підтверджується учасниками провадження у справі про банкрутство, договір купівлі-продажу за результатами проведеного аукціону не укладався.

Відмовляючи в задоволенні вимог боржника та банку в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу, посвідченого 04.10.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В. та зареєстрованого в реєстрі під №678, договору іпотеки, посвідченого 04.10.2016 Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В. та зареєстрованого в реєстрі під №680, апеляційний господарський суд виходив з того, що відповідно до матеріалів справи, 04.10.2016р. між ТОВ "ГВП" (продавець) та ОСОБА_12 (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, а саме нежитлових приміщень цокольного поверху: № 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21а, 23а, 24а, 25а, 28, 29, 30, 32, 32а загальною площею 234,2 кв.м. та нежитлових приміщень підвалу № 1-7 загальною площею 221,3 кв.м. в літ. "А-4", загальною площею 455,6 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 (т.6 а.с.150), відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв вказані нежитлові приміщення.

Пунктом 2 договору визначено, що зазначені приміщення належать ТОВ "ГВП" на підставі свідоцтва, виданого Макушевою Н.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 27.09.2016р. за реєстровим НОМЕР_1.

Згідно договору іпотеки від 14.10.2016р. (т.6 а.с.151-152), вказані нежитлові приміщення передані в іпотеку ОСОБА_14

Апеляційним господарським судом було зазначено, що продаж майна на торгах (аукціоні), проведених з порушенням порядку, встановленого чинним законодавством, виключає можливість визнання особи, яка придбала товар на таких торгах (аукціоні), добросовісним набувачем відповідного майна.

Однак не підлягають задоволенню позови про визнання недійсних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину, отже, у цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України.

В подальшому, 05.07.2017р. боржником було подано до господарського суду Харківської області заяву про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України (вх. № 21902), в якій заявник просив суд визнати за ОСОБА_5 право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху №13, 14, 15, 18, 19, 20, 21, 23а, 24а, 25а, 28, 29, 30, 32, 32а, загальною площею 234,3 кв.м. та нежитлового приміщення підвалу № 1-7, загальною площею 221,3 кв.м, в літ "А-4", загальною площею 455,6 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_3 та витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_12, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_5, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2) нежитлові приміщення цокольного поверху №13, 14, 15, 18, 19, 20, 21, 23а, 24а, 25а, 28, 29, 30, 32, 32а, загальною площею 234,3 кв.м. та нежитлового приміщення підвалу № 1-7, загальною площею 221,3 кв.м, в літ "А-4", загальною площею 455,6 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_3.

Крім того, 20.11.2017р. ліквідатором боржника арбітражним керуючим Сасіною К.О. було подано до господарського суду Харківської області заяву (вх.№38072), в якій просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГВП" на користь боржника різницю між фактично сплаченою сумою на другому повторному аукціоні та ринковою вартістю майна відповідно до звіту про оцінку майна від 21.07.2016р. проведеною ПАТ "Креді Агріколь Банк" в сумі 10935084,09грн. (т.10 а.с.32-36).

В обґрунтування наявності підстав для задоволення вказаної заяви, ліквідатор боржника посилалась на те, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2017р. було визнано недійсними результати другого повторного аукціону з продажу цілісного майнового комплексу фізичної особи ОСОБА_5, який проведено 22.09.2016р. Товарною біржею Універсальний "Торговий двір", за наслідками якого складено протокол №100220916/1 від 22.09.2016р.; визнано недійсним Акт б/н про передання права власності на нерухоме майно від 27.09.2016р., свідоцтво НОМЕР_1 від 27.09.2016р. про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "ГВП" на нерухоме майно, що належало фізичній особі ОСОБА_5, придбане на другому повторному аукціоні, проведеного Товарною біржею "Універсальний "Торговий двір" 22.09.2016р.

