ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" липня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1442/18

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КТ Україна" про забезпечення позову від 29.06.2018, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КТ Україна" до Фізичної особи-підприємця Байоли М.С. про стягнення 280411,61 грн

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КТ Україна" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Байоли М.С. 280411,61 грн вартості втраченого товару, у зв'язку з неналежним виконанням останнім умов договору на надання транспортних послуг на перевезення вантажів від 29.05.2018.

У якості додатку до позовної заяви позивач (ТОВ "КТ Україна") долучив заяву про забезпечення позову від 29.06.2018 шляхом накладення арешту на все майно Фізичної особи-підприємця Байоли Михайла Станіславовича (РНОКПП: НОМЕР_1), у тому числі на автомобіль MERCEDES-BENZ 1324 L, 1999 року випуску.

Заяву про забезпечення позову позивачем подано з дотриманням ст. 139 ГПК України та оплачено судовим збором.

Згідно з ч. 1 ст. 140 ГПК України унормовано, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Оцінивши викладені у заяві про забезпечення позову від 29.06.2018 обставини та додані до неї документи, господарський суд не знайшов підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як передбачено в п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, але не виключно, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 137 ГПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів держави, територіальних громад, юридичних або фізичних осіб.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Обгрунтовуючи необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову, наведених в прохальній частині заяви від 29.06.2018, заявник посилається на той факт, що одразу після встановлення факту втрати частини вантажу ТОВ "КТ Україна" були здійснені спроби досудового врегулювання спору з ФОП Байолою М.С., проте останній жодним чином не висловив бажання здійснити компенсацію втраченого вантажу ні одразу, ні згодом, ні шляхом розстрочки виплати боргу.

Оскільки до теперішнього часу ФОП Байола М.С. уникає переговорів з приводу вирішення питання щодо оплати боргу, заявник вважає, що він свідомо ухиляється від виконання своїх договірних зобов'язань з оплати боргу і в майбутньому це може стати причиною фактичного невиконання судового рішення.

За твердженням заявника, невжиття заходів до забезпечення позову на даному етапі надасть можливість ФОП Байолі М.С. відчужити майно, яке є у нього у власності.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" передбачено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Тобто при подачі заяви про забезпечення позову заявник насамперед повинен був надати до заяви докази, що підтверджують вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження належного йому майна шляхом вчинення різного виду правочинів тощо, зазначити відомості щодо конкретного майна, яке належить ФОП Байолі М.С., однак позивач всупереч вищевказаному та в порушення вимог статей 13, 74 ГПК України таких доказів не подав.

До того ж, заявник документально не підтвердив належність ФОП Байоли М.С. на праві власності автомобілю MERCEDES-BENZ 1324 L, 1999 року випуску, про накладення арешту на який заявлено вимогу про забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд критично оцінює посилання позивача у заяві про забезпечення позову на обставини, що невжиття заходів до забезпечення позову на даному етапі надасть можливість ФОП Байолі М.С. відчужити майно, яке є у нього у власності, та може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення позовних вимог за позовом, який поданий заявником.

Оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову, наявності зв'язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом можливих позовних вимог, зважаючи на забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку, що на даний час відсутні достатні підстави для задоволення заяви ТОВ "КТ Україна" від 29.06.2018 про забезпечення позову, що є підставою для відмови у їх застосуванні шляхом винесення відповідної ухвали.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234, 235 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КТ Україна" від 29.06.2018 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення суддею та відповідно до ст. 256 ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

З інформацією про дане судове рішення учасники справи можуть ознайомитися на сайті: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.М. Антонова