РІШЕННЯ

09 липня 2018 року Справа № 913/73/18

Провадження № 9/913/73/18

Розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Луганського обласного управління АТ Ощадбанк (вул.Енергетиків, б.36, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93400)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання (кв.Гайового, б.35-А, м.Луганськ, 91021)

про стягнення 2 501 134 грн 94 коп.

Суддя Господарського суду Луганської області Палей О.С.

Секретар судового засідання Гулевич В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю №125 від 29.01.2018;

від відповідача: представник не прибув,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Луганського обласного управління АТ Ощадбанк звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання про стягнення заборгованості за договором на приймання платежів від фізичних осіб (населення) за спожиту електричну енергію № У-478-13/569 від 31.07.2013 в сумі 2501134 грн 94 коп., з яких:

- борг зі сплати комісійної винагороди за період з 25.01.2017 по 10.01.2018 в сумі 2321681 грн 64 коп.,

- пеня за період з 26.12.2016 по 11.01.2018 у розмірі 4655 грн 20 коп.,

- інфляційні втрати за період з 26.12.2016 по 11.01.2018 у сумі 138610 грн 12 коп.,

- 3% річних за період з 26.12.2016 по 11.01.2018 у сумі 36187 грн 98 коп.

Позовні вимоги з посиланням на статті 11, 549, 625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), статті 173, 179, 193, 216, 231, 232 Господарського кодексу України (далі за текстом ГК України) обґрунтовані невиконанням відповідачем зобовязань за договором на приймання платежів від фізичних осіб (населення) за спожиту електричну енергію № У-478-13/569 від 31.07.2013 в частині своєчасної оплати комісійної винагороди банку.

Відповідач відзивом №01-19/2/77 від 02.02.2018 вимоги позову відхилив, посилаючись на те, що не мав фінансової можливості сплатити суму боргу у розмірі 866804 грн 86 коп. за спірним договором на приймання платежів від фізичних осіб (населення) за спожиту електричну енергію № У-478-13/569 від 31.07.2013.

У відзиві зазначає, що товариство у період до проведення антитерористичної операції виконувало свої зобовязання за договором. Починаючи з квітня 2014 року і по даний час ТОВ ЛЕО здійснює свою господарську діяльність в умовах проведення антитерористичної операції. У звязку з проведенням антитерористичної операції станом на 01.03.2018 Товариство заборгувало оптовому постачальнику електричної енергії ДП Енергоринок 5 310 759 грн 00 коп. Загальна дебіторська заборгованість споживачів побутового та юридичного секторів перед ТОВ ЛЕО на 01.02.2018 становить 5 млрд. 712 млн. 236 тис. грн. Основний негативний фактор, який вплинув на невиконання умов договору, це погіршення фінансового стану товариства шляхом накладення арештів на його рахунки державною виконавчою службою, яка упродовж року, починаючи з 23.01.2017 виносила постанови про арешт коштів боржника на усіх поточних рахунках товариства.

Ухвалою господарського суду (суддя Ворожцов А.Г.) від 10.05.2018 закрите підготовче провадження; судове засідання призначене на 22.05.2018.

07.06.2018 на підставі розпорядження керівника апарату суду №123-р у звязку з отриманням суддею Ворожцовим А.М. листка непрацездатності відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду був проведений повторний автоматичний розподіл справи, що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 07.06.2017, справа передана на розгляд судді Палей О.С.

Ухвалою господарського суду від 11.06.2018 справу призначено до розгляду по суті на 25.06.2018.

У судовому засіданні 25.06.2018 оголошена перерва до 09.07.2018.

У судове засідання представник відповідача не прибув, причин неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази, вислухавши представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

Між Публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України, як виконавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, як замовником, 31.07.2013 був укладений договір на приймання платежів від фізичних осіб (населення) за спожиту електричну енергію №У-478-13/569 (далі за текстом - договір).

За умовами п.1.1 договору клієнт доручає, а банк через свої установи, що розташовані на території Луганської області, організує та здійснює приймання платежів від фізичних осіб (населення) за спожиту та не обліковану електроенергію, а також у рахунок погашення заборгованості згідно з договором про реструктуризацію.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що клієнт сплачує банку комісійну винагороду за послуги в розмірі 1,95% від загальної суми прийнятих платежів. Сплата комісійної винагороди здійснюється шляхом перерахування клієнтом грошових коштів банку у наступному порядку:

авансовий платіж до 25 числа розрахункового місяця в розмірі 80% суми комісійної винагороди за попередній місяць;

- кінцевий розрахунок до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

В пункті 3.2 договору підставою для розрахунків за договором є акти про надані послуги, складені за формою наведеною у додатку №7 до договору, які підписуються уповноваженими представниками та скріплюються їх печатками. Акт про надані послуги складається на підставі зведеного акта перерахованих платежів, складеного за формою наведеною у додатку №6 до договору.