Отже, майно боржника відчужене за недійсним аукціоном мало бути повернено до складу ліквідаційної маси, у зв'язку із чим ліквідатором було направлено на адресу покупця Товариства з обмеженою відповідальністю "ГВП" вимогу про повернення нерухомого майна, проте, отримавши відповідь на вимогу було встановлено, що майно відчужено третій особі.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку із неможливістю застосування передбачених чинним законодавством реституційних наслідків визнання договору - купівлі - продажу недійсним, та з метою забезпечення погашення вимог кредиторів боржника, ліквідатором у відповідності до приписів частин 1 та 3 статті 216 Цивільного кодексу України було заявлено вимогу про відшкодування на користь боржника різниці між фактично сплаченою сумою на другому повторному аукціоні та ринковою вартістю майна відповідно до звіту про оцінку майна від 21.07.2016р. проведеною ПАТ "Креді Агріколь Банк" в сумі 10935084,09грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.11.2017р. відмовлено в задоволенні заяви боржника про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння у повному обсязі (вх. № 21902).

Відмовляючи в задоволенні заяви боржника про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння місцевий господарський суд виходив з того, що майно вибуло з володіння боржника ОСОБА_5 за волею останнього, так спірне майно було відчужено ліквідатором банкрута під час проведення ліквідаційної процедури на виконання вимог постанови господарського суду Харківської області про визнання ФОП ОСОБА_5 банкрутом від 28.01.2016р. у відповідності до частини 5 статті 91, частини 2 статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Отже, після визнання боржника банкрутом ліквідатору не була потрібна згода боржника на продаж майна, оскільки його воля на продаж майна була визначена постановою про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Крім того, господарським судом першої інстанції було прийнято до уваги добровільне звернення ОСОБА_5 до суду з заявою про визнання його банкрутом, що також свідчить про те, що останній усвідомлював наслідки такого звернення до суду та ризик втрати належного йому майна, шляхом продажу його іншим особам для задоволення вимог кредиторів в межах справи про банкрутство.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017р. задоволено апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5; скасовано ухвалу господарського суду Харківської області від 20.11.2017р. у справі №922/6658/15 та прийнято нове рішення, яким задоволено заяву боржника про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння (вх.№21902 від 05.07.2017р.); визнано за ОСОБА_5 право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху (№ №. 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21а, 23а, 24а, 25а, 28, 29, З0, 32, 32а загальною площею 234,2кв.м. та нежитлові приміщення підвалу № 1-7 загальною площею 221,3кв.м. в літ. "А-4", загальною площею 455,6кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3; витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_12 на користь ОСОБА_5 нежитлові приміщення цокольного поверху: № 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21а, 24а, 25а, 28, 29, 30, 32, 32а загальною площею 234,2кв.м. та нежитлові приміщення підвалу № 1-7 загальною площею 221,3кв.м. в літ. "А-4", загальною площею 455,6 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту прав та інтересів боржника у разі вибуття з його володіння майна за недійсним правочином є витребування такого майна від набувача з огляду на вибуття такого майна поза волею власника, та висловив правову позицію, яка узгоджується з висновками Верховного суду України викладеними у постановах від 17.12.2014р. у справі №?6-140цс14, від 11.10.2011р. у справі 3-301гс15, від 21.11.2012р. у справі №6-136цс12 щодо того, що за положеннями статей 330, 387, 388 Цивільного кодексу України власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

При цьому норма частини ?1 статті? 216 Цивільного кодексу України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке пізніше набувач відчужив третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним.

Отже, захистити порушені права особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливо шляхом пред'явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 Цивільного кодексу України.

Після повернення матеріалів справи до місцевого господарського суду, ухвалою господарського суду Харківської області від 26.03.2018р. задоволено заяву ліквідатора (вх. № 38072); стягнуто з ТОВ "ГВП" на користь ОСОБА_5 в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Сасіної К.О., що діє на підставі постанови господарського суду Харківського області про визнання боржника банкрутом від 28.01.2016р. у справі № 922/6658/15, різницю між фактично сплаченою сумою на другому повторному аукціону та ринковою вартістю майна відповідно до звіту про оцінку майна від 21.07.2016р., проведеною ПАТ "Креді Агріколь Банк" у сумі 10935084,09грн.

