ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

27 червня 2018 року Справа № 915/528/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали

за позовом: ОСОБА_1 (АДРЕСА_4)

до відповідача: Голови садового тов.-ства "Гвоздика" ОСОБА_2 (АДРЕСА_5; адреса для листування: АДРЕСА_6),

про: скасування неправомірного рішення зборів товариства від 06.05.2018,

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Миколаївської області до відповідача - Голови садового тов.-ства "Гвоздика" ОСОБА_2 з позовною заявою б/н від 05.06.2018 (вх. № 6685/18), в якій просить:

1) - Поновити його у займаній посаді голови товариства "Гвоздика" згідно рішень Господарського суду Миколаївської області від 05.10.2017 та Одеського апеляційного господарського суду від 06.02.2018 з передачею владних повноважень та матеріально-виробничих цінностей, включаючи касову книгу, печать та інші виробничі цінності та об'єкти;

- Одночасно скасувати чергове прийняте неправомірне рішення так званих зборів громади від 06.05.2018;

2) Стягнути із садового товариства "Гвоздика" на його користь розмір заробітної плати за період вимушеного прогулу (серпень 2016 - липень 2018) - 56460 грн.;

3) Стягнути також на його користь із СТ "Гвоздика" в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн.;

4) Стягнути із садового товариства на його користь не передбачених матеріальних затрат, перебуваючи в 4-х судових засіданнях Одеського господарського апеляційного суду в сумі 5100 грн.

Загальна сума стягнення складає 71560 грн.

5) Відновити 3-х фазне постачання електроенергії на дачну садибу АДРЕСА_7 та водопостачання на дачну садибу АДРЕСА_8.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області 11.06.2018, у зв'язку з тим, що заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача - Голови садового тов.-ства "Гвоздика" ОСОБА_2 б/н від 05.06.2018 (вх. № 6685/18 від 05.06.2018) в частині:

1) - Поновлення його у займаній посаді голови товариства "Гвоздика" згідно рішень Господарського суду Миколаївської області від 05.10.2017 та Одеського апеляційного господарського суду від 06.02.2018 з передачею владних повноважень та матеріально-виробничих цінностей, включаючи касову книгу, печать та інші виробничі цінності та об'єкти;

2) Стягнення із садового товариства "Гвоздика" на його користь розміру заробітної плати за період вимушеного прогулу (серпень 2016 - липень 2018) - 56460 грн.;

3) Стягнення також на його користь із СТ "Гвоздика" в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн.;

4) Стягнути із садового товариства на його користь не передбачених матеріальних затрат, перебуваючи в 4-х судових засіданнях Одеського господарського апеляційного суду в сумі 5100 грн.

Загальна сума стягнення складає 71560 грн.

5) Відновлення 3-х фазного постачання електроенергії на дачну садибу АДРЕСА_7 та водопостачання на дачну садибу АДРЕСА_8.

11 червня 2018 року господарський суд постановив ухвалу, якою позовну заяву ОСОБА_1 б/н від 05.06.2018 (вх. № 6685/18 від 05.06.2018) [лише за немайновою вимогою позивача до відповідача - Голови садового тов.-ства "Гвоздика" ОСОБА_2 стосовно скасування неправомірного рішення зборів громади від 06.05.2018] залишив без руху; приписав ОСОБА_1 усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки у 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до господарського суду письмової заяви про усунення недоліків з дотриманням вимог, передбачених ст. 170 Господарського процесуального кодексу України; роз'яснив Публічному акціонерному товариству Комерційному банку "ПриватБанк", що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України вважається неподаною та повертається заявнику.

Копія вищевказаної ухвали була отримана позивачем 15.06.2018, про що свідчить відмітка про отримання на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 049.

25 червня 2018 року до суду від позивача надійшла позовна заява б/н від 25.06.2018 (вх. № 7691/18) з усуненням виявлених судом недоліків.

При цьому, в новій редакції позовної заяви позивач просить:

1) Зобов'язати садове товариство "Гвоздика" безперешкодно виконати в повному обсязі рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.10.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.02.2018.

2) Скасувати збори СТ "Гвоздика" від 06.05.2018. Одночасно:

- Поновити його у займаній посаді голови товариства "Гвоздика", зобов'язавши відповідача безперешкодно передати владні повноваження та матеріально-виробничі цінності, включаючи архівну документацію, касову книгу, печать та інші виробничі цінності і об'єкти.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області 27.06.2018, у зв'язку з тим, що заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача - Голови садового тов.-ства "Гвоздика" ОСОБА_2 б/н від 05.06.2018 (вх. № 6685/18 від 05.06.2018) (з урахуванням позовної заяви б/н від 25.06.2018 (вх. № 7691/18 від 25.06.2018) з усуненням виявлених судом недоліків) в частині:

1) Зобов'язання садового товариства "Гвоздика" безперешкодно виконати в повному обсязі рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.10.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.02.2018.

