ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018м. ДніпроСправа № 904/1726/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Ковтун А.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дон-Термінал", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ф ОСОБА_1", с. Варварівка, Синельниківський р-н, Дніпропетровська обл.

про стягнення заборгованості за договором поставки № 12/06-17/02 від 12.06.2017 у сумі 28 149,81 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 1 від 02.04.2018, протокол;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дон-Термінал" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ф ОСОБА_1" про стягнення заборгованості у сумі 28 149,81 грн., з яких: 22 649,99 грн. - основна сума боргу, 2 035,21 грн. - інфляційні втрати, 530,26 грн. - 3% річних, 2 934,35 грн. - пеня. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням з боку відповідача взятих на себе зобов'язань за договором поставки № 12/06-17/02 Д від 12.06.2017.

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи приписи ст. 12, ч. 1 ст. 247, ч. 7 ст. 250 ГПК України, даний спір підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного позовного провадження

Ухвалою суду від 25.04.2018 відкрито провадження у справі. Справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 07.06.2018 об 11:20год.

У судове засідання 07.06.2018 з'явився представник позивача, представник відповідача у судове засідання не з'явився, витребуваних судом документів не надав, що є підставою для відкладення розгляду справи. В судовому засіданні 07.06.2018 обговорені питання, які виникли з приводу спору.

Так, відповідачем вимоги ухвали суду від 04.05.2017 не виконані, крім того, для правильного вирішення господарського спору існує необхідність повторно викликати представників позивача та відповідача у судове засідання.

Ухвалою суду від 07.06.2018 відкладено розгляд справи до 25.06.2018 о 11:30 год.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 Господарського процесуального кодексу України).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку, вищевизначеному чинними правовими нормами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дон-Термінал" (далі-позивача, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ф ОСОБА_1" (далі-відповідач, покупець) укладено Договір поставки № 12/06-17/02 Д від 12.06.2017.

Згідно п. 1.1. договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти й оплатити відповідно до умов цього договору і додатків до нього технічні масла, мастила та ін. продукцію, іменовані надалі "товар".

Відповідно до п. 1.2. договору ціна, кількість, асортимент і якість товару визначаються в товарних накладних, рахунках-фактурах та інших додатках до цього договору.

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором, що підтверджується видатковою накладною № ДТ-06/14-17 від 14.06.2017, рахунком-фактури № ДТ-06/12-57 від 12.06.2017, податковою накладною № 303 від 14.06.2017 на суму 18 949,99 грн., видатковою накладною № ДТ-06/15-30 від 15.06.2017, рахунком-фактури № ДТ-06/15-16 від 15.06.2017, податковою накладною № 344 від 15.06.2017 на суму 3 700,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що покупець сплачує відповідні грошові суми на поточний рахунок Постачальника вказаний в рахунку на оплату, протягом 21 календарного дня від дати підпису видаткових накладних отримання товару, якщо додатковою письмовою угодою не буде передбачений інший порядок розрахунків. В разі надлишкової оплати окремого рахунку-фактури, сума такої надлишкової оплати направляється на погашення поточної заборгованості за поставлений Товар згідно цього Договору в календарній послідовності виникнення заборгованості, а в разі відсутності такої заборгованості - зараховується в рахунок майбутніх платежів за поставлений Товар.

За таких умов строк оплати за отриманий товар на підставі видаткових накладних № ДТ-06/14-17 від 14.06.2017 на суму 18 949,99 грн. настав 05.07.2017 та № № ДТ-06/15-30 від 15.06.2017 на суму 3 700,00 грн. настав 06.07.2017.

Позивач 20.03.2018 направив відповідачу вимогу щодо сплати заборгованості у розмірі 22 649,99 грн. (а.с. 15).

Проте, відповідач відповіді на вищезазначену вимогу не надав, в порушення умов договору поставки № 12/06-17/02 Д від 12.06.2017 поставлений товар своєчасно та в повному обсязі не оплатив.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить стаття 526 Цивільного кодексу України.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню в сумі, заявленій позивачем, а саме, 22 649,99 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Пунктом 7.3. договору встановлено, що за прострочення оплати Товару Покупець сплачує Постачальникові за кожний день прострочення пеню в розмірі, розрахованому виходячи з розміру подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується неня і суми простроченого платежу.

За розрахунком позивача, сума пені, заявлена до стягнення за загальний період з 06.07.2017 по 04.01.2018 складає 2 934,35 грн. (а.с. 32-33).

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що розрахунок пені відповідає вимогам чинного законодавства, та підлягає до стягнення.

За порушення строку оплати товарів покупець сплачує постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 3% річних від суми заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України.

За приписами ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано розрахунок 3% річних за період з 06.07.2017 по 17.04.2018 у розмірі 530,26 грн. та інфляційних втрат за період з липня 2017 по березень 2018 у розмірі 2 035,21 грн.

Перевіривши розрахунок за визначений позивачем період, судом встановлено, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат проведено у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства, що є підставою для стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних в сумах визначених позивачем.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач не надав ані відзиву на позов, ані належних та допустимих доказів сплати суми боргу в повному обсязі або частково.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги позивача у загальному розмірі 28 149,81 грн., який складається з сум: 22 649,99 грн. - основного боргу, 2 934,35 грн. - пені, 530,26 грн. - 3% річних, 2 035,21 грн. - інфляційних втрат.

Згідно із ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Що стосується витрат на послуги адвоката, то вони підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", котра зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем в обґрунтування понесення ним витрат на оплату послуг адвоката надано договір про надання правничої допомоги № 02/04 від 02.04.2018; опис наданих послуг і виконаних робіт від 25.06.2018, платіжне доручення № 4091 від 03.04.2018 на суму 5 000,00 грн., копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю № 483 від 19.09.2003.

Враховуючи те, що позивач надав до суду докази надання правничої допомоги, довів суду витрачений час адвокатом на вирішення всіх питань, які виникають при вирішення даного спору, витрати по оплаті на правничу допомогу суд задовольняє та покладає на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ф ОСОБА_1" (52550, Дніпропетровська область, Синельниківський район, село Варварівка, вул. Дніпропетровська, 16, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дон-Термінал" (61039, м. Харків, вул. Виконкомівська, 30, ) - 22 649,99 грн. - основного боргу, 2 934,35 грн. - пені, 530,26 грн. - 3% річних, 2 035,21 грн. - інфляційних втрат, 5 000,00 грн. - витрати по оплаті професійної правничої допомоги та 1 762,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.07.2018

Суддя ОСОБА_3