Відповідні висновки місцевого господарського суду з посиланням на положення частин 1 та 3 статті 216 Цивільного кодексу України мотивовані відсутністю можливості застосування передбачених чинним законодавством реституційних наслідків визнання недійсним договору купівлі - продажу, оскільки спірне нерухоме майно на час розгляду справи вже не належало переможцю аукціону - ТОВ «ГВП», та було відчужено третій особі - ОСОБА_12 за договором купівлі- продажу від 04.10.2016р., а отже в даному випадку до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України.

Фізична особа- підприємець ОСОБА_5 з ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (з урахуванням доповнень до апеляційної скарги), в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 26.03.2018р. у справі №922/6658/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні заяви арбітражного керуючого Сасіної К.О. про стягнення з ТОВ "ГВП" на користь ОСОБА_5 10935084,09грн. та закрити провадження у даній справі №922/6658/15 за відсутності предмету спору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що місцевий господарський суд дійшов до передчасного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заяви ліквідатора боржника про стягнення з ТОВ "ГВП" на користь ОСОБА_5 10935084,09грн. Зокрема, апелянт наголошує на тому, що боржником вже було реалізовано надане йому чинним законодавством право на захист права власності шляхом подання заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння (шляхом пред'явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 Цивільного кодексу України), яка була задоволена постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017р., набрала законної сили, а отже є обов'язковою до виконання.

Враховуючи вищевикладене, що відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного суду України від 17.02.2016р. у справі №6-2407цс15, одночасне застосування статей 216 і 388 Цивільного кодексу України є взаємовиключним, апелянт вважає, що місцевий господарський суд дійшов до передчасного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заяви ліквідатора банкрута та стягнення з ТОВ "ГВП" на користь боржника різниці між фактично сплаченою сумою на другому повторному аукціону та ринковою вартістю майна відповідно до звіту про оцінку майна від 21.07.2016р., проведеною ПАТ "Креді Агріколь Банк" у сумі 10935084,09грн. в порядку частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України.

Крім того, в доповненнях до апеляційної скарги апелянт просить суд закрити провадження у даній справі про банкрутство Фізичної особи- підприємця ОСОБА_5, як безпідставно порушене. Апелянт зазначає про те, що місцевим господарським судом було постановлено оскаржувану ухвалу за наявності нерозглянутого клопотання про припинення провадження поданого боржником до господарського суду Харківської області 11.12.2017р., чим було обмежене його право на доступ до правосуддя у розумінні статті 6 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.04.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, та зупинено провадження у справі №922/6658/15 на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.05.2018р. поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 11.06.2018р.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Харківського апеляційного господарського суду від 11.06.2018р. у зв'язку з відрядженням судді Шевель О.В. для розгляду справи №922/6658/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Плахова О.В., судді Крестьянінова О.О., судді Фоміної В.О.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.06.2018р. відкладено розгляд справи на 26.06.2018р.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Харківського апеляційного господарського суду від 26.06.2018р. у зв'язку з відпусткою судді Крестьянінова О.О. та судді Фоміної В.О. для розгляду справи №922/6658/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Плахова О.В., судді Здоровко Л.М., судді Лакізи В.В.

22.06.2018р. ліквідатором боржника арбітражним керуючим Сасіною К.О. подано до апеляційного господарського суду клопотання (вх.№4828), в якому просить суд розглядати справу без її участі у зв'язку із відрядженням до м.Львова.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду від 26.06.2018р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 26.03.2018р. у справі №922/6658/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні заяви арбітражного керуючого Сасіної К.О. про стягнення з ТОВ "ГВП" на користь ОСОБА_5 10935084,09грн. та закрити провадження у даній справі №922/6658/15 за відсутності предмету спору.

