КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2018 р. м. Київ Справа № 911/4206/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Яковлєва М.Л.

Чорної Л.В.

секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.
за участю представників учасників процесу:
від позивача: не з'явився від відповідача: не з'явився від третьої особи-1: не з'явився від третьої особи-2: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Обухівське»
на рішенняГосподарського суду Київської області
від26.02.2018
суддя Карпечкін Т.П.
повний текст складено14.03.2018
за позовомпублічного акціонерного товариства "Обухівське", м. Обухів, Київська обл.
доГоловного управління Держгеокадастру у Київській області, м. Київ
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) ОСОБА_3, с. Нещерів, Обухівський р-н, Київська обл. 2) товариство з обмеженою відповідальністю "Роза-Л", с. Семенівка, Обухівський р-н, Київська обл.
провизнання недійсним наказу та скасування запису про надання земельної ділянки у власність

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Обухівське" (надалі-позивач) звернулось до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (надалі-відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 (надалі-третя особа 1) та товариства з обмеженою відповідальністю "Роза-Л" (надалі-третя особа-2) про визнання недійсним наказу Держгеокадастру у Київській області № 10-11228/15-16-сг від 03.06.2016 року, скасування державної реєстрації права приватної власності земельної ділянки та скасування запису в Поземельній книзі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідності до Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 13.02.1996 виданого Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 284, радгоспу-комбінату "Обухівський" було передано в користування 1327 га землі в межах згідно з планом користування для сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до п.1 Статуту ПАТ "Обухівське" є правонаступником ВАТ "Обухівське", яке засноване рішенням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 05.05.2006 №14-25-7/1 шляхом перетворення державного підприємства радгоспу-комбінату "Обухівський" у ВАТ "Обухівське" відповідно до законів України "Про приватизацію державного майна" та "Про господарські товариства".

Позивач твердить, що є законним землекористувачем земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області в межах плану користування, що посвідчено Актом на право постійного користування серії НОМЕР_1 ВІД 13.02.1996, керуючись при цьому п.2 Розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державний земельний кадастр".

Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області 03.06.2016 видано Наказ про надання земельної ділянки у власність № 10-11228/15-15-гс, на підставі якого було проведено реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1516322 від 24.06.2016.

Позивач вказує, що земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2 є частиною земельної ділянки, що належить позивачу відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 13.02.1996 виданого Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області.

Так, на думку позивача, видаючи оспорюваний наказ, відповідач порушив право користування позивача земельною ділянкою на підставі чинного Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 13.02.1996, оскільки згідно ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Стаття 141 Земельного кодексу України передбачає припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, у разі добровільної відмови від права користування земельною ділянкою або вилучення земельної ділянки, яке в будь-якому випадку має здійснюватися шляхом прийняття уповноваженим органом відповідного рішення. За відсутності добровільної відмови позивача та/або рішення про вилучення земельної ділянки оспорюваний наказ прийнятий всупереч чинному законодавству та порушує право користування земельною ділянкою позивача, а відтак, має бути визнаний недійсним ( т. 1., а.с. 7-9).

Крім того, позивач (з врахуванням додатково наданих пояснень по суті спору) позивач посилається на безпідставність надання спірної земельної ділянки у власність третій особі 1 у зв'язку з недоліками проекту приватизації земель ПАТ "Обухівське" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад Обухівського району Київської області, також зазначає про порушення вимог земельного законодавства безпосередньо при наданні земельної ділянки у власність третьої особи 1 за спірним наказом та порушення порядку формування земельних ділянок, переданих у власність як паї.

Позивач наголошував на необхідності встановлення відповідності розробленої документації із землеустрою, а саме проекту приватизації земель ПАТ "Обухівське" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад Обухівського району Київської області та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.03.2017 року у справі № 911/4206/16 було призначено судову експертизу з питань землеустрою, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі № 911/4206/16 зупинено до закінчення експертних досліджень і отримання господарським судом висновків експертів. Матеріали справи № 911/4206/16 надіслано до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Рішенням Господарського суду Київської області від 28.02.2018 у задоволенні позову відмовлено повністю ( т. 4, а.с. 13-22).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем за даним позовом мав бути громадянка ОСОБА_3, а спір про право на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства, а тому вказане є підставою для відмови у позові.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ "Обухівське" (надалі-скаржник) звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ПАТ "Обухівське", вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що він (позивач) звернувся до суду за захистом права володіти та користуватися земельною ділянкою шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, що має настати після визнання недійсним рішення органу виконавчої влади.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2018 у справі № 911/4206/16 поновлено ПАТ "Обухівське" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2018 у справі № 911/4206/16; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Обухівське" на рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2018 у справі № 911/4206/16; розгляд справи № 911/4206/16 призначено на 24.05.2018; зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2018 у справі № 911/4206/16 до закінчення розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 у справі № 911/4206/16 заяву про самовідвід колегії суддів: головуючого судді - Тищенко О.В., суддів: Іоннікової І.А., Тарасенко К.В. від розгляду апеляційної скарги ПАТ "Обухівське" на рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2018 у справі № 911/4206/16 задоволено.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09.1-07/209/18 від 05.06.2018 у зв'язку з задоволенням заяви про самовідвід колегії суддів: головуючого судді - Тищенко О.В., суддів: Іоннікової І.А., Тарасенко К.В. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 911/4206/16.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2018 для розгляду справи № 911/4206/16 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Чорна Л.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 прийнято до провадження апеляційну скаргу ПАТ "Обухівське" на рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2018 у справі № 911/4206/16 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Чорна Л.В., Яковлєв М.Л.; скаргу призначено до розгляду а 26.06.2018.

Відповідач та треті особи 1-3 не подали суду відзивів на апеляційну скаргу ПАТ «Обухівське». Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст. 263 Господарського процесуального строку України).

Учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Положеннями ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2018 підлягає скасуванню, провадження у справі № 911/4206/16 підлягає закриттю, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 ГПК України кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що відповідно до п. 1.1 Статуту ПАТ «Обухівьке», затвердженого зборами акціонерів ПАТ «Обухівське" протокол №9 від 18.10.2013 року, ПАТ «Обухівське» є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Обухівське», що засноване рішенням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 05.05.2006 року № 14-25-7/1 шляхом перетворення Державного підприємства радгоспу-комбінату "Обухівський" у відкрите акціонерне товариство "Обухівське" відповідно до законів України "Про приватизацію державного майна" та "Про господарські товариства".

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 13.02.1996 року виданого Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею, Радгоспу-комбінату "Обухівське" було передано в користування 1327 га землі в межах згідно з планом користування для сільськогосподарського виробництва.

Розпорядженням Обухівської районної держадміністрації Київської області від 28.03.2012 року № 385 "Про надання дозволу на розроблення проекту приватизації земель публічного акціонерного товариства "Обухівське" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравеньської та Нещерівської сільських рад" надано дозвіл на розроблення проекту приватизації земель Публічного акціонерного товариства "Обухівське" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні цього товариства, яке є правонаступником Радгоспу-комбінату "Обухівський" на підставі статуту ПАТ "Обухівське", згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №№ 003264, 003262, 003263 та зареєстрованих в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 13.02.1996 № 1, від 19.02.1996 № 26 та від 16.02.1996 №284 відповідно, розташованих в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад Обухівського району Київської області.

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 08.12.2015 року № 365 "Про затвердження проекту приватизації земель публічного акціонерного товариства "Обухівське" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Прешотравеньскої сільських рад" затверджено проект приватизації земель Публічного акціонерного товариства "Обухівське", розташованих в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад Обухівського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказане розпорядження № 365 від 08.12.2015 оскаржувалось позивачем ПАТ "Обухівське" та було предметом розгляду у справі Господарського суду Київської області № 911/68/16.

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.03.2016 у справі № 911/68/16 у позові ПАТ "Обухівське" відмовлено повністю, постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 27.07.2016 вказане рішення залишене без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2012 між ПАТ "Обухівське" та фізичною особою-підприємцем Макосій Н.В. було укладено договір на створення (передачу) науково-технічної документації № 6-1, відповідно до якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо приватизації земель ПАТ Обухівське в адміністративних межах Першотравенської, Нещерівської сільських рад та Обухівської міської ради, Обухівського району Київської області.

Однак, фізична особа-підприємець Макосій Н.В. виготовила проект приватизації земель ПАТ "Обухівське" на замовлення сторонніх осіб, а не за замовленням позивача.

Наказом Держгеокадастру Головного управління Держгеокадстру у Київській області від 03.06.2016 № 10-11228/15-15-гс "Про надання земельної ділянки у власність" відповідно до п.8 Перехідних положень ЗК України статей 15-1, 25, 79-1, 118, 122 Земельного кодексу України, Положення "Про головне управління Держгеокадстру у Київській області", затвердженого наказом Держгеокадастру від 03.03.2015 року № 24 вирішено надати гр. ОСОБА_3 (третя особа1) у власність земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 площею 3,5774 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою Київська область, Обухівський район, Нещерівська сільська рада; право власності на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2) виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ( т. 1, а.с. 27).

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що фактично існує спір між позивачем та фізичною особою.

Частиною 1 ст. 1 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 2 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 12 ГПК України (редакції до 15.12.2017) визначено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.п. 6, 10, 15 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб'єктами господарювання.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017 ), положення якої кореспондуються із ч. 1 ст. 19 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Аналогічну норму закріплено в ч. 1 ст. 19 цього Кодексу (в редакції до 15.12.2017).

Таким чином, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб'єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

При цьому, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Водночас, правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною статтею та статтями 118, 122 Земельного кодексу України. При цьому порядок паювання земель та виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) установлено відповідно Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" і Законом України від 05 червня 2003 року № 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Таким чином, рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред'являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, проте предмет в яких безпосередньо стосується прав і обов'язків фізичних осіб, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. (постанова Великої Палати Верхового Суду від 15.05.2018 у справі № 911/4144/16, провадження 12-71-гс18).

Таким чином, оскільки позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київський області № 10-11228/15-15-гс від 03.06.2016 про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_3 та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 у приватну власність, то такий спір є приватноправовим і за суб'єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов'язки цієї фізичної особи.

При цьому висновки суду першої інстанції про те, що власник спірної земельної ділянки (фізична особа) не був зазначений позивачем під час подання позову як відповідач, та доводи скаржника із приводу того, що спірна земельна ділянка не була виділена в натурі на місцевості й знаходиться у володінні та користуванні ПАТ "Обухівське", не можуть бути підставою для розгляду спору господарськими судами, адже предмет спору безпосередньо стосується прав і обов'язків такої фізичної особи.

З урахуванням вищенаведених положень законодавства, Господарський суд Київської області дійшов помилкового висновку про необхідність розгляду цієї справи в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 175 та п.п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Положеннями ст. 278 ГПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20 - 23 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З наведених у даній постанові обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ "Обухівське" підлягає задоволенню частково, рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2018 у справі № 911/4206/16 скасуванню, провадження у справі № 911/4206/16 закриттю.

Керуючись ст.ст. 11, 74, 231, 240, 267-270, 273, 275, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Обухівське» задовольнити частково, рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2018 у справі № 911/4206/16 скасувати. Провадження у справі № 911/4206/16 закрити.

2. Матеріали справи № 911/4206/16 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 27.06.2018

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді М.Л. Яковлєв

Л.В. Чорна