ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2018

Справа № 910/4945/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія" "Укрстальспецконструкція"

до Приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд"

про стягнення 205 501, 32 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія" "Укрстальспецконструкція" (далі – ТОВ "ВК" "Укрстальспецконструкція", позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" (далі - ПАТ "Укратоменергобуд", відповідач) про стягнення матеріальних втрат у сумі 205 501, 32 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що внаслідок порушення відповідачем строків оплати вартості виконаних робіт за договором підряду № 11/10-14 від 14.11.2011 р. у ПАТ "Укратоменергобуд" утворилась заборгованість, яка була стягнута рішенням господарського суду міста Києва від 13.01.2017 р. у справі № 910/21104/16. Вказана заборгованість відповідачем була сплачена з порушенням строків, визначених договором, тому ТОВ "ВК" "Укрстальспецконструкція" нарахувало відповідачу інфляційну складову боргу в розмірі 166 349,32 грн. та 3 % річних у сумі 39 152,00 грн., а всього - 205 501, 32 грн., які просить стягнути у судовому порядку.

Провадження за вказаними вимогами було відкрито ухвалою господарського суду міста Києва від 03.05.2018 р., розгляд справи в суді вирішено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов'язків.

Відповідач через канцелярію суду подав відзив на позов, у якому позовні вимоги щодо стягнення матеріальних втрат визнав частково, зазначив про направлення позивачу заяви щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі рішення господарського суду міста Києва від 10.04.2014 р. у справі № 910/1704/14.

У відповідь на відзив, позивач заперечив проти доводів відповідача, зазначивши, що заборгованість перед відповідачем за рішенням господарського суду міста Києва від 10.04.2014 р. у іншій справі № 910/1704/14, виникла у іншої особи, а саме – ТОВ "Укрстальспецконструкція", а тому підстави для зарахування зустрічних однорідних вимог у сторін даної справи відсутні.

Суд, розглянувши подані сторонами заяви по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.10.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрстальспецконструкція" (субпідрядник) та Приватним акціонерним товариством "Укратоменергобуд" (генпідрядник) був укладений договір підряду № 11/10-14. Відповідно до умов вказаного договору субпідрядник зобов’язався виконати комплекс робіт на об'єкті - "будівництво під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вулиці Кіровоградської) до міжнародного аеропорту “Київ” (Жуляни) в м. Києві” (далі – об’єкт) відповідно до проектно-кошторисної документації, здати в обумовлені строки закінчені роботи, брати участь у здачі об'єкту робочій комісії та відповідним державним органам, а генпідрядник зобов'язався надати субпідряднику будівельний майданчик в межах червоних ліній з дозволом на виконання робіт, передати затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти закінчені будівельно-монтажні роботи та оплатити їх у передбачені договором строки.

У подальшому, право вимоги за вказаним договором підряду, ТОВ "Укрстальспецконструкція" відступило ТОВ "ВК" "Укрстальспецконструкція" на підставі договору відступлення права вимоги № 071116/1 від 07.11.2016 р. у порядку ст.ст. 512, 514 ЦК України.

Отже, до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до ПАТ "Укратоменергобуд" на підставі договору підряду № 11/10-14 від 14.11.2011 р.

Судом встановлено, що у зв'язку із порушенням відповідачем умов указаного договору підряду, рішенням господарського суду міста Києва від 13.01.2017 р. у справі № 910/21104/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 р., на користь позивача, як нового кредитора, була стягнута основна заборгованість у розмірі 2 381 753,54 грн.

У подальшому, з огляду на невиконання відповідачем вищевказаного рішення та несплату ним вартості підрядних робіт у розмірі 2 381 753,54 грн., ТОВ "ВК" "Укрстальспецконструкція" знову звернулось до суду та просило стягнути з ПАТ "Укратоменергобуд" 3% річних та інфляційну складову боргу. Рішенням господарського суду міста Києва від 11.09.2017 р. по справі № 910/10432/17, яке набрало законної сили, позов ТОВ "ВК" "Укрстальспецконструкція" було задоволено та стягнуто з відповідача 3% річних у сумі 195 761,00 грн., а також інфляційну складову боргу у сумі 2 124 828,84 грн. за період 20.09.2014 р. по 16.06.2017 р.