Представник кредитора Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" підтримав вимоги апеляційної скарги ФОП ОСОБА_5 в частині скасування ухвали господарського суду Харківської області від 26.03.2018р. у справі №922/6658/15 та прийняття нового рішення, про відмову в повному обсязі в задоволенні заяви арбітражного керуючого Сасіної К.О. про стягнення з ТОВ "ГВП" на користь ОСОБА_5 10935084,09грн.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, учасники провадження у справі про банкрутство про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені завчасно належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень (т.14 а.с.185,192,198,204-205), колегія суддів вважає за можливе розглянути скарги в даному судовому засіданні за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційних скаргах доводи апелянтів, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Згідно з приписами частини 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній після 15.12.2017р.), господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон про банкрутство).

За приписами пункту 1-1 Розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", викладеного у новій редакції згідно з Законом України від 22.12.2011р. №4212-VI, який набрав чинності 19.01.2013р., положення цього Закону, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Таким чином, враховуючи, що провадження у справі порушено 31.12.2015р., постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури прийнято 28.01.2016р. - колегія суддів вважає, що застосуванню підлягають положення Закону про банкрутство в редакції, чинній з 19.01.2013р.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону про банкрутство, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Статтею 9 Закону про банкрутство встановлено, що справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Таким чином, провадження у справах про банкрутство регулюється Господарським процесуальним кодексом України у випадках, коли його норми безпосередньо визначають правила даного провадження або мають універсальний характер для будь-якої стадії судового процесу, або процесуальної дії, з урахуванням встановлених Законом особливостей.

Системний аналіз положень Закону про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми цього Закону мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 13.04.2016р. №3-304гс16.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що ліквідатор боржника правомірно, у відповідності до приписів Закону про банкрутство звернувся до місцевого господарського суду з заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГВП" на користь боржника різниці між фактично сплаченою сумою на другому повторному аукціону та ринковою вартістю майна.

Отже, як було зазначено вище, оскаржуваною ухвалою господарського суду Харківської області від 26.03.2018р. було задоволено заяву ліквідатора (вх. № 38072); стягнуто з ТОВ "ГВП" на користь ОСОБА_5 в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Сасіної К.О., що діє на підставі постанови господарського суду Харківського області про визнання боржника банкрутом від 28.01.2016р. у справі № 922/6658/15, різницю між фактично сплаченою сумою на другому повторному аукціону та ринковою вартістю майна відповідно до звіту про оцінку майна від 21.07.2016р., проведеною ПАТ "Креді Агріколь Банк" у сумі 10935084,09грн.

Відповідні висновки місцевого господарського суду з посиланням на положення частин 1 та 3 статті 216 Цивільного кодексу України мотивовані відсутністю можливості застосування передбачених чинним законодавством реституційних наслідків визнання недійсним договору купівлі - продажу, оскільки спірне нерухоме майно на час розгляду справи вже не належить переможцю аукціону - Товариству з обмеженою відповідальністю «ГВП», та було відчужено третій особі - ОСОБА_12 за договором купівлі- продажу від 04.10.2016р.

Проте, колегія суддів вважає такі висновки господарського суду Харківської області передчасними та такими, що не відповідають обставинам справи, з огляду на наступне.

Так, статтями 16 Цивільного кодексу України та 20 Господарського кодексу України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

При цьому, спір про право характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб'єктами правовідносин з приводу їх прав та обов'язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Відповідно до приписів статті 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Під захистом права власності, за приписами наведеної норми, розуміється, зокрема, наявність у власника права вимагати усунення будь-яких порушень його права, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном; наявність у власника права на судовий захист свого права власності.

Законодавство надає власникові можливість на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону й іншим правовим актам не зачіпаючи охоронювані законом інтереси інших осіб. Всі дії, що перешкоджають власникові на власний розсуд користуватись своїм володінням повинні бути припинені способами, установленими законом. Характер засобів, вибраних для захисту свого права, повинен відповідати характеру порушених правовідносин.