Структурні підрозділи банку до 3 числа місяця, наступного за звітним, направляють підрозділам клієнта акти звірки перерахованих платежів, складених за формою , наведеною у додатку № 5 до договору у трьох примірниках:

- для структурного підрозділу банку;

- для структурного підрозділу клієнта;

- для клієнта.

Підрозділи клієнта зобовязані підписати акти протягом 3 днів з дати їх отримання структурних підрозділів банку, та передати два примірника підрозділам банку. Банк формує протягом 3 днів акт про надані послуги на підставі зведеного акту звірки перерахованих платежів та направляє клієнту до 9 числа місяця, наступного за розрахунковим. Клієнт зобовязаний підписати акт про надані послуги не пізніше наступного робочого дня після його отримання від банку.

При наявності розбіжностей щодо перерахованих сум платежів за електроенергію та сум комісійної винагороди, банк та клієнт зазначають про це у актах і зведеному акті. Сторона, з вини якої виникли розбіжності, усуває їх в триденний строку з дня підписання відповідного акту (п.3.3 договору).

Відповідно до п.4.5 договору клієнт відповідає за несвоєчасність перерахування грошових коштів (комісійної винагороди) в термін, вказаний пунктом 3.1 цього договору. За несвоєчасне перерахування коштів клієнт сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення.

Згідно з п.6.1 договору він набуває чинності з 02.08.2013 після його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2013.

У випадку якщо за один місяць до закінчення строку дії договору, жодна із сторін не направить на адресу іншої сторони письмове повідомлення про припинення договору, він вважається продовженим на кожний наступний рік (п.6.2 договору).

На виконання умов договору банк здійснив приймання платежів від населення за період з грудня 2016 року по грудень 2017 року, що підтверджується зведеними актами звірки перерахованих платежів за період з грудня 2016 року по грудень 2017 року та актами про надані послуги за вказаний період.

Відповідачем лише частково було сплачено платіж 14.06.2017 у сумі 186601 грн 66 коп. на погашення заборгованості зі сплати комісійної винагороди за період з 25.12.2016 по 10.01.2017.

Доказів погашення заборгованості відповідач суду не подав.

Розглянувши обставини справи в їх сукупності, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Факт надання позивачем відповідачеві послуг з приймання платежів від населення за договором №У-478-13/569 від 31.07.2013 за період з грудня 2016 року по грудень 2017 року підтверджується зведеними актами звірки перерахованих платежів за період з грудня 2016 року по грудень 2017 року (а.с.63-75 т.1) та актами про надані послуги за вказаний період (а.с.50-62 т.1).

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості зі сплати комісійної винагороди за період з 25.01.2017 по 10.01.2018 у сумі 2321681 грн 64 коп. вважає його правильним, обґрунтованим, зробленим у відповідності до умов договору.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідач пені за період з 26.12.2016 по 11.01.2018 у сумі 4655 грн 20 коп. суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.5 договору клієнт відповідає за несвоєчасність перерахування грошових коштів (комісійної винагороди) в термін, вказаний пунктом 3.1 цього договору. За несвоєчасне перерахування коштів клієнт сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання.

Статтею 216 цього ж Кодексу передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 4 ст.231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ст.3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку пені (а.с.48 на звороті т.1) Публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України здійснено розрахунок пені виходячи з 0,5% від суми простроченого платежу, але суд зауважує, що при цьому сума нарахованої позивачем пені не перевищує суми, нарахованої, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ.

Враховуючи принцип диспозитивності судового процесу та розмір заявленої позивачем до стягнення пені, суд вважає вимогу позивача про стягнення пені за період з 26.12.2016 по 11.01.2018 у сумі 4655 грн 20 коп. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних (а.с.49 т.1) за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором на приймання платежів від фізичних осіб (населення) за спожиту електричну енергію №У-478-13/569 від 31.07.2013 за період з 26.12.2016 по 11.01.2018 у сумі 36187 грн 98 коп., вважає його арифметично неправильним, оскільки позивачем при розрахунку 3% річних на прострочений авансовий платіж комісійної винагороди за грудень 2016 року не враховано, що у 2016 році 366 днів.

