КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2018 р. м. Київ Справа№ 910/22336/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Чорної Л.В.

Яковлєва М.Л.

секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.
за участю представників учасників процесу:
від позивача: згідно протоколу судового засідання від відповідача: згідно протоколу судового засідання
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Транпортно - експедиційна компанія "Укр-Транс"
на рішенняГосподарського суду міста Києва
від01.03.2018
суддя Щербаков С.О.
повний текст складено06.03.2018
за позовомпублічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс", м. Київ
простягнення 116 930, 00 грн.,

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надалі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" (надалі-відповідач) про стягнення штрафу за неправильно зазначену адресу вантажоодержувача у розмірі 116 930, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправильне застосування відповідачем правил перевезення вантажу та Статуту залізниць України, зокрема щодо внесення відомостей у накладну, зазначає, що відповідачем неправильно вказано адресу одержувача в накладних вантажу в накладних № 43907658, № 439133466 у вагонах № 65282444 та № 67679811, про що було складено акт загальної форми № 751 від 18.08.2017, що є підставою для покладення на відповідача відповідальності шляхом застосування господарських санкцій, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 116 930, 00 грн. за невірно зазначену адресу отримувача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 порушено провадження у справі № 910/22336/17 та призначено її до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі № 910/22336/17 позов задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача 116 930,00 грн. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що, оскільки відповідачем допущено порушення, яке полягає у неправильному зазначені в накладних адреси вантажоодержувача, тому згідно з статтями 24, 112 Статуту залізниць та пункту 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" має нести відповідальність у вигляді сплати штрафу в розмірі 116 930, 00 грн.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі № 910/22336/17, товариство з обмеженою відповідальністю "Транпортно - експедиційна компанія "Укр-Транс" (надалі-скаржник) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовлено повністю. Також, скаржник просив стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ТОВ "Транпортно - експедиційна компанія "Укр-Транс" вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Так, скаржник зазначає, що допущена ним помилка при зазначенні адреси одержувача документі була ним негайно виправлена та не потягла для позивача жодних несприятливих наслідків, зокрема у вигляді збитків.

Заявник апеляційної скарги вказує про те, що відповідачем було правильно зазначено чотиризначний залізничний код одержувача (5841), який (код) належить приватному акціонерному товариству «Керамет». Крім того, працівниками залізниці на станції відправлення накладні були прийняті без зауважень до перевезення.

За твердженнями скаржника, правилами оформлення перевізних документів та жодним іншим нормативно-правовим актом не передбачено обов'язок вказувати у накладній місце реєстрації юридичної особи.

Також, позивачем не було надано суду жодних доказів того, що адреса приватного акціонерного товариства «Карамет», інша, ніж та, яка була зазначена у накладних.

Як зазначає скаржник, що відповідно до додатку 3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 у відомостях про одержувача зазначається поштова адреса.

31.05.2018 через відділ автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про необґрунтованість та безпідставність доводів, викладених у апеляційній скарзі відповідача та просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 розгляд справи № 910/22336/17 відкладено на 26.06.2018.

25.06.2018 через відділ автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні без участі відповідача та його представника.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечував, з підстав викладених у відзиві на неї та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення-без змін.

Інші учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази (рекомендовані поштові повернення).

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі-ГПК України), відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності останніх.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, заслухавши пояснення скаржника, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Підпунктом 9 п.1 Перехідних положень ГПК України роз'яснено, що справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 14.08.2017 зі станції Харків-Вантажний Південної залізниці, відповідачем було здійснено відправлення вагонів № 65282444 та № 67679811 з вантажем - стружка чорних металів, на станцію Правда Придніпровської залізниці, одержувач вантажу - приватне акціонерне товариство "Керамет" (04119, м. Київ, вул. Якіра, 8).

Відповідно до накладних № 43907658 та № 43913466, провізна плата за вагони від станції Харків - Вантажний Південної залізниці до станції Правда Придніпровської залізниці становить 11 693, 00 грн.

18.08.2017 по прибутті вагонів на станцію Правда Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 "Про затвердження Статуту залізниць України, позивачем встановлено, що адреса одержувача, що зазначена у накладній, не відповідає адресі приватного акціонерного товариства "Керамет".

18.08.2017 станцією Правда Придніпровської залізниці на станцію відправлення Харків-Вантажний було відправлено телеграму № НР 70 про невірну зазначену адресу в накладних № 65282444 та № 67679811.

18.08.2017 зі станції відправлення Харків-Вантажний на станцію призначення права надійшла телеграма-відповідь № НР-12, щодо виправлення адреси одержувача у накладних № 65282444 та № 67679811.

Як вказує позивач, на підставі телеграми -відповіді № НР-12 від 18.08.2017 на станції призначення Правда Придніпровської залізниці у накладних № 65282444 та № 67679811 зроблено виправлення адреси одержувача з « 04119 м. Київ, Якірна, 8» на вірну « 04119, м. Київ, Деревлянська, 8».

Судом першої інстанції встановлено, що про факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу на станції призначення Правда Придніпровська залізниця було складено акт загальної форми № 751 від 18.08.2017.

Зазначене стало підставою для звернення позивача з позовом про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 116 930,00 грн., нарахованого у розмірі п'ятикратної провізної плати, яка становить 11 693,00 грн., на підставі п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644 та на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд, виходив з того, що відповідно до вимог статей 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній адресу отримувача на відправника нараховується штраф у розмірі п'ятикратної плати за всю відстань перевезень, а саме 116 930, 00 грн.