Зокрема, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 Цивільного кодексу України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

У зв'язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції, може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 Цивільного кодексу України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Разом із тим, відповідно до закріпленого в статті 387 Цивільного кодексу України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У цьому разі майно може витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного суду України від 17.02.2016р. у справі №6-2407цс15, одночасне пред'явлення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння (оскільки віндикація - це позов неволодіючого власника про витребування майна від володіючого невласника) і про визнання недійсним правочину із застосуванням реституції (оскільки негаторний позов - це позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння), тобто одночасне застосування статей 216 і 388 Цивільного кодексу України є помилковим, адже віндикаційний і негаторний позови є взаємовиключними.

Як було зазначено вище, за результатами апеляційного перегляду, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2017р. залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2017р. було частково задоволено апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5; частково задоволено апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк"; ухвалу господарського суду Харківської області від 22.02.2017р. у справі №922/6658/15 скасовано в частині відмови у задоволенні вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" про визнання недійсними результатів другого повторного аукціону з продажу цілісного майнового комплексу фізичної особи ОСОБА_5, який проведено 22.09.2016 року Товарною біржею "Універсальний "Торговий двір", за наслідками якого складено протокол №100220916/1 від 22.09.2016р.; визнання недійсним Акту б/н про передання права власності на нерухоме майно від 27 вересня 2016 року, Свідоцтва про придбання нерухомого майна фізичної особи ОСОБА_5 на другому повторному аукціоні, проведеного Товарною біржею "Універсальний "Торговий двір" 22.09.2016 року, та в цій частині прийнято нове рішення, яким:

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 задоволено частково.

Заяву Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" задоволено частково.

Визнано недійсними результати другого повторного аукціону з продажу цілісного майнового комплексу фізичної особи ОСОБА_5, який проведено 22.09.2016 року Товарною біржею "Універсальний "Торговий двір", за наслідками якого складено протокол №100220916/1 від 22.09.2016р.

Визнано недійсним Акт б/н про передання права власності на нерухоме майно від 27 вересня 2016 року, Свідоцтво НОМЕР_1 від 27.09.2016р. про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "ГВП" на нерухоме майно, що належало фізичній особі ОСОБА_5, придбане на другому повторному аукціоні, проведеного Товарною біржею "Універсальний "Торговий двір" 22.09.2016 року

В іншій частині ухвалу господарського суду Харківської області від 22.02.2017р. у справі №922/6658/15 залишено без змін.

05.07.2017р. боржником було подано до господарського суду Харківської області заяву про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України (вх. № 21902), в якій заявник просив суд визнати за ОСОБА_5 право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху №13, 14, 15, 18, 19, 20, 21, 23а, 24а, 25а, 28, 29, 30, 32, 32а, загальною площею 234,3 кв.м. та нежитлового приміщення підвалу № 1-7, загальною площею 221,3 кв.м, в літ "А-4", загальною площею 455,6 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_3 та витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_12, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_5, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2) нежитлові приміщення цокольного поверху №13, 14, 15, 18, 19, 20, 21, 23а, 24а, 25а, 28, 29, 30, 32, 32а, загальною площею 234,3 кв.м. та нежитлового приміщення підвалу № 1-7, загальною площею 221,3 кв.м, в літ "А-4", загальною площею 455,6 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_3.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.11.2017р. було відмовлено в задоволенні заяви боржника про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння у повному обсязі (вх. № 21902).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017р. задоволено апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5; скасовано ухвалу господарського суду Харківської області від 20.11.2017р. у справі №922/6658/15 та прийнято нове рішення, яким задоволено заяву боржника про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння (вх.№21902 від 05.07.2017р.); визнано за ОСОБА_5 право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху (№ №. 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21а, 23а, 24а, 25а, 28, 29, З0, 32, 32а загальною площею 234,2кв.м. та нежитлові приміщення підвалу № 1-7 загальною площею 221,3кв.м. в літ. "А-4", загальною площею 455,6кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3; витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_12 на користь ОСОБА_5 нежитлові приміщення цокольного поверху: № 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21а, 24а, 25а, 28, 29, 30, 32, 32а загальною площею 234,2кв.м. та нежитлові приміщення підвалу № 1-7 загальною площею 221,3кв.м. в літ. "А-4", загальною площею 455,6 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту прав та інтересів боржника у разі вибуття з його володіння майна за недійсним правочином є витребування такого майна від набувача з огляду на вибуття такого майна поза волею власника, та висловив правову позицію, яка узгоджується з висновками Верховного суду України викладеними у постановах від 17.12.2014р. у справі №?6-140цс14, від 11.10.2011р. у справі 3-301гс15, від 21.11.2012р. у справі №6-136цс12 щодо того, що за положеннями статей 330, 387, 388 Цивільного кодексу України власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

