ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" липня 2018 р. м. Ужгород Справа № 11/101

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали заяви Фізичної особи - підприємця Олашин Василя Степановича, м. Ужгород про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа у справі №11/101 за позовом фізичної особи - підприємця Олашина Василя Степановича, м. Ужгород до відповідача Воловецької районної ради, смт. Воловець про стягнення 161586 грн.

секретар судового засідання - Штундер Д.Л.,

За участі представників сторін:

від позивача (заявника) - Олашин В.С., фізична особа - підприємець.

від відповідача (боржника) - ОСОБА_1., адвокат (дов. № 137 від 04.06.2018).

від органу ДВС - Досяк М.Б., старший державний виконавець.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2010 у справі №11/101 затверджено мирову угоду, за умовами якої Воловецька районна рада зобов'язалась сплатити ФОП Олашину В.С. 155327,00 грн. боргу до 1 квітня 2010 року та відшкодувати судові витрати, а саме: 1615,00 грн. державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 7675,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката, а ФОП Олашин В.С. відмовився від стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних, а також частково (в розмірі 50%) відмовився від відшкодування понесених ним витрат на правову допомогу адвоката по даному процесу в сумі 7675,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.02.2011 року у справі №11/101 задоволено заяву Воловецької районної ради про відстрочку виконання ухвали суду від 10.03.2010 року у справі №11/101 на 6 місяців та відстрочено виконання ухвали Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2010 до 21.07.2011.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов мирової угоди, за заявою Фізичної особи - підприємця Олашина Василя Степановича від 02.06.2010, відділом Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк для добровільного виконання виконавчого документа до 09.06.2010.

Постановою підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області від 23.09.2011 про повернення виконавчого документа стягувачові, ухвала Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2010 у справі №11/101 повернута ФОП Олашину В.С.

28.12.2011 року постановою підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області закінчено виконавче провадження з примусового виконання ухвали від 10.03.2010 року №11/101.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов мирової угоди та закриттям виконавчого провадження по її виконанню, ФОП Олашин В.С. - заявник, звернувся з позовом до суду з вимогою про спонукання виконання мирової угоди шляхом стягнення з відповідача - боржника суми 164853,00 грн., в т. ч. 155327,00 боргу та 9526,00 грн. на відшкодування судових витрат, нарахувавши та пред'явивши вимогу про стягнення суми 4945,59 грн. трьох процентів річних за прострочення згаданих платежів, які рішенням Господарського суду Закарпатської області від 08.08.2012 року у справі №5008/650/2012 було задоволено.

Постановою Львівського апеляційного Господарського суду від 17.01.2013 вказане рішення було скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості та судових витрат у розмірі 164853,00 грн. і зазначено, що ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом у розумінні положень Закону України "Про виконавче провадження", була прийнята до виконання виконавчою службою, а отже, провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки заявлена вимога не може бути самостійним предметом позову та розглядатися в господарських судах в порядку позовного провадження. З висновками суду апеляційної інстанції погодився Вищий господарський суд України (постанова від 23.05.2013 року).

20.02.2016 року ФОП Олашин В.С звертався до Господарського суду Закарпатської області з заявою про зміну порядку виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 10.03.2010 у справі №11/101 в частині зобов'язання Воловецької районної ради сплатити на користь фізичної особи-підприємця Олашина В.С. суми 164853,00 грн. з добровільного на примусовий та видати судовий наказ. Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.03.2016 року ФОП Олашин В.С було відмовлено у задоволенні заяви про зміну порядку виконання мирової угоди.

23.05.2018 року ФОП Олашин В.С звернувся до Господарського суду Закарпатської області з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.05.2018, вказану заяву прийнято до розгляду у судовому засіданні та призначено на 05.06.2018.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 05.06.2018 року, відкладено розгляд даної заяви на 03.07.2018 року.

Заявник, присутній в судовому засіданні 03.07.2018 року, підтримав подану заяву та просив суд задоволити її в повністю.

Представник боржника та органу ДВС, присутні в судовому засіданні 03.07.2018, проти поданої заяви заперечили та просили суд в її задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи №11/101, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, господарський суд визнав подану заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За імперативними приписами статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Державною виконавчою службою підлягають виконанню зокрема ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (пункт 2 частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження"у виконавчому документі повинні бути зазначені: 1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ; 2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; 3) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання чинності рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 1. ст. 329 ГПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з ч. 3 ст. 329 ГПК України, про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Причини поважності пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 86 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У заяві про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, заявник зазначає, що у зв'язку з невиконанням відповідачем умов мирової угоди, за його заявою від 01.06.2010 року, відділом Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк для добровільного виконання виконавчого документа до 09.06.2010 року. Постановою підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області від 23.09.2011 року про повернуто виконавчий документ стягувачеві. 28.12.2011 року постановою підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області закінчено виконавче провадження з примусового виконання ухвали від 10.03.2010 №11/101.

При цьому, суд, розглядаючи матеріали даної заяви встановив, що останні не містять інформації щодо оскарження постанови підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області від 28.12.2011 року, якою закінчено виконавче провадження з примусового виконання ухвали від 10.03.2010 року №11/101, у встановленому законом порядку. Строк повторного пред'явлення виконавчого документу до виконання закінчився 29.14.2014 року.

Частиною 1 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Жодних належних та допустимих доказів, в розумінні ГПК України, поважності причин пропуску такого строку до заяви не додано.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене в сукупності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, господарський суд, приходить до висновку, що заява Фізичної особи - підприємця Олашин Василя Степановича про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа (мирової угоди) від 10.03.2010 року у справі №11/101 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 232 - 235, 329 Господарського процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Олашин Василя Степановича, м. Ужгород про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа (мирової угоди) від 10.03.2010 року у справі 11/101 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення 03.07.2018 року та може бути оскаржено в установленому ГПК України порядку.

Суддя Андрейчук Л.В.