2) Поновлення позивача у займаній посаді голови товариства "Гвоздика", зобов'язавши відповідача безперешкодно передати владні повноваження та матеріально-виробничі цінності, включаючи архівну документацію, касову книгу, печать та інші виробничі цінності і об'єкти.

Таким чином, до юрисдикції господарського суду відноситься лише немайнова вимога позивача стосовно скасування зборів СТ "Гвоздика" від 06.05.2018.

Отже, суд розглядає матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача - Голови садового тов.-ства "Гвоздика" ОСОБА_2 б/н від 05.06.2018 (вх. № 6685/18 від 05.06.2018) (з урахуванням позовної заяви б/н від 25.06.2018 (вх. № 7691/18 від 25.06.2018) з усуненням виявлених судом недоліків) лише за вищевказаною немайновою вимогою.

Дослідивши матеріали первісної позовної заяви та додані до неї документи в сукупності з матеріалами позовної заяви з усуненням виявлених судом недоліків, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу, з огляду на наступне.

Як вказувалось судом вище, ухвалою Господарського суду Миколаївської від 11.06.2018 суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 б/н від 05.06.2018 (вх. № 6685/18 від 05.06.2018) [лише за немайновою вимогою позивача до відповідача - Голови садового тов.-ства "Гвоздика" ОСОБА_2 стосовно скасування неправомірного рішення зборів громади від 06.05.2018] та встановив позивачу процесуальний строк для усунення встановлених при поданні позовної заяви недоліків.

Так, суд в ухвалі від 11.06.2018 вказав, що позовна заява б/н від 05.06.2018 (вх. № 6685/18 від 05.06.2018) не відповідає вимогам ст. ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, оскільки:

По-перше, усі додані позивачем до позовної заяви документи не можуть бути прийняті судом у якості належних та допустимих доказів, оскільки засвідчені неналежним чином.

Вимоги щодо оформлення письмових доказів, які подаються до суду, встановлені процесуальним законом.

Так, відповідності до приписів ч. ч. 2, 5 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Копії письмових доказів, які подаються до суду, оформлюються відповідно до вимог п. 5.27 "Національного стандарту України. Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003. Відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Наразі, разом із позовною заявою б/н від 25.06.2018 (вх. № 7691/18 від 25.06.2018) з усуненням виявлених судом недоліків позивач знову надає суду документи, які не можуть бути прийняті судом у якості належних та допустимих доказів, оскільки не засвідчені належним чином, про що Відділом документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області складено відповідний акт від 25.06.2018.

По-друге, суд в ухвалі від 11.06.2018 вказав, що позовна заява б/н від 05.06.2018 (вх. № 6685/18 від 05.06.2018) не містить наступних відомостей, передбачених ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти (п. 2 ч. 3 ст. 162);

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них (п. 4 ч. 3 ст. 162);

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову (п. 5 ч. 3 ст. 162);

- відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору (п. 6 ч. 3 ст. 162);

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (п. 7 ч. 3 ст. 162);

- зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п. 8 ч. 3 ст. 162);

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи (п. 9 ч. 3 ст. 162);

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п. 10 ч. 3 ст. 162).

Наразі, в позовній заяві б/н від 25.06.2018 (вх. № 7691/18 від 25.06.2018) з усуненням виявлених судом недоліків, позивачем не усунуто жодного з вищевказаних недоліків.

По-третє, суд в ухвалі від 11.06.2018 вказав, що до позовної заяви б/н від 05.06.2018 (вх. № 6685/18 від 05.06.2018) не додано документів та доказів, передбачених ст. 164 Господарського процесуального кодексу України:

- документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів (п. 1 ч. 1 ст. 164);

- всі наявні в нього (позивача) докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч. 2 ст. 164);

- копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування (ч. 4 ст. 164). При цьому, у разі звернення позивача до суду з відповідним клопотанням, суд звертає увагу на необхідність обов'язкового дотримання вимог ст. 81 ГПК України;

- документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (п. 2 ч. 1 ст. 164).

Наразі, в позовній заяві б/н від 25.06.2018 (вх. № 7691/18 від 25.06.2018) з усуненням виявлених судом недоліків, позивачем не усунуто жодного з вищевказаних недоліків.

При цьому, у якості документів, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів, позивач надає суду фіскальний чек та опис вкладення від 25.06.2018 на ім'я ОСОБА_2, адреса: м. Миколаїв, вул. 3-я Слобідська 56, кв. 8.

У той же час, позивач зазначає адресою для листування обраного ним відповідача - Голови садового тов.-ства "Гвоздика" ОСОБА_2: АДРЕСА_6.

