ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
25.06.2018 Справа № 905/2322/17 Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Ялта град строй, м. Київ
до відповідача: Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м. Краматорськ, Донецька область
про оскарження дій виконавчої служби
Суддя Матюхін В.І.
Секретар судового засідання Вороніна О.С.
позивача: ОСОБА_1 за дов.
відповідача: ОСОБА_2 за дов.
13.06.2018р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга Служби автомобільних доріг в Донецькій області на дії начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (ДВС ГТУЮ у Донецькій області) ОСОБА_3, якою боржник просить:
1. Визнати дії начальника управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про передачу виконавчого провадження від 21.05.2018 р. (ВП № 56275818) неправомірними.
2. Визнати постанову про передачу виконавчого провадження від 21.05.2018 р. (ВП № 56275818), яка була винесена начальником управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_3, незаконною.
3. Скасувати постанову про передачу виконавчого провадження від 21.05.2018 р. (ВП № 56275818), яка була винесена начальником управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_3
Позиція Служби автомобільних доріг в Донецькій області:
Постанова була ухвалена без додержання вимог діючого законодавства.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

1) Відповідно до ч.7 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень (затверджена наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5) - саме до відкриття виконавцем виконавчого провадження виконавчий документ за заявою стягувача може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю (крім виконавчих документів, визначених частиною другою статті 5 Закону).

Але, як вбачається з заяви ТОВ "Ялта Град Строй" (вих №16/05-з від 16.05.2018 р., є в матеріалах ВП) "Про передання виконавчого провадження № 56275818 з Краматорського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Донецькій області" вона була подана вже після відкриття виконавчого провадження - постанова про відкриття ВП № 56275818 від 26.04.2018р., що само по собі виключає законність передання цього виконавчого провадження.

2) У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції. У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби або відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавче провадження передається на виконання до цих відділів (ч.14 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень).

Порядком передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень (розділ V Інструкції з організації примусового виконання рішень) передбачено, що у випадку, передбаченому абз.1 п.7 розділу ІІІ цієї Інструкції, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження заяви стягувача виносить постанову про передачу виконавчого документа відповідному органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю, зазначеному у заяві стягувана.

Виконавче провадження може бути передано від одного приватного виконавця до іншого приватного виконавця або відповідного органу державної виконавчої служби, від одного державного виконавця до іншого в межах органу державної виконавчої служби, від одного органу державної виконавчої служби до іншого (п. 3 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень).

Водночас, як вбачається з матеріалів цього ВП, постанова про передачу виконавчого провадження, що була винесена головним державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_4, датована 22.05.18р., що свідчить про порушення строків передання виконавчих документів, адже заява ТОВ "Ялта Град Строй" надійшла до Краматорського міського ВДВС 16.05.2018 р.

У випадку, передбаченому абзацом другим пункту 7 розділу III цієї Інструкції, передача виконавчого документа від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби здійснюється на підставі письмового доручення начальника цього відділу.

Питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня (про передачу виконавчого документа з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - директором цього Департаменту), про що виноситься відповідна постанова (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 6 цього розділу).

Державний виконавець зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дня надходження постанови, зазначеної у абзаці третьому цього пункту, винести постанову про передачу виконавчого документа та направити виконавчий документ до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів ВП № 56275818 - оскаржувана постанова винесена 21.05.2018 р., натомість в постанові про передачу виконавчого провадження, що була винесена головним державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_4, є посилання на постанову про передачу виконавчого провадження від 17.05.2018 р., якої взагалі немає в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

3) В ч. 6. розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень зазначено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі:

- якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби;

- відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби;

- утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби;

- якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби;

- наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими сума зобов'язання становить від десяти до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті. Але сума зобовязань за судовим наказом по справі № 905/2322/17 складає всього 324 859,27 грн., що само по собі виключає законність прийняття цього виконавчого провадження Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Донецькій області.

Також, з матеріалів ВП № 56275818 не вбачається жодної з підстав, що передбачені ч. 6. розділу V інструкції з організації примусового виконання рішень , адже:

1. Інших відкритих ВП в органах ДВС відносно Служби автомобільних доріг у Донецькій області, ані в Краматорському міському відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області, ані у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - не існує.

2. Не було утворено виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби щодо стягнення коштів зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області.

3. Не було заявлено відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби щодо ВП № 56275818.

4. Місце проживання, перебування, Служби автомобільних доріг у Донецькій області або місцезнаходження майна Служби знаходиться на території, на яку поширюється компетенція саме Краматорського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 56275818, жодної з обставин для передачі ВП, що передбачені діючим законодавством, не має і, таким чином, відсутність законних підстав для зазначених процесуальних дій виключає законність постанови від 21.05.2018 р. (заявником в скарзі допущена описка щодо дати ухвалення постанови і помилково зазначено 24.05.2018 р.)».

