КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2018 р. м. Київ Справа№ 925/258/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Гончарова С.А.

при секретарі судового засідання Григораш Н.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 27.06.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СКС Інжиніринг" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.05.2018 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі № 925/258/18 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СКС Інжиніринг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп-Інвест"

про стягнення 151 062,82 грн.

В судовому засіданні 27.06.2018 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16.05.2018 у справі №925/258/18 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "СКС Інжиніринг" у задоволенні заяви про забезпечення позову від 15.05.2018.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована не повним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

На переконання апелянта висновок суду, що відповідач не ухиляється від вирішення спору, не може слугувати підставою для відмови у вжитті заходів забезпечення позову, оскільки участь його у розгляді справи і доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, відноситься до змагальності господарського судочинства і є реалізацією процесуальних прав відповідачем, що не пов'язано з процедурою забезпечення позову, яка має на меті гарантування позивачу належного і правильного виконання рішення суду.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що основною метою позивача при поданні заяви про забезпечення позову є бажання ускладнити ведення господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп-Інвест".

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу позивача 07.06.2018 передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 у справі №925/258/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СКС Інжиніринг", розгляд справи призначено на 27.06.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 у справі №925/258/18 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СКС Інжиніринг" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 27.06.2018 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та прийняте нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 27.06.2018 заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі з підстав, викладених у запереченнях проти апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів оскарження, Товариством з обмеженою відповідальністю "СКС Інжиніринг" подано позов про стягнення 151 062,82 грн. з яких: 99 795,03 грн. основного боргу, 31 442,76 грн. пені, 16 334,00 грн. інфляційних, 3 491,03 грн. як 3 % річних на підставі укладеного між сторонами договору підряду № 07/06-16 на виготовлення, поставку та монтаж металоконструкцій від 07.06.2016.

16.05.2018 судом зареєстровано заяву позивача від 15.05.2018 про забезпечення позову, в якій останній просить забезпечити позов в межах суми позовних вимог у розмірі 151 062,82 грн. шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у банківських установах та заборону відповідачу відчужувати основні засоби, обладнання, майно, цінні папери, дебіторську заборгованість та інше.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач вказує, що вважає свої позовні вимоги законними та обґрунтованими, однак в добровільному порядку відповідач борг не відшкодовує, а розгляд справи та апеляційне оскарження рішення суду займуть тривалий час. При цьому відповідач, маючи активи, може здійснити їх відчуження, що ускладнить виконання судового рішення в майбутньому. З огляду на це позивач вважає доцільним вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СКС Інжиніринг" про забезпечення позову, місцевий господарський суд зазначив, що до вказаної заяви про забезпечення позову позивачем не надано жодного доказу, що відповідач володіє майном та коштами, на які позивач просить накласти арешт та умисно вживає заходи щодо спрямування коштів на інші потреби, ніж на розрахунок із позивачем і продає власне майно для ухилення від виконання судового рішення, та дійшов висновку, що доводи позивача є лише припущеннями про утруднення майбутнього виконання судового рішення, на яких не може базуватися суд.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.74 ГПК України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Так, заявник не зазначив, які докази вказують на наявність обставин, з якими пов'язується застосування заходів забезпечення позову, та у чому саме вбачається неможливість чи утруднення виконання судового рішення саме у справі №925/258/18, заявник лише обмежився посиланнями на справу №925/453/16.

Також, заявником жодним чином не доведено як саме невжиття заходів забезпечення позову у справі №925/258/18 може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Слід зазначити, що саме лише посилання заявника на потенційне порушення прав позивача при виконанні майбутнього рішення суду не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову без надання при цьому належних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Так, заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заявником суду не наведено жодних достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Одночасно колегія суддів приймає до уваги заперечення відповідача, що вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може перешкодити господарській діяльності відповідача.

Оцінюючи в сукупності усі матеріали оскарження, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СКС Інжиніринг" про забезпечення позову у справі №925/258/18 шляхом накладення арешту на грошові кошти, які перебувають на поточних, депозитних та інших рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп-Інвест" у будь - яких банківських установах України в межах суми позовних вимог 151 062,82 грн. та заборону Товариству з обмеженою відповідальністю "Олімп-Інвест" відчужувати основні засоби, обладнання, майно, в тому числі нерухоме майно, транспортні засоби та інше, цінні папери, дебіторську заборгованість.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СКС Інжиніринг" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.05.2018 у справі №925/258/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.05.2018 у справі №925/258/18 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження у справі №925/258/18 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 288, 289 ГПК України з урахуванням перехідних положень ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017.

Повний текст постанови складено 05.07.2018.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Є.Ю. Шаптала

С.А. Гончаров