ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.07.2018 Справа № 920/281/18

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л.,

за участю секретаря судового засідання Пономаренко Т.М.,

представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність від 17.01.2018 № 10)

відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 01.03.2018 № 18/2087) в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сумах у приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/281/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенсі», м. Суми,

до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», м. Жовті Води Дніпропетровської області,

про стягнення 293851,03 грн.

встановив:

До господарського суду звернулось ТОВ «Сенсі» з позовом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення 293851,03 грн. заборгованості за договірними зобовязаннями, в тому числі: 263997,60 грн. основного боргу, 15087,64 грн. пені, 11879,90 грн. інфляційних збитків, 2885,89 грн. 3% річних, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем договору № 23/27 від 20.01.2017 (далі - Договір), а саме, в частині оплати виконаних робіт.

21.05.2018 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні з підстав його необґрунтованості та безпідставності. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилався на відсутність у нього обовязку щодо оплати виконаних робіт у звязку з ненаданням позивачем всіх документів передбачених п.4.2 Договору для підтвердження суми Договору, в тому числі: первинних документів бухгалтерської звітності, що обґрунтовують трудові й матеріально-технічні витрати виконавця робіт, саме на суму 263997,60 грн. Також відповідач посилався на неправомірність нарахування пені, оскільки обовязок її сплати не передбачене ні Договором, ні певним законодавчим актом.

25.05.2018 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої позивач наполягав на наданні ним відповідачу всіх необхідних документів на виконання п. 4.2 Договору. Крім того, позивач наголосив на обґрунтованості та правомірності нарахування пені за Договором та підтримав позов у повному обсязі.

18.06.2018 від відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якій він фактично підтримав свою позицію, викладену у відзиві щодо ненастання обовязку сплати за Договором та безпідставності нарахування штрафних санкцій позивачем.

21.06.2018 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення щодо заперечень відповідача, в якій він підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, в тому числі щодо основної суми боргу та штрафних санкцій, а також наполіг на повному виконанні ТОВ «Сенсі» своїх зобовязань за Договором та порушенні договірних зобовязань відповідачем щодо оплати виконаних робіт

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, а представник відповідача позов не визнав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сенсі» (Виконавець) та Державним підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (скорочено - ДП «СХІДГЗК» - Замовник) було укладено Договір № 23/27 від 20 січня 2017 року з Додатком № 1 «Планова калькуляція», з Додатком № 2 «Перелік робіт згідно дефектного акту від 27.09.2016 компресорної станції ALUP SCK 102-08 інв. №0273600», з Додатком № 3 «Перелік робіт згідно дефектного акту від 27.09.2016 компресорної станції ALUP SCK 102-08 інв. № 0273700» (далі - Договір) на виконання робіт з ремонту компресорів ALUP SCK 102-08 в кількості 2 одиниці (інв. № 0273600, № 2737000) (далі - Роботи).

За своєю правовою суттю укладений між сторонами Договір є договором підряду.

Пунктом 5.2 зазначеного Договору сторони обумовили місце виконання робіт, а саме: м. Суми, вул. Тополянська, 9/4, тому відповідно до п.5 ст. 29 ГПК України спір за даним Договором підсудний Господарському суду Сумської області за вибором позивача.

Вартість робіт згідно п. 3.1 Договору становить 263997,60 грн., в т.ч. ПДВ 20%.

Пунктом 4.2 Договору передбачений порядок розрахунку за виконання робіт, а саме: протягом 10 (десяти) днів після підписання ОСОБА_1 прийому-здачі виконаних робіт, з наданням рахунків, податкових накладних та з додатком до ОСОБА_1 прийому-здачі виконаних робіт копій первинних документів бухгалтерської звітності, що обґрунтовують трудові й матеріально-технічні витрати виконавця робіт.

Так, у відповідності до вимог зазначеного Договору 05 травня 2017 року позивач виконав для відповідача роботи з ремонту компресорів ALUP SCK 102-08 в кількості 2 одиниці в повному обсязі, а останній прийняв результати робіт без заперечень та претензій, про що свідчить ОСОБА_1 здачі-приймання робіт № 4 від 05 травня 2017 року, підписаний та затверджений з обох сторін, а також ОСОБА_1 прийому-передачі матеріальних цінностей від 05 травня 2017 року.

Також факт виконання позивачем робіт за Договором підтверджується листами відповідача № 18/7855 від 19 грудня 2017 року та № 18/386 від 12 січня 2018 року.

Крім того, позивачем було надано відповідачеві копії первинних документів бухгалтерської звітності, що обґрунтовують трудові й матеріально-технічні витрати виконавця при виконанні робіт за Договором, а саме: довідка про трудові витрати - лист № 426 від 06.10.2017 року, довідка про витрати - лист № 425 від 06.10.2017 року, копія ОСОБА_1 надання послуг № 37 від 09.02.2017 року з ТОВ «ПАНАВТОС», копія видаткової накладної ТОВ «АЗБОХІМ» № 213 від 28 грудня 2016 року; копія видаткової накладної ТОВ «ТД ИРБИС» № 47727 від 11 квітня 2017 року; копія видаткової накладної ТОВ «ПЕНТАЛАК-СУМИ» № РН-0000021 від 30 січня 2017 року; копія видаткової накладної ТОВ «ПЕНТАЛАК-СУМИ» № РН-0000067 від 29 березня 2017 року, декларація МД-2 від 14.06.2016 року T.G.Filter S.R.L. (Італія) надані позивачем відповідачу листом № 424 від 10 жовтня 2017 року (вх. № 6788 від 10 жовтня 2017 року, відмітка канцелярії відповідача), рахунок на оплату робіт було надано разом з ОСОБА_1 прийому-здачі виконаних робіт.

Також, в доповнення до документів, які були передані відповідачеві замовником листом № 424 від 06 жовтня 2017 року, позивач 16 листопада 2017 року із листом № 476 від 16.11.2017 року передав відповідачу додатково бухгалтерські довідки щодо облікової вартості фільтроелементу масляного та повітряно-масляного сепаратора - листи № 477 та № 478 від 16.11.2017 року, а також довідку про матеріальні витрати № 479 від 16.11.2017 року і копію видаткової накладної ТОВ «ПНЕВМОТЕХСІРВІС» № 99 від 20 вересня 2016 року. Лист № 476 від 16.11.2017 року з доданими до нього документами було вручено представнику відповідача за довіреністю 23.11.2017 року, про що свідчить інформація із офіційного сайту УКРПОШТА.

Враховуючи зазначене, факт виконання позивачем та прийняття відповідачем обумовлених Договором робіт, останній був зобовязаний здійснити оплату виконаних робіт протягом 10 днів після підписання ОСОБА_1 прийому передачі виконаних робіт (п. 4.2 Договору).

Посилання ж відповідача на ненадання всіх необхідних документів, передбачених п. 4.2 є довільним трактування відповідачем своїх договірних зобовязань, оскільки ОСОБА_1 здачі-приймання робіт № 4 від 05 травня 2017 року був підписаний ДП «СХІДГЗК» без зауважень, в тому числі щодо недостатності необхідних документів.

Крім того, суд наголошує, що мовна конструкція норми п. 4.2 Договору не вказує на безумовну залежність обовязку щодо оплати виконаних робіт від надання копій первинних документів, на які посилається відповідач. Також, зазначеною нормою не визначеного повного та вичерпного переліку документів, які позивач повинен був передати відповідачу та які, на думку відповідача, безпосередньо повязані з його обовязком щодо оплати виконаних позивачем робіт.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану Підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки) (ч. З ст. 853 ЦК України).

Так, пунктом 6.1.1 Договору передбачено, що замовник зобов'язується приймати від виконавця результати робіт наданих послуг, якщо вони відповідають умовам договору, і оплачувати їх в розмірах і в строк, передбачений Договором.

Зважаючи на те, що відповідач без заперечень та претензій підписав ОСОБА_1 прийому-передачі виконаних робіт, то він погодився з тим, що виконані позивачем роботи виконавцем виконані та відповідають умовам договору.

Крім того, пунктом 7.3 Договору, сторони погодили, що підписаний ОСОБА_1 здачі-приймання виконаних робіт є підставною для проведення розрахунків між сторонами.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи (ст. 854 ЦК України).

Також, діючим законодавством передбачено поняття «ощадливості підрядника». Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 845 ЦК України підрядник має право на ощадливе ведення робіт за умови забезпечення належної їх якості. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Відтак, підрядник у будь-якому разі має право на отримання за свою роботу суми коштів передбаченої в договорі у разі виконання належним чином визначених робіт.

Виконання робіт позивачем та прийняття їх відповідачем є обов'язковою передумовою для виконання замовником своїх грошових зобов'язань перед підрядником. Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів, які підтверджують обсяги виконаних робіт та їх вартість. Такі документ складаються та підписуються підрядником і передаються замовнику. Після підписання таких документів у замовника виникає обов'язок сплатити виконані роботи в передбачені договором терміни. В даному випадку, документом, що підтверджує обсяг виконаних робіт та їх вартість є ОСОБА_1 прийому-здачі виконаних робіт № 4 від 05 травня 2017 року.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським, кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договорами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відтак, вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості за виконані роботи за Договором у розмірі 263997,60 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 2885,89 грн. 3% річних, 11879,90 грн. інфляційних нарахувань.

Перевіривши, в межах позовних вимог, розрахунки позивача, в тому числі: періоди нарахувань, розміри простроченого платежу, індекси інфляції, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, а саме: 2885,89 грн. 3% річних, 11879,90 грн. інфляційних нарахувань.

Згідно з п.3 ч.1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Абзацом 3 п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» було надано розяснення: якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Нараховуючи на заборгованість пеню позивач посилається на умови п. 8.2 Договору якими встановлено, що за кожен день прострочення виконання зобовязань винна сторона повинна сплатити штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України, від обсягу невиконаних зобовязань та на Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Частиною 6 статті 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Разом з тим, суд наголошує, що ані Договором, ані певним законодавчим актом не передбачено можливості саме нарахування пені у даних зобовязальних правовідносинах, що виникли між сторонами.

Щодо Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч. 6 статті 231 ГК України, то вони регулюють лише розмір пені та штрафних санкцій відповідно, і не можуть бути підставою для самого нарахування пені без встановлення конкретного її розміру в договорі.

Тому, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідача 15087,64 пені.

У відповідності до вимог статей 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Частиною 2 ст. 237 ГПК України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, підтвердження матеріалами справи заборгованості відповідача перед позивачем у загальній сумі 278763,39 грн., суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 278763,39 грн. заборгованості за Договором № 23/27 від 20.01.2017, а в іншій частині відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України, враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 4181,46 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 185, 232, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, 2; ід. код 14309787) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенсі» (40022, м.Суми, вул. Тополянська, 9/4; ід. код 21111749) заборгованість за Договором №23/27 від 20.01.2017 у сумі 278763,39 грн., в тому числі: 263997,60 грн. основного боргу, 11879,90 грн. інфляційних втрат, 2885,89 грн. 3 % річних; а також витрати по сплаті судового збору у даній справі у розмірі 4181,46 грн.

3. В частині стягнення 15087,64 грн. пені - у задоволенні позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 10.07.2018.

Суддя В.Л.Котельницька