ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

02.07.2018 м.Дніпро Справа № 904/2200/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.,

розглянувши в приміщенні Дніпропетровського апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Украинский продукт" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2017 у справі № 904/2200/16 (суддя Петрова В.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Дніпро", м. Київ

до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства "Геркулес", м. Краматорськ Донецької області

відповідача-2: Приватного підприємства "Украинский продукт", м. Донецьк

відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лекс", м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості за генеральним договором на здійснення кредитних операцій, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2017 у справі № 904/2200/16 поновлено провадження у справі № 904/2200/16. Зустрічну позовну заяву Приватного підприємства "Украинский продукт" повернуто без розгляду. Зупинено провадження по справі № 904/2200/16.

25.06.2018 до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного підприємства "Украинский продукт" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2017 у справі № 904/2200/16, в якій скаржник просить:

- прийняти апеляційну скаргу до провадження, звільнити від сплати судового збору та порушити апеляційне провадження, про що винести ухвалу;

- скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2017 у справі № 904/2200/16;

- справу № 904/2200/16 передати на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області для прийняття зустрічної позовної заяви.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Украинский продукт" суд дійшов до висновку про те, що дії скаржника суперечать завданню господарського судочинства, оскільки спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення з огляду на наступне.

З 15.12.2017 набув чинності ГПК України в новій редакції відповідно до Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-19.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з приписами п. 13 ч. 1 Перехідних положень ГПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 93 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017) встановлено, що апеляційна скарга подається на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня її оголошення місцевим господарським судом.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, Приватне підприємство "Украинский продукт" 12.06.2018 направило на адресу Господарського суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу на ухвалу від 16.02.2017 у справі № 904/2200/16, про що свідчить відбиток штемпелю ПАТ "Укрпошта" на поштовому конверті з трек-номером 01 0, в якому апеляційна скарга надійшла до суду. Отже, апеляційна скарга Приватного підприємства "Украинский продукт" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2017 у справі № 904/2200/16 подана скаржником з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження майже на 1 рік та 6 місяців.

Завданням та основними засадами господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 43 ГПК України, залежно від конкретних обставин справи, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що скаржником ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2018 у справі № 904/2200/16 вже двічі оскаржувалася в апеляційному порядку та двічі в касаційному порядку, але кожного разу скарга поверталася заявникові без розгляду з підстав допущення останнім недоліків в її оформленні (до скарг не долучалися докази сплати судового збору та повноважень представника на подачу і підписання скарг).

Подання відповідачем-2 чергової - третьої апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2018 у справі № 904/2200/16 без усунення недоліків вказаних у попередніх ухвалах про повернення скарги без розгляду, у тому числі недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 14.05.2018 у даній справі, суперечить основним засадам господарського судочинства, розумності строків розгляду справи судом, свідчить про зловживання з боку скаржника його процесуальними правами, порушує права позивача у справі та спрямоване на затягування чи перешкоджання виконанню судового рішення у даній справі.

Згідно п. 5 ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Згідно ч. 4 ст. 43 ГПК України суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

З метою запобіганню скаржником його процесуальними правами, ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Украинский продукт" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2017 у справі № 904/2200/16 - повернуто скаржнику з посиланням на ч. 3 ст. 43 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 135 ГПК України передбачено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку невиконання процесуальних обов'язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум у 2018 році на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 1 січня 2018 року складає 1762,00 грн.

Таким чином, з Приватного підприємства "Украинский продукт" підлягає стягненню штраф, як засіб процесуального примусу, у розмірі: (5 х 1762,00 грн.) = 8810,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 131 ГПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Згідно ч. 2 ст. 236 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Керуючись пунктами 10, 11 ч. 3 ст. 2, п. 5 ч. 5 ст. 13 статтями 41, 42, 43, 135, 234 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Стягнути в дохід Державного бюджету України з Приватного підприємства "Украинский продукт" штраф у розмірі 8810,00 грн. (вісім тисяч вісімсот десять грн. 00 коп).

Ухвала є виконавчим документом і набирає законної сили в порядку ч. 2 ст. 235 ГПК України з дати її підписання - 02.07.2018.

Ухвала може бути пред'явлена до виконання відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» протягом трьох місяців - у строк до 02.10.2018.

Стягувач: Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ідентифікаційний код 26255795).

Боржник: Приватне підприємство "Украинский продукт" (83005, Донецька обл., місто Донецьк, вулиця Зубкова, будинок 2, ідентифікаційний код 30998591).

Ухвала про стягнення штрафу набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Н.В. Пархоменко

ОСОБА_2