Згідно розрахунку, здійсненого судом за допомогою програми Законодавство, розмір 3% річних, нарахованих на прострочений авансовий платіж комісійної винагороди за грудень 2016 року становить 2027 грн 24 коп., а не 2027 грн 43 коп. В іншій частині розрахунок 3% річних є правильним.

Таким чином, до стягнення підлягають 3% річних за період з 26.12.2016 по 11.01.2018 у сумі 36187 грн 79 коп.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат (а.с.49 т.1) за прострочення сплати комісійної винагороди за період з січня 2016 року по грудень 2017 року в сумі 138610 грн 12 коп., суд вважає його арифметично неправильним, оскільки невірно визначені індекси інфляції за весь період прострочення.

Згідно розрахунку, здійсненого судом за допомогою програми Законодавство, розмір інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості зі сплати комісійної винагороди за заявлений позивачем період прострочення, становить 138620 грн 40 коп., з розрахунку:

Строк оплатиСума заборгованості в грн.Період нарахування Індекс інфляції за весь період прострочення, %Сума інфляції, грн
25.12.,47Січень 2017 травень 2017106,65,93
10.01.201741501,19Лютий 2017 - травень 2017105,13,25
25.01.,33Лютий 2017 - грудень 2017112,558,64
10.02.201741498Березень 2017 грудень 2017111,97,08
25.02.,46Березень 2017 грудень 2017111,275,15
10.03.201739818,80Квітень 2017 - грудень 2017109,23,25
25.03.,81Квітень 2017 - грудень 2017109,395,44
10.04.201722781,82травень 2017 - грудень 2017108,
25.04.,50травень 2017 - грудень 2017108,1,46
10.05.201724068,75червень 2017 - грудень 2017106,1,04
25.05.,80червень 2017 - грудень 2017106,4,85
10.06.201755100,11липень 2017 - грудень 2017105,20,05
25.06.,73липень 2017 - грудень 2017105,47,85
10.07.201716701,22серпень 2017 - грудень 2017105,9,98
25.07.,16серпень 2017 - грудень 2017105,86,10
10.08.201787265,12вересень 2017 - грудень 2017105,33,03
25.08.,42вересень 2017 - грудень 2017105,67,51
10.09.201732936,64жовтень 2017 - грудень 2017103,,55
25.09.,05жовтень 2017 - грудень 2017103,,07
10.10.201732376,28листопад 2017 - грудень 2017101,909618,06
25.10.,86листопад 2017 - грудень 2017101,9093053,06
10.11.201737923,22грудень ,23
25.11.,46грудень 2,82
Разом:138620,40

Розрахована судом сума є більшою ніж заявлено позивачем, а тому до стягнення підлягають інфляційні втрати за заявлений період у сумі 138610 грн 12 коп.

З огляду на викладене позов підлягає задоволенню частково. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість зі сплати комісійної винагороди за період з 25.01.2017 по 10.01.2018 у сумі 2 321 681 грн 64 коп., пеня за період з 26.12.2016 по 11.01.2018 у сумі 4655 грн 20 коп., 3% річних за період з 26.12.2016 по 11.01.2018 у сумі 36187 грн 79 коп., інфляційні втрати за період з січня 2017 року по грудень 2017 року в сумі 138610 грн 12 коп.

Судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 238, 240-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Луганського обласного управління АТ Ощадбанк до Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, кв.Гайового, б.35 А, м.Луганськ, ідентифікаційний код 31443937, на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Луганського обласного управління АТ Ощадбанк, вул.Енергетиків, б.36, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 09304612, заборгованість зі сплати комісійної винагороди у сумі 2 321 681 грн 64 коп., пеню у сумі 4655 грн 20 коп., 3% річних у сумі 36187 грн 79 коп., інфляційні втрати в сумі 138610 грн 12 коп., судовий збір у сумі 37517 грн 02 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 12.07.2018.

Суддя О.С. Палей

Вих. №

2

12.07.2018

Надр. 3 прим.:

1-до справи;

2-позивачу: вул.Енергетиків, б.36, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93404 (простою)

3- відповідачу: вул.Горького, б.123, м.Старобільськ Луганської області, 92702 (рекомендованою з повідомленням)

Внесено 12.07.2018

_________С.Д. Авілова