В обґрунтування скарги Служба автомобільних доріг в Донецькій області також посилається на те, що:

- служба є державною неприбутковою організацією і є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, які обслуговуються органами казначейської служби (п. 1.5. Положення про Службу автомобільних доріг у Донецькій області);

- служба перебуває на розрахунково-касовому обслуговуванні в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Донецькій області (ГУДКСУ у Донецькій області), що підтверджено копією договору про здійснення розрахунково-касового обслуговування від 04.01.2017 № 4-1/1;

- у звязку з тим, що служба є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток автомобільних доріг загального користування, на службу розповсюджується дія Бюджетного кодексу України;

- згідно ст.1 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) цим Кодексом регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів та розгляду звітів про їх виконання, а також контролю за виконанням Державного бюджету України та місцевих бюджетів;

- частинами 1 - 2 ст.4 БК України визначено перелік нормативно-правових актів, що регулюють бюджетні відносини в Україні, серед яких, зокрема, Конституція України; цей Кодекс; закон про Державний бюджет України; інші закони, що регулюють бюджетні правовідносини, передбачені статтею 1 цього Кодексу; нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання цього Кодексу та інших законів України, передбачених пунктами 3 та 4 частини 1 цієї статті. При цьому при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України;

- відповідно до ч.1 ст.25 БК України - Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду;

- Законом України «Про виконавче провадження», крім органів державної виконавчої служби, визначено інші органи, до повноважень яких віднесено виконання рішень судів, зокрема частиною другою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що «рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів»;

- механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845);

- згідно п.3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій);

- відповідно до п.9 Порядку № 845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли рішення про стягнення коштів з одержувача бюджетних коштів не відповідає заходам, передбаченим бюджетною програмою;

- згідно п.26 Порядку № 845 безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках). Судові витрати, штрафні санкції безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету. В разі коли у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів зазначений код не передбачений або за таким кодом до кінця бюджетного періоду сума бюджетних асигнувань менша, ніж сума списання, або відсутні відкриті асигнування, безспірне списання судових витрат, штрафів здійснюється за кодом економічної класифікації видатків бюджету, за яким здійснюється стягнення коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів;

- відповідно до п.29 Порядку № 845 - у разі неможливості визначення кодів класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких проводиться безспірне списання коштів, орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа надсилає до боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, запит для встановлення відповідних даних із зазначенням строку надання відповіді. Якщо боржник, який є одержувачем бюджетних коштів, повідомляє про те, що заборгованість за виконавчими документами не відповідає заходам, передбаченим бюджетною програмою, які їх уповноважили виконувати, та надає документи, які це підтверджують, орган Казначейства повертає виконавчі документи стягувачу для стягнення таких коштів через органи виконавчої служби;

- ТОВ "Ялта Град Строй" попередньо не зверталось до органів Казначейства з відповідним виконавчим документом (наказом) по справі № 905/2322/17;

- сума зобовязань за судовим наказом по справі № 905/2322/17 складає всього - 324 859,27 грн., що виключає підвідомчість виконання цього судового рішення Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Донецькій області;

- місцезнаходження Боржника не змінювалось;

- інших виконавчих проваджень щодо Служби автомобільних доріг у Донецької області у Відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Донецькій області - не відкрито;

- виконавча група при кількох органах державної служби не утворювалась;

- частиною 2, ст. 6 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів;;

- ч. 1 ст. З Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими с державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу;

- відповідно до частини 1 статті 25 БК України - Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

На думку Служби автомобільних доріг в Донецькій області вищенаведене свідчить, що рішення державного виконавця, а саме - постанова про передачу виконавчого провадження від 21.05.2018 р. (ВП № 56275818) «є неправомірною, необґрунтованою та передчасною, а тому підлягає скасуванню».

Начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відзив на скаргу не подали і не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні.

Щодо надісланого на електронну адресу суду листа Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області № 5287 від 21.06.2018 (відзив), суд констатує наступне:

· відповідно до ст.7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг, оригіналом електронного документа вважається електронний

примірник документа з обовязковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис;

· ч.2 ст.1 Закону України Про електронний цифровий підпис передбачено, що електронний підпис - дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов'язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних;

· ч.3 ст.1 Закону України Про електронний цифровий підпис передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа;

· ч.2 ст.4 Закону України Про електронний цифровий підпис передбачено, що електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі;

· відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис і ч.8 ст.42 Господарського процесуального кодексу України усі документи, які подаються до суду в електронній формі, повинні бути скріпленні електронним цифровим підписом учасника справи (його представника);

· електронний документ, надісланий не відомо ким на електронну адресу суду не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема ч.8 ст.42 Господарського процесуального кодексу України, Закону України Про електронні документи та електронний документообіг, Закону України Про електронний цифровий підпис, постанови Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004р. № 680 «Про затвердження Порядку засвідчення наявності електронного документа (електронних даних) на певний момент часу», а тому не підлягає оцінюванню судом в порядку Господарського процесуального законодавства України.