Отже, додані до позовної заяви б/н від 25.06.2018 (вх. № 7691/18 від 25.06.2018) з усуненням виявлених судом недоліків фіскальний чек та опис вкладення від 25.06.2018 не можуть бути прийняті судом у якості документів, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

До того ж, з опису вкладення вбачається, що позивачем направлено наступний документ: «Позовна заява з додатками - 1 шт.», однак жодних ідентифікуючих надісланого ознак документа позивачем не вказано, тому суд об'єктивно позбавлений можливості перевірити, яка ж саме позовна заява (її дата, номер, кількість аркушів тощо) направлена відповідачу.

Що ж стосується копії (або оригіналу) оспорюваного акта - рішення зборів СТ "Гвоздика" від 06.05.2018, позивач звернувся до суду з клопотанням б/н від 25.06.2018 (вх. № 7682/18 від 25.06.2018) про витребування у представника СТ "Гвоздика" протоколу проведених зборів 06.05.2018.

Однак, всупереч зазначеної судом необхідності обов'язкового дотримання вимог ст. 81 ГПК України, позивачем приписи вказаної норми процесуального права не дотримані.

Щодо ненадання суду документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, суд зауважує таке:

Приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

У відповідності до ст. 2 вказаного закону платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня.

Доказів оплати судового збору за вимогу немайнового характеру в розмірі 1762,00 грн. позивачем суду не надано.

Водночас, позивач звернувся до суду з клопотанням б/н від 25.06.2018 (вх. № 7649/18 від 25.06.2018) про звільнення від сплати судового збору, яке аргументоване похилим (пенсійним) віком позивача, його скрутним майновим станом та незадовільним станом здоров'я.

Відповідно ч. 1 до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу" (із змінами), єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати. Господарський суд вправі вчинити дії, про які йдеться у статті 8 Закону, і зі своєї ініціативи з наведенням в ухвалі відповідних мотивів.

Згідно з п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII) за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом. При цьому сплата судового збору може бути відстрочена чи розстрочена на строк не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Отже, за приписами наведених норм, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення може мати місце за наявності виключних обставин.

Суд зазначає, що позивач не навів обґрунтованих та виключних підстав, які б унеможливили сплату ним судового збору у визначеному законом порядку та розмірі, так само як не вказав і не надав суду доказів того, що його майновий стан зміниться у найближчий час.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням позивача як установи банку, що перебуває в процедурі ліквідації, не можуть вважатися безумовною підставою для відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви.

За практикою Європейського суду з прав людини, принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (див. Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23.06.1993, серія A, № 262, с. 25, § 63). До того ж, принцип рівності сторін у процесі (у розумінні "справедливого балансу" між сторонами) вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище щодо другої сторони (див. Dombo BeheerB. V. v. the Netherlands, рішення від 27.10.1993, серія A, № 274, с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23.10.1996, Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38).

При цьому, "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду, при цьому, ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій з боку держави, не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах та не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

З урахуванням ненадання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявленого суду клопотання, приймаючи до уваги невиконання позивачем усіх інших встановлених судом недоліків позовної заяви, та з огляду на те, що звільнення або сплати судового збору є правом господарського суду, суд вважає за доцільне не приймати до розгляду дане клопотання б/н від 25.06.2018 (вх. № 7649/18 від 25.06.2018) про звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, позивачем не усунуто жодного недоліку, про які вказувалось судом в ухвалі від 11.06.2018.

Відповідно до ч. ч. 4, 6, 7 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Отже, недотримання позивачем вимог статей 162, 164 ГПК України та неусунення вказаних судом недоліків у встановлений судом строк тягнуть за собою застосування наслідків, встановлених статтею 174 ГПК України - повернення позовної заяви позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ч. 8 ст. 174 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 174, 232, 233, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 б/н від 05.06.2018 (вх. № 6685/18 від 05.06.2018) і додані до неї документи разом із позовною заявою б/н від 25.06.2018 (вх. № 7691/18 від 25.06.2018) з усуненням виявлених судом недоліків і додані до неї документи повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Додатки (лише на адресу позивача):

- позовна заява б/н від 05.06.2018 (вх. № 6685/18 від 05.06.2018) з доданими до неї документами всього на 32-ох арк.;

- позовна заява б/н від 25.06.2018 (вх. № 7691/18 від 25.06.2018) з усуненням виявлених судом недоліків з доданими до неї документами (у т. ч. фіскальний чек та опис вкладення від 25.06.2018, клопотання б/н від 25.06.2018 (вх. № 7682/18 від 25.06.2018) про витребування доказів та клопотання б/н від 25.06.2018 (вх. № 7649/18 від 25.06.2018) про звільнення від сплати судового збору і додані до нього документи) всього на 23-ох арк.;

- акт Відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області від 25.06.2018 на 1-ому арк.

Суддя О.Г. Смородінова