Однак, судова колегія апеляційного господарського суду вважає такий висновок місцевого господарського суду помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України (надалі-ЦК України) перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної ( ст. 909 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України (надалі-ГК України) встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами ( ст. 307 ГК України).

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

У відповідності до ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (в редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 за № 863/5084 (далі - Правила) на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною в додатку 1 до Правил.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (п. 1.2 Правил).

Перевізні документи, оформлені відправником в паперовому вигляді, перевіряються начальником станції або уповноваженим ним працівником станції у разі надання згоди на навантаження на місцях загального користування. Перевіркою встановлюються: наявність плану (місячного або додаткового) на перевезення, відсутність заборон і обмежень у даному напрямку перевезення, правильність заповнення бланків перевізних документів відповідно до правил оформлення перевізних документів, наявність зазначених відправником у графі 9 "Документи, що додані відправником" додаткових супровідних документів та документів дозвільного характеру на відправлення вантажу контролюючих органів, необхідність одержання яких передбачено законами України ( п. 1.4. Правил).

Згідно з п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Наведене кореспондується з положеннями ст. 122 Статуту залізниць України.

Положеннями ст. 118 Статуту визначено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, що розпорядження Київського міського голови № 125/1 від 19.02.2016, яким, на підставі Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", вулицю Якіра було перейменовано на вулицю Деревлянську (додаток № 1 до розпорядження № 125/1 від 19.02.2016).

03.05.2017 приватне акціонерне товариство "Керамет" листом № 13/08-14679 повідомило ДП "Придніпровська залізниця", що з 27.04.2017 місцезнаходженням товариства було змінено і тепер, згідно даним державного реєстру юридичних осіб, товариство знаходиться за адресою: 04119, м. Київ, вул. Деревлянська, буд. 8.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого адресою приватного акціонерного товариства "Керамет" є: 04119, м. Київ, Шевченківський район, вул. Деревлянська, буд. 8, при цьому відповідні зміни місцезнаходження юридичної особи ПрАТ "Керамет" внесені до ЄДР 25.04.2017.

З наведено вище суд апеляційної інстанції, що позивач був обізнаний про зміну місцезнаходження приватного акціонерного товариства "Керамет".

Як зазначалось вище, обґрунтовуючи стягнення з відповідача нарахованого на підставі статей 122, 118 Статуту залізниць штрафу в розмірі 116 930,00 грн. позивач зазначав про допущення відповідачем порушення під час перевезення вантажу шляхом неправильного зазначення адреси вантажоодержувача в залізничних накладних № 65282444 та № 67679811.

Як вбачається, в оформлених відповідачем залізничних накладних № 65282444 та № 6767981 адреса одержувача вантажу приватного акціонерного товариства «Керамет» вказана, 04119, м. Київ, вул. Якіра, буд. 8

Решта реквізитів залізничних накладних № 65282444 та № 6767981 вказані вірно, код одержувача вантажу, назва підприємства та код ЄДРПОУ правильний.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ні Статутом залізниць України, ні Правилами оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138 не зобов'язано відправника вказувати саме юридичну адресу одержувача. Навпаки, пунктом 2.1. Правил та додатком 3 до них Пояснення щодо заповнення накладної визначено, що у відомостях щодо відправника (графа накладної 1) та одержувача (графа накладної 2) вказується поштова адреса.

Учасники господарських відносин згідно ст. 216 ГК України несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції ( ч.2 ст. 217 ГК України).

За приписами статей 230, 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов'язань, зазначених у частині другій цієї статті.

Отже законодавець чітко встановив правило, що штрафні санкції можуть стягуватися у разі, якщо учасником господарських відносин допущене порушення правил здійснення господарської діяльності, за яке законом встановлена відповідальність.

Положеннями ст.122 Статуту залізниць передбачено відповідальність відправника за неправильно зазначену у накладній адресу одержувача. Як зазначено вище, в даному випадку відсутній факт неправильного зазначення адреси одержувача вантажу, тобто відсутнє порушення, за яке ст.122 Статуту залізниць встановлено відповідальність відправника вантажу.

Таким чином, позивач не довів й належними та допустимими доказами не підтвердив факту допущення відповідачем порушень, за яке законом передбачено відповідальність у вигляді штрафу. За наслідки неповноти відомостей у залізничній накладній (ст. 24 Статуту залізниць) відповідач поніс матеріальну відповідальність за простій вагона.

Оскільки позивачем не доведено наявності законних підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді штрафу, передбаченого статтями 118, 122 Статуту залізниць України, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, як наслідок відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції помилково визнав встановленими недоведені обставини справи та зробив висновки, які не відповідають обставинами справи, а також неправильно застосував норми матеріального права, що згідно з п. 1-4 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю та ухвалення в апеляційному порядку нового рішення про відмову у позові.

Частиною 1 ст. 277 ГПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, найшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв'язку з чим на підставі п. 1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване рішення підлягає скасуванню та ухваленню в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 ГПК України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 630,95 грн. покласти на позивача - публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Керуючись ст.ст. 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Транпортно - експедиційна компанія «Укр-Транс» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі № 910/22336/17 скасувати та прийняти нове.

« 1. У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиційна компанія «Укр-Транс» про стягнення штрафу за неправильно зазначену адресу вантажоодержувача у розмірі 116 930,00 грн.- відмовити».

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиційна компанія «Укр-Транс» (03087, м. Київ, вул. Пітерська, буд. 5-А, ідентифікаційний код 36559147) 2 630 (дві тисячі шістсот тридцять) грн. 95 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

4. Справу № 910/22336/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду.

7. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 27.06.2018

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

М.Л. Яковлєв