ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 912/2525/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Пількова К.М.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук Ю.В.,

учасники справи:

позивач - перший заступник керівника Знам'янської місцевої прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області (далі - Виконком),

представник позивача - не з'яв.,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна будівельна компанія "Панорама" (далі - Товариство),

представник відповідача - Яковенко Є.П. - директор,

Прокурор - Попенко О.С. (посвідчення від 15.03.2016 №042031);

розглянув касаційну скаргу Виконкому

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 30.10.2017 (суддя Колодій С.Б.) та

постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 (головуючий суддя - Антонік С.Г., судді Іванов О.Г. і Вечірко І.О.)

зі справи №912/2525/17

за позовом Прокурора в інтересах держави, уповноваженим органом якого виступає Виконком,

до Товариства

про визнання укладеним договору.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про визнання укладеним між Виконкомом і Товариством договору про залучення коштів замовника на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста (далі - ІТСІМ) при будівництві об'єкту 162 (54) - квартирного житлового будинку із вбудовано-прибудованими приміщеннями по вул. 9 Січня (Січових Стрільців) у м.Світловодську (далі - Об'єкт).

Позовні вимоги мотивовано безпідставним ухиленням відповідача від обов'язкового укладення відповідного договору та невжиттям Виконкомом дієвих заходів щодо врегулювання відповідного питання в судовому порядку.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 30.10.2017, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.01.2018, у позові відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності.

У касаційній скарзі до Верховного Суду Виконком просить скасувати оскаржувані судові рішення з даної справи і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, визнати укладеним між Виконкомом і Товариством договір про залучення коштів замовника на розвиток ІТСІМ при будівництві Об'єкту (далі - Договір) на умовах, зазначених у касаційній скарзі. Скаргу мотивовано прийняттям згаданих судових рішень з порушенням норм матеріального і процесуального права. Так, скаржник зазначає, що загальна позовна давність тривалістю у три роки з 01.06.2017, тобто з дати, коли Виконком дізнався про прийняття в експлуатацію Об'єкту та про розмір загальної кошторисної вартості будівництва, не пропущено.

У відзиві на касаційну скаргу Прокурор, зазначаючи про обґрунтованість доводів скаржника, просить задовольнити касаційну скаргу Виконкому, скасувати зазначені рішення та постанову попередніх судових інстанцій і ухвалити нове рішення , яким позовні вимоги зі справи задовольнити повністю.

Товариство у відзиві на касаційну скаргу заперечує проти її доводів, зазначаючи, що особі, відповідальній за підготовку і ухвалення Договору, стало відомо про готовність Об'єкту до прийому в експлуатацію з 27.08.2012, і саме з цього часу позивач міг контролювати процес, звернутися з проектом Договору до Товариства і в разі відмови в укладенні Договору - до суду; крім того, Виконком з 30.05.2011 дізнався про отримання Товариством дозволу на будівництво і мав змогу довідатися, що цей дозвіл отримано 09.09.2010. Товариство у зв'язку з цим зазначає про правомірність застосування судами позовної давності й просить оскаржувані рішення і постанову залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим і апеляційним господарськими судами у справі встановлено, зокрема, що:

- 25.12.2007 Світловодською міською радою (далі - Рада) прийнято рішення про передачу Товариству в оренду на 10 років земельної ділянки площею 7 328 кв.м з метою будівництва та обслуговування Об'єкту за рахунок земель житлової та громадської забудови Ради; тим же рішенням Товариство зобов'язано вирішити питання участі у розвитку ІТСІМ до початку будівництва відповідно до рішення Ради від 23.11.2007 №583 "Про затвердження Порядку залучення і використання коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Світловодська";

- у подальшому протягом липня 2010 року - вересня 2012 року Товариством отримано позитивний висновок державної експертизи на проект будівництва Об'єкту, відповідні дозволи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградської області, а 17.09.2012 названою Інспекцією зареєстровано декларацію Товариства про готовність об'єкту до експлуатації, згідно з якою датою початку будівництва є 11.05.2011, датою закінчення будівництва - 20.08.2012, строком введення в експлуатацію - 05.09.2012;

- 22.05.2017 Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області на запит Знам'янської місцевої прокуратури направило останній зазначені дозволи й декларацію;