Також з матеріалів справи вбачається, що стягнута судом заборгованість рішенням господарського суду міста Києва від 13.01.2017 р. у справі № 910/21104/16, у сумі 2 381 753,54 грн., була стягнута з відповідача лише під час примусового виконання рішення, а саме – 04.01.2018 р., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

Частиною 1 ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 202 ГК України, які кореспондуються з положеннями ст. 599 ЦК України, господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Пленум Вищого господарського суду України у своїй постанові № 14 від 17.12.2013 р. “Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань” роз’яснив, що зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України) за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом.

Тобто, саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Таким чином, суд зазначає - якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано або виконано із порушенням строку, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання (п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р.).

Як вже було встановлено судом, основна заборгованість за виконані ТОВ "ВК" "Укрстальспецконструкція" роботи за договором підряду № 11/10-14 від 14.11.2011 р., була стягнута з відповідача рішенням господарського суду міста Києва від 13.01.2017 р. по справі № 910/21104/16 у сумі 2 381 753,54 грн., та фактично сплачена лише 04.01.2018 р., тобто з порушенням строку. Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з ПАТ "Укратоменергобуд" інфляційної складової боргу та 3% річних за період з 17.06.2017 р. по 03.01.2018 р., нараховані на суму 2 381 753,00 грн., є правомірними.

Провівши перерахунок заявленої суми матеріальних втрат відповідно до вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних в сумі 39 152,00 грн. та інфляційна складова боргу у сумі 126 221,72 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, у зв'язку невірним застосування індексу інфляції за визначений позивачем період нарахування втрат. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Твердження відповідача про здійснення між сторонами зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 200 000,00 грн., суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з форм припинення зобов'язання, внаслідок якого має місце індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна/коштів боржника.

При цьому, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати певним умовам, зокрема: бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов’язанням є кредитором за другим); бути однорідними, тобто зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду (гроші, однорідні речі); строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги; ясними (відсутність спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання), тобто тільки за умови безспірності наявності між сторонами зобов' язань може бути проведене зарахування зустрічних однорідних вимог.

Як вбачається з направленої позивачу заяви № 201 від 16.05.2018 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідач вказує на наявність у ТОВ "ВК" "Укрстальспецконструкція" (позивача) заборгованості перед ПАТ «Укратоменергобуд» у сумі 200 000,00 грн. за рішенням господарського суду міста Києва від 10.04.2014 р. у справі № 910/1704/14. Проте, встановлено, що вказане рішення стосувалось стягнення заборгованості у сумі 200 000,00 грн. з іншої особи – ТОВ "Укрстальспецконструкція", а не з ТОВ "ВК" "Укрстальспецконструкція", тобто боржником у справі № 910/1704/14 є інша особа, з чого можна зробити висновок, що вимоги у сторін не є зустрічними, а тому відсутні підстави для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою ПАТ «Укратоменергобуд» № 201 від 16.05.2018 р.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія" "Укрстальспецконструкція" до Приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" про стягнення 205 501, 32 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" (03035, м. Київ, вул. Митрополіта Василя Липківського, 45, оф. 606, ідентифікаційний код 32347574) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія" "Укрстальспецконструкція" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 18, ідентифікаційний код 39069887) інфляційну складову боргу у сумі 126 221 (сто двадцять шість тисяч двісті двадцять одна) грн. 77 коп., 3 % річних у сумі 39 152 (тридцять дев'ять тисяч сто п'ятдесят дві) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 2 480 (дві тисячі чотириста вісімдесят) грн. 61 коп. судового збору.

У решті позовних вимог - відмовити.

Повне судове рішення складено 6 липня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя                                                                                 Головіна К.І.