При цьому норма частини ?1 статті? 216 Цивільного кодексу України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке пізніше набувач відчужив третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним.

Отже, захистити порушені права особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливо шляхом пред'явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що боржником вже було реалізовано надане йому чинним законодавством право на захист права власності шляхом подання заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння (шляхом пред'явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 Цивільного кодексу України), яка була задоволена постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017р., набрала законної сили, а отже є обов'язковою до виконання.

Враховуючи вищевикладене, що відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного суду України від 17.02.2016р. у справі №6-2407цс15, одночасне застосування статей 216 і 388 Цивільного кодексу України є взаємовиключним, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов до передчасного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заяви ліквідатора банкрута про стягнення з ТОВ "ГВП" на користь боржника різниці між фактично сплаченою сумою на другому повторному аукціону та ринковою вартістю майна відповідно до звіту про оцінку майна від 21.07.2016р., проведеною ПАТ "Креді Агріколь Банк" у сумі 10935084,09грн. в порядку частини 1 статті 216Цивільного кодексу України.

У зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 в частині скасування ухвали господарського суду Харківської області від 26.03.2018р. у справі №922/6658/15 та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Сасіної К.О.

Щодо вимоги апелянта про закриття провадження у даній справі про банкрутство, як безпідставно порушеного, судова колегія зазначає наступне.

Так, в обґрунтування наявності підстав для закриття провадження у даній справі апелянт посилається не те, що місцевим господарським судом було постановлено оскаржувану ухвалу за наявності нерозглянутого клопотання про припинення провадження поданого боржником до господарського суду Харківської області 11.12.2017р., чим було обмежене його право на доступ до правосуддя у розумінні статті 6 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

Судова колегія зазначає, що апеляційним господарським судом в силу приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України переглядаються виключно ті обставини, які були предметом розгляду місцевого господарського суду, проте, на час постановлення оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом клопотання боржника про закриття провадження не розглядалось, ухвала господарського суду Харківської області від 14.01.2016р. у даній справі, якою було порушено провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_5 не є предметом апеляційного перегляду та відповідно на даний час є чинною та обов'язковою до виконання, у зв'язку з чим, апеляційна скарга в частині закриття провадження у даній справі про банкрутство не підлягає задоволенню.

Оскільки місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а ухвала господарського суду Харківської області від 26.03.2018р. у справі №922/6658/15 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 254,255, 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 3 ч. 1 ст. 277, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 26.03.2018р. у справі №922/6658/15 скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви ліквідатора боржника арбітражного керуючого Сасіної К.О. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГВП" на користь ФОП ОСОБА_5 різниці між фактично сплаченою сумою на другому повторному аукціону та ринковою вартістю майна відповідно до звіту про оцінку майна від 21.07.2016р., проведеною ПАТ "Креді Агріколь Банк" в. сумі 10935084,09грн. (вх.№38072 від 20.11.2017р.)

Повний текст постанови складено 27 червня 2018р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя Плахов О.В.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Лакіза В.В.