Також суд констатує, що згідно п.17.1 ч.1 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, яким були внесені зміни до Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Товариство з обмеженою відповідальністю Ялта град строй вважає скаргу безпідставною з посиланням, зокрема, на те, що:

- Служба автомобільних доріг в Донецькій області не є бюджетною установою у розумінні приписів Бюджетного кодексу України і утримується не лише за рахунок коштів державного бюджету чи місцевих бюджетів та має відкриті рахунки не тільки в органах казначейства, а й в комерційних банках, зокрема у ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «ВБР», ПАТ КБ «Приватбанк», АТ «УкрСиббанк», АТ Укрексімбанк»;

- за даними пошуково-аналітичної системи «Контролюй владу» Служба автомобільних доріг в Донецькій області має комерційні рахунки, по яким проходять грошові кошти, в тому числі в якості винагороди підрядника, що не є грошовими коштами державного/місцевих бюджетів, а є доходами боржника від основної діяльності.

На думку позивача:

- начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 мав право передати виконавчу справу (правові підстави для цього були) і скористався цим правом, ухваливши відповідну постанову:

- наказ господарського суду по даній справі має виконуватись в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Приписами ст.340 Господарського процесуального кодексу України встановлено: «Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1). Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду (ч.2)».

Згідно ч.1 ст.342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю Ялта град строй у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

Рішенням господарського суду Донецької області від 30.10.2017р., залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.12.2017 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Ялта град строй задоволено, стягнуто з Служби автомобільних доріг в Донецькій області:

· 290 030,84грн. - інфляційні втрати;

· 30 027,55грн. 3% річних;

· 4 800,88 грн. - на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

На виконання рішення господарським судом видано відповідний наказ.

Товариство з обмеженою відповідальністю Ялта град строй звернулось до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою вих.№ 34/04-18 від 23.04.2018р. про відкриття виконавчого провадження за наказом господарського суду Донецької області від 05.02.2018р. по справі №905/2322/17.

26.04.2018р. старшим державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 вказана заява була розглянута та прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.04.2018р. (ВП №56275818).

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладено на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приписами ч.2 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено: «Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів».

В ст.2 Бюджетного кодексу України наведено тлумачення основних термінів, вживаних в ньому, зокрема:

бюджетні установи це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими (п.12);

одержувач бюджетних коштів - суб'єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету (п.38).

Служба автомобільних доріг в Донецькій області згідно пп. 1.1, 1.4, 1.5. Положення про Службу автомобільних доріг у Донецькій області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 29.11,2016 року №331 є державною неприбутковою організацією і є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, які обслуговуються органами казначейської служби.

Служба перебуває на розрахунково-касовому обслуговуванні в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Донецькій області (ГУДКСУ у Донецькій області), що підтверджено договором про здійснення розрахунково-касового обслуговування від 04.01.2017 № 4-1/1, укладеним між ГУДКСУ у Донецькій області і Службою автомобільних доріг в Донецькій області, ; копія якого додана останнім до скарги.

Відповідно до п. 1.3. Положення, Служба є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Відповідно до п.5.3. Положення, джерелами формування майна Служби є: основні фонди, що визначаються самостійним балансом Служби; кошти, що надходять на дорожні роботи відповідно до законодавства; кредити банків та інших кредиторів; безоплатні та благодійні внески, пожертвування юридичних осіб і громадян; передане майно інших державних та комунальних підприємств та організацій; інші джерела, не заборонені законодавством.

Служба автомобільних доріг в Донецькій області не є державним органом і вона у своїй скарзі не зазначає і не наполягає на тому, що вона є бюджетною установою, а з огляду на те, що згідно Бюджетного кодексу України терміни одержувач бюджетних коштів і бюджетні установи не є тотожними, заявник згідно пп. 1.1, 1.4, 1.5. Положення про Службу автомобільних доріг у Донецькій області є одержувачем бюджетних коштів, в Положенні не зазначено, що Служба автомобільних доріг в Донецькій області є бюджетною установою, так само як не зазначено, що вона повністю утримуються за рахунок відповідного державного чи місцевого бюджету, відсутні підстави вважати, що скаржник є бюджетною установою у розумінні приписів Бюджетного кодексу України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України «до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

В своїй скарзі Служба автомобільних доріг в Донецькій області не зазначає, що стягнуті по даній справі кошти є коштами державного бюджету і не наводить будь-яких доказів щодо цього, а відтак підстав вважати, що стягнуті кошти є коштами державного бюджету (місцевих бюджетів) у суду не має.