- 01.06.2017 прокуратура звернулася до Світловодського міського голови з повідомленням про здійснене Товариством будівництво та пропонувала направити Товариству лист-пропозицію про укладання договору про залучення коштів замовника на розвиток ІТСІМ й відповідні проекти договору;

- 06.06.2017 Рада направила Товариству такого листа з проектами договору; Товариством отримані ці документи 12.06.2017, але відповіді на них не надано і договір не підписано, що й стало підставою для звернення з позовом у даній справі;

- у період з моменту прийняття рішення про надання земельної ділянки Товариству для будівництва (25.12.2007) до готовності Об'єкту до експлуатації (17.09.2012) питання пайової участі (внеску) замовника у створенні й розвитку ІТСІМ регулювалася Законом України "Про планування і забудову територій", що діяв до 17.02.2011, а з 17.02.2011 - Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності". Названі Закони зобов'язували забудовника взяти участь у створенні і розвитку ІТСІМ шляхом відрахування коштів до відповідного місцевого бюджету, і саме на забудовника покладався обов'язок звернутися із заявою про укладання договору. При цьому згідно із частиною десятою статті 271 Закону України "Про планування і забудову", який діяв до 17.02.2011, договір про пайову участь у створенні і розвитку ІТСІМ укладається не пізніше п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до одержання дозволу на виконання будівельних робіт;

- пунктом 2.5 рішення Ради від 25.12.2007 № 689, згідно з яким Товариству передавалася земельна ділянка, Товариство було зобов'язано вирішити питання участі у розвитку ІТСІМ до початку будівництва;

- Рішенням Ради від 23.11.2007 № 583 було затверджено Порядок залучення та використання коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Світловодська та відповідний Типовий договір. Згідно з цим рішенням (пункт 5) було встановлено, що відповідні кошти повинні бути внесені до отримання дозволу на виконання будівельних робіт;

- згадане рішення втратило чинність на підставі рішення від 29.12.2009 № 1425, яким також встановлювався розмір пайової участі, та надано міському голові повноваження укладати і підписувати договори про пайову участь;

- рішенням від 11.02.2010 № 220 затверджено Типовий договір про пайову участь замовників у створенні і розвитку ІТСІМ;

- пунктом 2 даного рішення на Управління житлово-комунального господарства покладено обов'язок із забезпечення укладання договору про пайову участь не пізніше 15 днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладання, але до одержання дозволу на виконання будівельних робіт;

- рішенням Ради від 29.06.2010 рішення Ради від 29.12.2009 № 1425 доповнено пунктом 21, яким, зокрема, зобов'язано Управління житлово-комунального господарства Виконкому Ради забезпечити підготовку та укладання договору про пайову участь не пізніше 15 днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладання, але до одержання дозволу на виконання будівельних робіт;

- рішення Ради від 29.12.2009 № 1425 та від 11.02.2010 № 220 втратили чинність на підставі рішення Ради № 777 "Про затвердження Положення про порядок залучення коштів замовника на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Світловодська";

- таким чином, у період з 11.02.2010 по 23.04.2013 на Управління житлово-комунального господарства Виконкому Ради було покладено обов'язок з підготовки та укладання договору про пайову участь, і прийому до одержання дозволу на виконання будівельних робіт;

- 27.08.2012 комісією за участю представника Управління житлово-комунального господарства Виконкому Ради та представника Управління ресурсів та розвитку міста складено й підписано акт готовності об'єкту до прийому в експлуатацію (стосовно зазначеного Об'єкту);

- отже, з 27.08.2012 особі, відповідальній за підготовку і укладання договору про пайову участь стало відомо про готовність Об'єкту до прийому в експлуатацію. З цього моменту Виконкому точно було відомо про готовність Об'єкту до експлуатації, і у Виконкому була можливість з усією достовірністю встановити наявність або відсутність договору про пайову участь, і, оскільки чинна на той час стаття 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачала укладання договору про пайову участь до прийняття об'єкта в експлуатацію, Виконком мав можливість з 27.08.2012 звернутися до Товариства з проектом відповідного договору, а в разі відмови Товариства від його укладення звернутися до суду;

