ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2018 р.Справа № 922/3890/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Лозінського Олега Валентиновича (61057, АДРЕСА_1)
до Фізичної особи-підприємця Кузнецової Карини Миранівни (61202, АДРЕСА_2)
про визнання недійсним договору
за участю представників:

позивач - Лозинський О.В., особисто, паспорт серії НОМЕР_1;

відповідача - Удянська Т.В., довіреність від 14.11.2017 №1587.

ВСТАНОВИВ:

21.11.2017 ФОП Лозінський О.В. звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до ФОП Кузнецової К.М., в якому просить суд визнати договір поставки від 18.11.2016 недійсним. В обґрунтування позовних вимог посилається на статтю 230 ЦК України. Стверджує, що відповідачем при укладанні договору його, позивача, було навмисно введено в оману. Відповідачем до договору в якості узгодженої сторонами специфікації, котру позивач не підписував, додано сторонній документ прайс-лист із підписом позивача.

Позивач позов підтримує. В судовому засіданні по суті 03.07.2018 позивач просить суд задовольнити позов повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Подану заяву про розгляд справи без участі позивача (вх. №19133 від 04.07.2018) не підтримує.

Відповідач проти позову заперечує. Присутній у судовому засіданні 03.07.2018 представник відповідача проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов та заперечення на відповідь на відзив, та просить суд відмовити в позові повністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Між ФОП Кузнецовою К.М. (Постачальник) та ФОП Лозінським О.В. (Покупець) було укладено Договір поставки від 18.11.2016 (надалі - Договір), відповідно до предмету якого Постачальник зобов'язується поставляти товар торгової марки "Смачний світ випічки", що підтверджена Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 212499 від 10.06.2016, а Покупець зобов'язується приймати і оплачувати його (пункт 1.1. Договору).

Згідно з пунктом 1.3. Договору ціни і перелік товарів, що поставляються визначаються згідно з додатком №1 (Специфікації), яке узгоджується і підписується обома Сторонами і є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктом 3.2. Договору сторони домовились, що загальну вартість Договору становить сума всіх підписаних сторонами товарно-транспортних накладних до даного Договору.

Відповідно до пункту 3.3. Договору оплата за товар здійснюється готівкою в касу Постачальника в день отримання товару і підписання товарно-транспортних накладних.

У пункті 6.1. Договору сторони встановили, що Договір вступає в силу з дати його підписання та діє до 18.11.2017.

Позивач у позовній заяві стверджує, що під час укладення спірного договору замість специфікації (додаток №1) ним було підписано прайс-лист на двох аркушах. У свою чергу відповідач, шляхом оману, підписав специфікацію в односторонньому порядку та підпис позивача на прайс-листі видає за підписаною позивачем специфікацію до договору поставки від 18.11.2016 на дев'яти аркушах.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною першою статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Суд зазначає, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Під обманом слід розуміти навмисне введення в оману однією стороною правочину іншої сторони з метою вчинення правочину. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення (пункти 19, 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними").

З урахуванням статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) суд приходить до висновку про те, що умовою визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов'язання), вчиненого під дією обману, необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію, а також наявність умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину. Проте цей тягар доведення позивачем не витриманий.

По-перше, дослідивши та проаналізувавши умови спірного договору, судом встановлено, що при укладенні договору сторонами дотримано всі вимоги щодо свободи волевиявлення, форми, наявності істотних умов, що передбачені вимогам цивільного та господарського законодавства. За таких обставин договір поставки від 18.11.2016 відповідає вимогам законодавства, доказів протилежного позивачем до суду не надано.

По-друге, доказів наявності в діях відповідача умисного введення в оману позивача при укладенні спірного договору, позивачем не надано, а отже оспорюваний договір повністю відповідає нормам цивільного законодавства, якими врегульовано порядок укладення та виконання договорів.

По-третє, позивачем не доведено, що ним не було підписано документ під назвою "Приложение №1 к договору поставки от 18.11.2016г. СПЕЦИФИКАЦИЯ". Твердження позивача про те, що цей документ не являє собою єдине ціле, а було створено шляхом штучного додавання аркушів з різних документів, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Так, судом за ініціативою позивача було призначено технічну експертизу документів з метою з'ясування питання стосовно способів створення документ під назвою "Приложение №1 к договору поставки от 18.11.2016г. СПЕЦИФИКАЦИЯ". Проте, судова технічна експертиза залишена без виконання з вини самого позивача -- у зв'язку з несплатою ним вартості експертного дослідження.

У відповідності до частини четвертої статті 102 ГПК України у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з'ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні. З урахуванням цього ухилення позивача від виконання експертизи унеможливлює визнання його, позивача, тверджень про штучність створення документа "Приложение №1 к договору поставки от 18.11.2016г. СПЕЦИФИКАЦИЯ" такими, що відповідають дійсності. Інших доказів штучності створення названого документу матеріали справи також не містять.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для визнання Договору поставки від 18.11.2016 недійсним.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Частиною другою статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вкладене судовий збір у даній справі в дохід бюджету не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.07.2018 р.

Суддя О.В. Бринцев

/справа №922/3890/17