Вищенаведене дає господарському суду можливість констатувати, що скаржником належним чином не обґрунтовано та не доведено, що Служба автомобільних доріг у Донецькій області є бюджетною установою, вона утримується виключно за рахунок державного бюджету чи місцевого бюджету, стягнуті кошти є коштами державного бюджету (місцевих бюджетів), а відтак рішення за наказом господарського суду Донецької області від 05.02.2018р. по справі №905/2322/17 повинно виконуватись в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", а не в Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, на чому наполягає Служба автомобільних доріг у Донецькій області.

21.05.2018р. начальником управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_3 винесена постанова про передачу виконавчого провадження (ВП № 56275818) з Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у строк до 23.05.2018 року.

В мотивувальній частині оскаржуваної постанови зазначено наступне: "З метою надання практичної допомоги, складністю та необхідністю організувати неупереджене подальше виконання виконавчого документу відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", зазначене виконавче провадження підлягає передачі до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області".

Ухвалюючи оскаржувану постанову начальник управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області керувався ст.ст.24, 25 Закону України "Про виконавче провадження", розділом V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5.

З огляду на те, що:

Приписами ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено:

- «У разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, утворення виконавчої групи, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого» (ч.3);

- «Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України» (ч.4).

Розділом V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 регламентовано порядок передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень, зокрема:

- абз.3 п.1 передбачено: «Питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня (про передачу виконавчого документа з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - директором цього Департаменту), про що виноситься відповідна постанова (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 6 цього розділу);

- п.6 обумовлено, що «Виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі:

якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби;

відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби;

утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби;

якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби;

наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення».

- п.7 визначено, що «передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби, відділів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням начальника управління державної виконавчої служби щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби».

Господарський суд вважає, що:

· законодавством передбачена можливість передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого (з цим висновком погодились обидві сторони);

· передача виконавчого провадження (ВП № 56275818) з Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області є компетенцією начальника управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_3 (з цим висновком погодились обидві сторони);

· підстави передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, зазначені у ч.3 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" і п.6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, не є вичерпними (з цим висновком погодились обидві сторони);

· мотиви, зазначені в оскаржуваній постанові, а саме - надання практичної допомоги, складність виконавчої справи і необхідність організувати неупереджене подальше виконання виконавчого документу, на думку суду, давали підстави для ухвалення начальником управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області оскаржуваної постанови (з цим висновком не погодився відповідач);

· з урахуванням пояснень сторін:

ь складність виконавчої справи полягає у різному підходу стягувача і боржника до питання (тлумачення) який орган має здійснювати виконання рішення про стягнення коштів з відповідача, на думку відповідача рішення має виконуватися органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, за твердженням позивача органами виконавчої служби;

ь необхідність організувати неупереджене подальше виконання виконавчого документа полягало у нездійсненні Краматорським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області протягом майже місяця реальних дій, направлених на примусове виконання судового рішення.

За таких обставин господарський суд прийшов до висновку, що начальник управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_3 мав право і підстави для ухвалення оскаржуваної постанови, а відтак скарга є безпідставною і такою, що задоволенню не підлягає.

За результатами розгляду скарги згідно ч.1 ст.343 Господарського процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу.

Приписами ч.3 ст.343 Господарського процесуального кодексу України встановлено: «Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги».

Посилання заявника на окремі положення розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень є неправомірним, оскільки ними не регламентуються стосунки, які виникли між сторонами і виконавчою службою. Зокрема, абз.1 п.7 розділу ІІІ Інструкції унормовано порядок передачі виконавчого документа за заявою стягувача за участі приватного виконавця, а саме:

ь від одного приватного виконавця

- іншому або

- відповідному органу державної виконавчої служби або

ь від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю.

При прийнятті рішення судом врахована і та обставина, що заявник у скарзі і під час судового засідання не навів підстав і правових норм, за яких начальник управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області мав право самостійно, без будь-яких скарг чи заяв зацікавлених осіб скасувати (відмінити, визнати недійсною) постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.04.2018р. (ВП №56275818).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.234, 235, 256, 342-344, п.25 ч.1 ст.255 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Служби автомобільних доріг в Донецькій області на дії начальника управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про передачу виконавчого провадження від 21.05.2018 р. (ВП № 56275818) відмовити.

Відповідно до ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (у разі неявки всіх учасників справи - з моменту її підписання).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення (складення повного тексту ухвали).

Суддя В.І. Матюхін