- крім того, 30.05.2011 до Виконкому надійшов лист Товариства (від тієї ж дати) про початок будівництва з 01.05.2011; в тому ж листі зазначалося і про отримання Товариством дозволу на будівництво. А листом від 08.08.2011 Товариство повідомляло про закінчення будівництва першої секції Об'єкту та здачу в експлуатацію у І кварталі 2012 року. Відтак Виконком 30.05.2011 дізнався про отримання Товариством дозволу на будівництво, а, отже, міг довідатися і про те, що дозвіл на будівництво отриманий Товариством 09.09.2010 і що, на порушення чинного на той час законодавства та рішень Ради, Товариством не укладено договір про пайову участь, чим порушувалося право позивача на отримання коштів на розвиток ІТСІМ.

Причиною спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для визнання Договору укладеним.

Попередні судові інстанції на підставі наведених в оскаржуваних рішенні і постанові законодавчих приписів, положень рішень Ради та встановлених у справі обставин з'ясовано, що неукладення Товариством договору про пайову участь спричинило порушення права позивача на отримання коштів на розвиток ІТСІМ. Водночас у задоволенні позовних вимог відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі.

Відповідно до приписів Цивільного кодексу України:

- позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256);

- загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257);

- перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261).

Згідно з частиною другою статті 29 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час розгляду даної справи місцевим господарським судом) у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Отже, статусу позивача в даній справі набув Виконком.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Виконком точно довідався (а не "міг довідатися") про готовність Об'єкту до експлуатації і про відсутність відповідного договору про пайову участь (та, отже, про порушення свого права) з 27.08.2012.

Між тим позов у даній справі подано у жовтні 2017 року, тобто з пропущенням строку позовної давності.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 цієї Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі "Відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Таким чином, судами попередніх інстанцій обґрунтовано прийнято рішення та постанову про відмову в позові через сплив позовної давності.

Ті обставини, що прокурору стало відомо про порушення інтересів держави в особі Виконкому 22.09.2016 (як зазначалося у касаційній скарзі та відзиві Прокурора на неї), не свідчить про пред'явлення позову в межах позовної давності, оскільки, як зазначалося, позивачем у даній справі виступає не Прокурор, а саме Виконком, отже, й відлік перебігу позовної давності починається від дня, коли саме позивачеві, а не Прокурору, стало відомо про порушення його (позивача) права.

Посилання скаржника і Прокурора на те, що Виконком до отримання листа від Знам'янської місцевої прокуратури від 01.06.2017 №[12-85] 3260 вих.17 "не використовував право" щодо направлення Товариству проекту договору (оферти) про залучення коштів замовника на розвиток ІТСІМ при будівництві Об'єкту та не звертався до суду за захистом своїх прав з позовом про визнання укладеним договору про залучення коштів замовника на розвиток ІТСІМ "у зв'язку з неналежним виконанням обов'язків працівниками виконкому Світловодської міської ради", - свідчить лише про неналежну організацію відповідної діяльності Виконкому і, відтак, про відсутність поважних причин пропущення ним позовної давності, але аж ніяк не про існування підстав для задоволення касаційної скарги.

Що ж до аргументів касаційної скарги і відзиву Прокурора на неї, пов'язаних із незгодою Виконкому і Прокурора із встановленими попередніми судовими інстанціями фактичними обставинами справи та здійсненою цими інстанціями оцінкою доказів у ній, то такі аргументи (доводи) не можуть бути предметом перевірки судом касаційної інстанції в силу імперативного припису частини другої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, за якими названий суд не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Саме лише прагнення скаржника ще раз (втретє після судів першої та апеляційної інстанцій) встановити обставини справи та переглянути оцінку відповідних доказів у ній, яку (оцінку) вже здійснено попередніми судовими інстанціями, не є достатньою підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Водночас Касаційний господарський суд погоджується з доводами відзиву Товариства на касаційну скаргу, пов'язаними із застосуванням судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень першої та апеляційної інстанції - без змін як таких, що ухвалені з додержанням норм матеріального права, в тому числі положень Цивільного кодексу України про позовну давність.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області залишити без задоволення, а рішення господарського суду Кіровоградської області від 30.10.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 у справі 912/2525/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя К. Пільков