ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 922/2726/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук Ю.В.,

учасники справи:

позивач - Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України,

представник позивача - Кравченко О.К. (за довіреністю від 20.04.2018 №63-02/492),

відповідач - 1 - товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельної фірми "Авіас",

представник відповідача-1 - не з'яв.,

відповідач - 2 - товариство з обмеженою відповідальністю "Норма-Вест"

представник відповідача-2 - не з'яв.,

розглянув касаційну скаргу Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - територіальне відділення АМК)

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 (головуючий суддя - Пуль О.А., судді Білоусова Я.О. і Тарасова І.В.)

у справі № 922/2726/17

за позовом територіального відділення АМК

до товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельної фірми "Авіас" (далі - ТОВ "Авіас") та товариства з обмеженою відповідальністю "Норма-Вест" (далі - ТОВ "Норма-Вест")

про стягнення 60 000 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року територіальне відділення АМК звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Авіас" про стягнення штрафу і пені у сумі 40 000 грн. та до ТОВ "Норма-Вест" про стягнення штрафу і пені у сумі 20 000 грн. у зв'язку з порушенням відповідачами законодавства про захист економічної конкуренції.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.08.2017 (суддя Яризько В.О.): відмовлено в прийнятті позовної заяви територіального відділення АМК; повернуто позовну заяву та додані до неї документи.

Ухвала місцевого господарського суду з посиланням на пункт 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції, чинній до 15.12.2017 мотивована тим що, оскільки відповідачі з даної справи перебувають в процедурі банкрутства, позивач може реалізувати свої права шляхом звернення до суду з заявами про визнання його грошових вимог в межах справ про банкрутство боржників.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 31.10.2017: апеляційну скаргу територіального відділення АМК задоволено частково; ухвалу господарського суду Харківської області від 17.08.2017 у справі №922/2726/17 скасовано; справу №922/2726/17 передано до господарського суду Харківської області.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що: суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спори з майновими вимогами до боржника належать до виключної підсудності господарського суду, в проваджені якого перебуває справа про банкрутство боржника; проте суд першої інстанції помилково відмовив у розгляді позовної заяви на підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, оскільки такі заяви розглядаються за правилами спеціальної підсудності саме у господарських судах за місцезнаходженням боржника у межах справи про банкрутство; місцевим господарським судом не взято до уваги, що позивач звернувся з вимогами до двох відповідачів; об'єднання вимог до двох відповідачів (боржників) унеможливлює передачу позовних вимог до суду для розгляду у межах справи про банкрутство цих боржників; тому справа підлягає поверненню до господарського суду Харківської області для вирішення питання щодо правильності об'єднання позовних вимог у порядку статей 58, 63 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017.

У касаційній скарзі територіальне відділення АМК просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 щодо часткової відмови у задоволенні апеляційної скарги та прийняти у цій частині нове рішення про направлення справи №922/2726/17 на розгляд до господарського суду Харківської області.

Згідно з доводами, викладеними у касаційній скарзі:

- відповідно до частини першої статті 58 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами;

- у позовній заяві об'єднано вимоги щодо ТОВ "Авіас" та ТОВ "Норма-Вест" - відповідачів у справі №2-01-103/2015 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, за результатами розгляду якої прийнято рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК від 23.12.2016 №55 р/к, тобто вимоги у позовній заяві зв'язані між собою підставою виникнення та поданими доказами;

- подання позовної заяви про стягнення штрафу та пені на підставі рішення органу Антимонопольного комітету України є належним способом стягнення у судовому порядку з суб'єкта господарювання штрафу та пені до державного бюджету відповідно до частини сьомої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, зокрема, таке.

У серпні 2017 року територіальне відділення АМК звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Авіас" про стягнення штрафу і пені у сумі 40 000 грн. та до ТОВ "Норма-Вест" про стягнення штрафу і пені у сумі 20 000 грн. у зв'язку з порушенням відповідачами законодавства про захист економічної конкуренції.

Постановою господарського суду Харківської області від 01.02.2017 у справі 922/4527/16: ТОВ "Норма-Вест" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Бакрадзе К.А.; встановлено строк для пред`явлення кредиторами своїх вимог до боржника - один місяць з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

На офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України 02.02.2017 оприлюднено повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за №39936. У зв'язку з тим, що у повідомленні судом допущено описки, 03.02.2017 на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України оприлюднено додаткове повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за №40004.

Постановою господарського суду Харківської області від 20.07.2017 у справі №922/1902/17: ТОВ "Авіас" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Бакрадзе К.А.

20.07.2017 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за номером 44684.

Причиною подання касаційної скарги стала незгода позивача з постановою суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

Згідно із частиною четвертою статті 10 названого Закону суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Системний аналіз положень Закону дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України. За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. (Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі №908/4804/14).

Відповідно до положень ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017:

- в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні. За клопотанням сторін або з власної ініціативи суд об'єднує кілька вимог, що випливають з корпоративних відносин і пов'язані між собою підставою виникнення або поданими доказами. Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (стаття 58);

- суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо, порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору (пункт 5 частини першої статті 63).

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи суд апеляційної інстанції, встановивши, що: постановою господарського суду Харківської області від 01.02.2017 у справі 922/4527/16 ТОВ "Норма-Вест" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру та постановою господарського суду Харківської області від 20.07.2017 у справі №922/1902/17 ТОВ "Авіас" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; спори з майновими вимогами до боржника належать до виключної підсудності господарського суду, в проваджені якого перебуває справа про банкрутство боржника; позивач звернувся з вимогами до двох відповідачів, які перебувають у процедурах банкрутства; об'єднання вимог до двох відповідачів (боржників) унеможливлює передачу позовних вимог до суду для розгляду у межах справи про банкрутство цих боржників, - дійшов вірного висновку про передачу справи до господарського суду Харківської області для вирішення питання щодо правильності об'єднання позовних вимог у порядку статей 58, 63 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017.

Доводи касаційної скарги даного висновку не спростовують, оскільки: у даному випадку пред'явлені позовні вимоги (майнові) до відповідачів, які перебувають у процедурах банкрутства; згідно з частиною четвертою статті 10 названого Закону суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника; об'єднання у одній позовній заяві вимог про стягнення сум боргу до ТОВ "Авіас" та ТОВ "Норма-Вест" є неможливим, оскільки майнові вимоги до ТОВ "Авіас" повинні розглядатися у межах справи №922/1902/17 про банкрутство ТОВ "Авіас", а майнові вимоги до ТОВ "Норма-Вест" повинні розглядатися у межах справи №922/4527/16 про банкрутство ТОВ "Норма-Вест" .

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційної інстанції - без змін як такої, що ухвалена з правильним застосуванням норм процесуального права.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, витрати з оплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 у справі № 922/2726/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов