ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 червня 2018 р.

Справа № 903/265/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський (КЕВ)

про стягнення 13984,41 грн.

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача: н/з.

Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.3 ст. 222 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть: Приватне акціонерне товариство "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії звернулося з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський (КЕВ) про стягнення 13984,41 грн., з них 12601,21 грн. пеня, 20,00 грн. інфляційні, 1383,00 грн. 3 % річних.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії № 529-1627000 в частині строків оплати.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 25.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.05.2018 року і зобов’язано відповідача надати відзив на позов, позивача – відповідь на відзив.

15.02.2018 року відповідач подав пояснення на позов, в якому зазначив, що оплата за надані послуги з електропостачання по договору з ПрАТ «Волиньобленерго» в особі Луцької міської філії № 526-1627000 від 01.12.2005 року здійснювалась лише з тимчасовою затримкою на час проведення процедури закупівлі за державні кошти. Також вказує, що КЕВ м.Володимир-Волинський перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки здійснює мобілізаційні завдання Міністерства оборони України та забезпечує відновлення та налагодження житлово-побутових умов у частинах ЗСУ, що знаходяться на території КЕВ, у зв’язку з проведенням антитерористичної операції на сході країни. У зв’язку з зазначеними обставинами просить зменшити розмір пені на 95 % від остаточно заявленої суми.

Згідно довідки про неможливість проведення судового засідання від 22.05.2018 року судове засідання по справі № 903/265/18, призначене на 22.05.2018 року не відбулося у зв’язку з перебуванням головуючого судді Костюк С. В. у відпустці.

Ухвалою суду від 11.06.2018 року повідомлено сторін про проведення підготовчого засідання 19.06.2018 року о 10 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 19.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.06.2018 року.

Позивач в судове засідання 26.06.2018 року не з’явився, через відділ документального забезпечення та контролю подав заяву № 02-12/1316 від 23.06.2018 року в якій просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищенаведене та те, що сторони в судовому процесі повідомлені про розгляд справи належним чином, розглядає справу за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

01.12.2005 року між Приватним акціонерним товариством “Волиньобленерго” в особі Луцької міської філії (Постачальник) та Квартирно-експлуатаційним відділом міста Володимир-Волинський (Споживач) був укладений договір №529-1627000 про постачання електричної енергії, відповідно до умов якого позивач зобов'язався постачати електроенергію, як різновид товару, а відповідач здійснювати оплату електричної енергії.

Відповідно до п.2.2.2. – 2.2.4 договору Споживач зобов’язався дотримуватись режиму споживання електричної енергії; оплачувати вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 «Порядок розрахунків» та № 3 «Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії»; здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричну енергії між електромережею Постачальника електричної енергії та електроустановками Споживача згідно з додатком № 5 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Згідно п. 8.1 договору оплата електричної енергії та інших платежів здійснюється Споживачем самостійно шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки Постачальника електричної енергії в терміни визначені додатком № 2 «Порядок розрахунків».

Пунктом 2 Додатку №2 Порядок розрахунків» до договору сторони погодили, що рахунок на оплату електричної енергії має бути оплачений протягом 3 операційних днів від дня отримання Споживачем рахунку.

Пунктом 4.2.1 договору сторони погодили застосування штрафних санкцій за порушення виконання зобов’язання Споживачем щодо оплати використаної електричної енергії. При цьому споживач зобов’язувався сплачувати Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно з п. 10.5 даного договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2006 року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Доказів на підтвердження надіслання повідомлення про припинення договору сторони не подали. За таких обставин договір № 529-1627000 від 01.12.2005 року є діючим та на підставі ст. 11 Цивільного кодексу України є підставою виникнення обов’язків сплачувати за надані позивачем послуги з постачання електричної енергії.

Позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав належним чином та здійснив постачання електроенергії в період з 01.06.2017 року по 28.02.2018 року за тарифами, встановленими Національною комісією з питань регулювання електроенергетики.

Відповідно до ст.144 Господарського кодексу України, ст.11 Цивільного кодексу України обов’язки суб’єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обов’язки на підставі договору про постачання електричної енергії №529-1627000 від 01.12.2005 року.

Статтею ст.275 Господарського кодексу України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За загальними нормами ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших актів, договору ,а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов договору відповідач свої зобов’язання за договором виконав з порушенням строків оплати, встановлених договором про постачання електричної енергії №529-1627000 від 01.12.2005 року.

Відповідно до ст. 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, якщо це встановлено договором або законом.

Оскільки, відповідач порушив строки оплати, як це було визначено договором, позивач правомірно нарахував пеню на підставі п.4.2.1. договору в сумі 12601,21 грн.

В письмових поясненнях відповідач просить суд на підставі ст.233 ГК України зменшити їх розмір на 95%. При цьому посилається на скрутне фінансове становище та судову практику викладену у п.7 Оглядового листа ВГСУ від 29.04.2013р. №01-06/767/2013, п.2.4. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. №14 “Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань”.

Дане клопотання судом розглянуте та підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов’язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання, суд повинен з’ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об’єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов’язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов’язання, незначності прострочення у виконанні зобов’язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

При вирішенні питання щодо зменшення стягнення пені, суд виходить з того, що приймаючи рішення, суд має право зменшити розмір санкцій, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

Суд, прийняв до уваги пояснення відповідача та врахував, важкий фінансовий стан Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський, дійшов до висновку, що розмір нарахованої пені необхідно зменшити до 30% та стягнути з відповідача пеню в сумі 3780,36 грн., в решті відмовити.

Щодо вимоги позивача про стягнення інфляційних в розмірі 20,00 грн. та 1383,00 грн. – 3% річних, то дана вимога підставна та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частиною 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача сума інфляційних складає 20,00 грн., відсотки річних – 1383,00, які нараховано відповідно з 24.06.2017 року по 21.02.2018 року.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Виходячи з викладеного, вимога позивача підлягає задоволенню на суму 5183,36 грн., з них 3780,36 грн. пені, 1383,00 грн. – 3% річних, 20,00 грн. інфляційних.

Оскільки спір до розгляду доведено з вини відповідача, сплачений позивачем судовий збір в сумі 1762,00 грн. в силу ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. Господарського процесуального кодексу України, ст. 526, 599, 901 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, господарський суд,-

Керуючись ст.ст. 144, 193, 233, 275 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 525, 526,530, 546, 548, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 73, 74, 77, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-

вирішив:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський (44700, м.Володимир-Волинський, вул. Академіка Глушкова,1, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії (43021, м.Луцьк, вул.Залізнична,1 р/р 7902 Банк: філія – Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 303398, код отримувача - 00131512, ) 5183,36 грн., з них 3780,36 грн. пені, 1383,00 грн. – 3% річних, 20,00 грн. інфляційних, а також 1762,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

3. В позові про стягнення пені на суму 8820,85 грн. відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Рівненського апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч.5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Дата складення повного

судового рішення

03.07.2018 року.

Суддя                                                                      С. В. Костюк