КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2018 р. м. Київ Справа№ 927/214/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Яковлєва М.Л.

Чорної Л.В.

секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.
за участю представників учасників процесу:
від прокуратури : згідно протоколу судового засідання від позивача: згідно протоколу судового засідання від відповідача: згідно протоколу судового засідання
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Лукаша Миколи Анатолійовича
на рішенняГосподарського суду Чернігівської області
від05.03.2018
суддя Бобров Ю.М.
повний текст складено15.03.2018
та на додаткове рішення18.04.2018
суддяБобров Ю.М.
та на додаткове рішення27.04.2018
суддяБобров Ю.М.
за позовомзаступника прокурора Чернігівської області, м. Чернігів в інтересах держави в особі: Борзнянської міської ради Чернігівської області, м. Борзна, Чернігівська обл.
дофізичної особи-підприємця Лукаша Миколи Анатолійовича, м. Борзна, Чернігівська обл.
простягнення збитків (упущеної вигоди) в сумі 95 664,32 грн.,

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року заступник прокурора Чернігівської області (надалі-прокурор) в інтересах держави в особі Борзнянської міської ради Чернігівської області (надалі- позивача/ Борзнянська м/р) звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовною заявою до фізичної особи - підприємця Лукаша Миколи Анатолійовича (надалі-відповідач/ФОП Лукаш М.А.) про стягнення збитків у розмірі 95 664,32 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, заступник прокурора Чернігівської області посилається, зокрема, на те, що рішенням 12 сесії 5 скликання Борзнянської міської ради від 14.11.2007 "Про надання земельних ділянок несільськогосподарського призначення в оренду" СПД Лукашу М.А. було надано у короткострокову оренду терміном на 5 років земельну ділянку загальною площею 2200 кв.м, на якій розташовано комплекс нежитлових будівель - ательє ІІ розряду для ведення підприємницької діяльності, що знаходиться за адресою: м. Борзна, вул. Незалежності, 8.

На виконання вищевказаного рішення між Борзнянською міською радою та СПД Лукашем М.А. було укладено договір оренди землі від 01.11.2007 строком на 5 років, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2200 кв.м для несільськогосподарського призначення - комерційна діяльність та промисловість, що знаходиться за адресою: м. Борзна, вул. Незалежності, 8.

Заступник прокурора зазначає, що після закінчення строку дії договору оренди землі від 01.11.2007 відповідачем у порушення п.8 договору не вчинено жодних дій, спрямованих на продовження його дії.

Борзнянська міська рада зверталася до ФОП Лукаша М.А. з листами про необхідність укладення відповідачем з міською радою договору оренди землі по вул. Незалежності, 8 у м. Борзна. Проте, вказує заступник прокурора, таких дій відповідачем не вчинено, у зв'язку з чим використання земельної ділянки здійснюється відповідачем без правовстановлюючих документів, а відтак, відсутні підстави для нарахування плати за землю відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України.

Актом комісії із визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 30.01.2017 визначено, що розмір збитків (неодержаного доходу), завданих фактичним використанням ФОП Лукаш М.А. земельної ділянки без укладення договору оренди за період з 01.01.2014 по 01.09.2016 складає 95664,32 грн.

Заступник прокурора просить стягнути з відповідача збитки у вигляді упущеної вигоди, завдані використанням без правовстановлюючих документів земельної ділянки по вул. Незалежності, 8 у м. Борзна 0,2225 га у розмірі 95664,32 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2017 у позові було відмовлено повністю (т.1 а.с.140-154).

Відмовляючи у позові, суд виходив з того, що акт про визначення розміру збитків не є належним доказом таких збитків, оскільки, відповідно до п.2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284, не був затверджений відповідним розпорядженням голови Борзнянської РДА. І, з таких обставин, суд дійшов висновку, що прокурором та позивачем не доведено безпосередньо причинного зв'язку між діями і бездіяльністю відповідача та завданими збитками.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2017 залишено без змін (т.1 а.с.186-193).

Постановою Вищого господарського суду України від 28.11.2017 скасовано рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 у справі № 927/214/17, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Чернігівської області (т.1 а.с.229-236).

Направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції зазначив, що суди попередніх інстанцій не врахували, що ФОП Лукаш М.А., набуваючи право власності на нежитлові будівлі, а саме: 3-х поверховий будинок побуту, офіс банку, гараж по вул. Незалежності, 8, зважаючи на умови п. 8 договору оренди землі від 01.11.2007, після закінчення строку дії договору мав переважне право на його поновлення на новий строк, за відповідної умови, а саме: повідомлення орендодавця, не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору про намір продовжити його дію. Не дотримання договірного зобов'язання та вимог цивільного та земельного законодавства свідчить про порушення власником нерухомості свого обов'язку, встановленого законом та покладає на таку особу передбачену законом відповідальність.

Також суд касаційної інстанції зазначив, що суди не врахували, що саме на землекористувача покладається обов'язок вчинення певних дій з виготовлення та погодження технічної документації із землеустрою і подальшого звернення до уповноваженого органу - територіального органу Держземагенства із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки, після чого їй присвоюється кадастровий номер (який є істотною умовою договору оренди землі). Невиконання такого обов'язку є підставою для стягнення з землекористувача збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаної орендної плати за землю), завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Чернігівської області від 05.03.2018 у справі № 927/214/17 позов задоволено повністю; стягнуто з фізичної особи-підприємця Лукаша Миколи Анатолійовича на користь Борзнянської міської ради Чернігівської області 95 664,32 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди, завдані використанням без правовстановлюючих документів земельної ділянки по вул. Незалежності, 8 у м. Борзна, площею 0,2225 га.

Вирішено питання судових витрат. ( т. 2, а.с. 48-57).

Рішення місцевого господарського суду мотивовано передбаченими статтею 22 Цивільного кодексу України, статтею 224 Господарського кодексу України, статтями 152, 156, 157 Земельного кодексу України та п.п. 1, 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284 підставами для відшкодування позивачу збитків у вигляді спірної суми упущеної вигоди (неотриманого прибутку) завданих відповідачем використанням без правовстановлюючих документів земельної ділянки по вул. Незалежності, 8 у м. Борзна, площею 0,2225 га., яку (упущену вигоду) позивач міг би реально отримати вразі своєчасного оформлення правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку.

Додатковим рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.04.2018 у справі № 927/214/17 заяву заступника прокурора міста Києва про прийняття додаткового рішення задоволено. Ухвалено у справі додаткове рішення, яким стягнуто з фізичної особи-підприємця Лукаша Миколи Анатолійовича на користь прокуратури міста Києва судовий збір в розмірі 1 920,00 грн., сплаченого за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 (т. 2, а.с. 78-80).

Додатковим рішенням Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2018 у справі № 927/214/17 заяву заступника прокурора Чернігівської області про прийняття додаткового рішення задоволено. Ухвалено у справі додаткове рішення, яким стягнуто з фізичної особи-підприємця Лукаша Миколи Анатолійовича на користь прокуратури Чернігівської області судовий збір в розмірі 1760,00 грн., сплаченого за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2017 ( т. 2, а.с 91-93).

Задовольняючи заяву заступника прокурора міста Києва про прийняття додаткового рішення у справі № 927/214/17 та заяву заступника прокурора Чернігівської області про прийняття додаткового рішення у справі № 927/214/17 про розподіл судових витрат, місцевий господарський суд виходив з того, що за результатами нового розгляду справи 05.03.2018 останнім було прийнято рішення, яким задоволено позовні вимоги заступника прокурора Чернігівської області в повному обсязі. Статтею 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд при ухвалені судового рішення повинен вирішити питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Чернігівської області від 05.03.2018, з додатковим рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.04.2018 та з додатковим рішенням Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2018 ФОП Лукаш М.Л. (надалі-скаржник) звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просив скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ФОП Лукаш М.А., вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального права, а саме ст. ст. 1, 33 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України, ст. 649 Цивільного кодексу України та ст. 187 Господарського кодексу України, а також норм процесуального права.

Скаржник у поданій ним апеляційній скарзі зазначає, що ні прокурором ні позивачем не доведено безпосереднього причинного зв'язку між діями чи бездіяльністю відповідача та збитками позивача, а саме, що завдані збитки є наслідком бездіяльності виключного ФОП Лукаша М.А.

За твердженнями заявника апеляційної скарги, місцевим господарським судом не було враховано те, що в даному випадку до завдання збитків позивачу призвела однаково як бездіяльність відповідача, так і дії та бездіяльність позивача у вигляді необґрунтованого розрахунку орендної плати, не направленням позивачем ФОП Лукашу М.А. проекту додаткової угоди про поновлення типового договору оренди землі від 01.11.2007 або проекту нового договору оренди земельної ділянки та, у випадку не отримання відповіді чи відмови, у не зверненні до суду з позовом про зобов'язання укладення чи визнання укладеним такої додаткової угоди чи нового договору.

