ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2018

м. Дніпро

Справа № 904/1713/18

За позовом Приватного підприємства "КОРНЕР", смт. Шпиків, Тульчинський район, Вінницька обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БНС Сервіс", м. Дніпро

про повернення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 60 000, 00 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

Суть спору:

Приватне підприємство "КОРНЕР" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БНС Сервіс" (далі - відповідач) про повернення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 60 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на помилкове перерахування на розрахунковий рахунок відповідача грошових коштів, які підлягають поверненню позивачу згідно приписів статті 1213 ЦК України.

Ухвалою суду від 27.04.2018 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до положень статті 252 ГПК України.

Разом з тим, 27.04.2018 судом ухвалено надати відповідачу в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання (вручення) ухвали про відкриття провадження у справі; позивачу в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України надати відповідь на відзив протягом 10 днів з дня отримання (вручення) відзиву на позовну заяву; відповідачу в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України надати заперечення на відзив протягом 10 днів з дня отримання (вручення) відповіді на відзив.

Всупереч вимог ухвали суду від 27.04.2018, відповідачем не надано відзиву на позов. В матеріалах справи наявний рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу 09.05.2018.

Частиною 3 статті 120 ГПК України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з ч. 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За викладених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, справу розглянуто в розумні строки, критеріями чого є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Антоненков та інші проти України", заява №14183/02, §41).

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 27.06.2018 року судом прийнято рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

Приватним підприємством «Корнер» (позивачем) внесено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "БНС Сервіс" (відповідача) грошові кошти на загальну суму 60 000, 00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями №7223 від 28.12.2017 та №11 від 04.01.2018 (а.с. 6, 7).

12.03.2018 позивач звернувся до відповідача з вимогою №0603-18/1 від 06.03.2018 щодо повернення помилково перерахованих коштів на рахунок відповідача, яка залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

За викладених обставин, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно положень статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов’язку в натурі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно набув грошові кошти позивача, не виконав встановленого чинним законодавством обов’язку з повернення на вимогу позивача помилково сплачених останнім грошових коштів, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача суми 60 000,00 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БНС Сервіс" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 40-А; код 41116899) на користь Приватного підприємства "КОРНЕР" (23614, Вінницька область, Тульчинськй район, смт. Шпиків, вул. Незалежності, 131; код 31909570) суму 60 000, 00 грн. основного боргу, 1 762, 00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України.

Суддя А.В. Суховаров