ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2018м. ДніпроСправа № 904/788/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П. за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСКАНІЯ ДІСТРІБ'ЮШН" (02121, м. Київ, вул. Бориспільське шосе, 41-В)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна дистрибуційна мережа" (49000, вул. Берегова, 230)

про стягнення заборгованості, штрафу, 20% штрафу та судового збору

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 представник, дов. від 17.04.2018р. №17/04-1

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АСКАНІЯ ДІСТРІБ'ЮШН" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна дистрибуційна мережа" та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути 315 277,50грн. - суми основного боргу та 4718,00грн. - суми судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов дистриб'юторського договору від 20.05.2016р. №12 в частині порушення п.8.5 дистриб'юторського договору.

Відповідач подав 14.05.2018р. відзив на позовну заяву в якому зазначає про те, що позивачем не правильно розраховані строки повернення тари. Нарахування штрафних санкцій відповідно до видаткових накладних припинилось не 30.03.2016р. та 30.09.2016р. Нарахування штрафних санкцій за кожною окремою видатковою накладною припинилось через 6 місяців, коли зобов'язання мало бути виконано, а строк позовної давності, в межах якого позивач міг звернутись до суду, сплив через рік від дня, за який зараховано санкцію.

У відповідності до вимог ст. 233 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

20.05.2016 року між ТОВ «АСКАНІЯ ДІСТРІБ'ЮШН» та ТОВ «СХІДНА ДИСТРИБУЦІЙНА МЕРЕЖА» було укладено Дистриб'юторський договір № 12, згідно якого Компанія зобов'язується поставляти та передавати у власність Дистриб'ютору Товар у строк та відповідно до інших умов, передбачених Договором, а Дистриб'ютор зобов'язується приймати та оплачувати Товар, здійснювати дистрибуцію товару, а також надавати Компанії інші. Окремо узгоджені Сторонами послуги на Території та виконувати інші зобов'язання за цим договором.

Частиною 2 статті 658 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору № 12 від 20.05.2016 року та замовлень відповідача позивачем за весь період дії договору було здійснено зобов'язання по поставці товару разом зі зворотною тарою. Згідно вимог п. 5.5. Зворотною (заставною) тарою за цим договором є: піддони, марковані відповідно до Специфікації, яка наведена у додатку 4 до Договору; КЕГи, марковані відповідно до Специфікації, яка наведена у Додатку 5 до Договору.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено, згідно з п. 5.6. Договору № 12 від 20.05.2016 року, заставна вартість піддонів становить 63,50 гривень (шістдесят три гривні 50 коп.) за один піддон; заставна вартість КЕГи становить 1200,00 гривень (одна тисяча гривень) за одну КЕГу.

Позивач поставив 1908 КЕГ та 318 піддонів. Відповідач повернув 1654 КЕГ та 153 піддонів. Тобто, Відповідач не повернув та безпідставно користується 164 КЕГами та 165 піддонами.

Відповідно до п. 5.7 Дистриб'ютор зобов'язаний повернути Компанії зворотну заставну тару у непошкодженому стані протягом строку, зазначеного у Додатку 6 до Договору у наступному порядку: у випадку, якщо поставка товару здійснюється на умовах FСА, повернення заставної тари від Дистриб'ютора здійснюється силами та за рахунок Дистриб'ютора. Приймання зворотної (заставної) тари за кількістю та якістю здійснюється в місці поставки. Представник Компанії зобов'язаний візуально оглянути зворотну тару при її прийманні та підписати відповідний акт прийняття (або інший належний документ, який підтверджує факт прийняття зворотної тари компетентним представником Компанії); у випадку, якщо поставка товару здійснюється на умовах DАР, повернення зворотної (заставної) тари від Дистриб'ютора проводиться силами та за рахунок Компанії, за відповідним письмовим повідомленням Дистриб'ютора із зазначенням кількості зворотної (заставної) тари, яка буде повернута. Приймання зворотної тари за кількістю , здійснюється Компанією у місці поставки. Представник Компанії зобов'язаний візуально оглянути зворотну (заставну) тару при її прийманні та підписати відповідний акт прийняття (або інший належний документ, який підтверджує факт прийняття зворотної тари). Приймання зворотної тари за якістю, здійснюється на складі Компанії.

Позивач здійснив поставку КЕГ на підставі наступних видаткових накладних: № 32 від 27.05.2016 року на 312 шт. в розмірі 374 400,00 гривень; № 82 від 10.06.2016 року на 300 шт. в розмірі 360 000,00 гривень; № 221 від 30.06.2016 року на 336 шт. в розмірі 403 200,00 гривень; № 224 від 30.06.2016 року на 336 шт. в розмірі 403 300,00 гривень; № 384 від 22.07.2016 року на 312 шт. в розмірі 374 400,00 гривень; № 432 від 26.07.2017 року на 312 шт. в розмірі 374 400,00 гривень, за загальною кількістю поставлених КЕГ - 1 908 штук в розмірі 2 289 600,00 гривень.

Відповідач свої зобовязання по договору в частині оплати за поставлений товар не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 315277,50грн., яка відповідачем не спростована, підтверджується матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів статей 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції» звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Разом з тим, суд вважає за необхідне достягнути з позивача в доход Державного бюджету України 11,17грн. судового збору, який останнім було недоплачено до суду при поданні заяви про зміну розміру позовних вимог.

Зокрема, згідно із ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовних заяв майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, виходячи зі змісту позовної заяви, з урахуванням здійсненої конкретизації позивачем прохальної частини позову, ним при зверненні до суду заявлено про стягнення з відповідача 315277,50грн.

Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, то сума недоплаченого судового збору у розмірі 11,17грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод»,ст.,ст.55,.124,129 Конституції України, ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СХІДНА ДИСТРИБУЦІЙНА МЕРЕЖА" (49000, м. Дніпро, вул. Берегова, 230, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АСКАНІЯ ДІСТРІБ'ЮШН" (02121, м. Київ, вул. Бориспільске шосе, 41-В, ) суму основного боргу в розмірі 315277,50грн, судового збору у сумі 4717,93 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СХІДНА ДИСТРИБУЦІЙНА МЕРЕЖА" (49000, м. Дніпро, вул. Берегова, 230, ) в дохід Державного бюджету України (Отримувач Коштів УДКСУ у Соборному районі м. Дніпра. Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37989269. Банк отримувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області (Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, код банку за ). Код банку отримувача (МФО) 805012. Рахунок отримувача 3005. Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), Господарський суд Дніпропетровської області. Код класифікації доходів бюджету 22030101") 11,17грн. - недоплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 27.06.2018

Суддя ОСОБА_2