04.06.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду (канцелярію) від Борзнянської міської ради Чернігівської області надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП Лукаша М.А., позивач зазначає про необґрунтованість та безпідставність доводів, викладених у апеляційній скарзі відповідача та просить залишити вказану апеляційну скаргу без розгляду.

05.06.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду (канцелярію) від Заступника прокурора Чернігівської області надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП Лукаша М.А., прокуратура зазначає про необґрунтованість та безпідставність доводів, викладених у апеляційній скарзі відповідача та просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

07.06.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду (канцелярію) від ФОП Лукаша М.А. надійшли пояснення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 розгляд справи № 927/214/17 відкладено на 03.07.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2018 було виправлено описку в ухвалі суду від 12.06.2018 в частині дати призначенні судового засідання.

В судовому засіданні адвокат скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.03.2018 у справі № 927/214/17, додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.04.2018 у справі № 927/214/17 та додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2018 у справі № 927/214/17 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник прокуратури у судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечував, з підстав наведених у відзиві на неї та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення-без змін.

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги заперечував, з наведених у відзиві на неї підстав та просив апеляційну скаргу залишити без змін, а оскаржувані судові акти-без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення учасників процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.03.2018 у справі № 927/214/17, додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.04.2018 у справі № 927/214/17 та додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2018 у справі № 927/214/17 не підлягають зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Підпунктом 9 п.1 Перехідних положень ГПК України роз'яснено, що справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.03.2017 Лукаш Микола Анатолійович (відповідач) зареєстрований як фізична особа-підприємець 29.04.2004 (т.1 а.с.55).

14.11.2007 Борзняською міською радою на 12 сесії було прийнято рішення "Про надання земельних ділянок несільськогосподарського призначення в оренду" (т.1 а.с.16)

Пунктом 2 рішення дванадцятої сесії п'ятого скликання Борзнянської міської ради від 14.11.2007 "Про надання земельних ділянок несільськогосподарського призначення в оренду" СПД Лукашу Миколі Анатолійовичу надано в короткострокову оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 2200 м кв., на якій розташовані комплекс нежитлових будівель - ательє ІІ розряду для ведення підприємницької діяльності, що знаходиться за адресою: м. Борзна, вул. Незалежності, 8.

На підставі даного рішення, між Борзнянською міською радою та СПД Лукашем Миколою Анатолійовичем був укладений типовий договір оренди землі (надалі- договір) (т.1 а.с.17).

Відповідно до п.п.1,2 договору позивач (орендодавець) надає, а відповідач (орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку для несільськогосподарського призначення - комерційна діяльність та промисловість, яка знаходиться м. Борзна, вул. Незалежності, 8, загальною площею 2200,0 м кв., в тому числі забудовані землі 2200,0 м. кв.

Пунктом 8 договору зазначено, що його укладено строком на п'ять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово чи іншим шляхом (збори, сходи, ЗМІ) орендодавця про намір продовжити його дію.

Судом першої інстанції встановлено, що договір датований 01.11.2007, та фактично зареєстрований у Борзнянській філії ДЗК 11.02.2008, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.02.2008 за № 01.

Факт передачі земельної ділянки площею 2200 кв.м позивачем відповідачу підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 14.11.2007 (т.1 а.с. 20).

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Борзнянської міської ради від 26 лютого 2010 року № 17-10 "Про оформлення права приватної власності на нежитлові будівлі по вул. Незалежності, 8" вирішено оформити право приватної власності з послідуючою видачею свідоцтва на право власності на нежитлові будівлі за Лукашем Миколою Анатолійовичем, а саме: 3-х поверховий будинок побуту, офіс банку, гараж по вул. Незалежності, 8 в м. Борзна взамін договору купівлі-продажу від 02.10.2007 року № 3237 (т.1 а.с. 36)

Так, в матеріалах справи міститься копія проекту договору оренди земельної ділянки від 01 листопада 2012 року між Борзнянською міською радою та СПД Лукашем Миколою Анатолійовичем, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку за цільовим призначенням: комерційна діяльність, промисловість, з цільовим використанням (видом діяльності): 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств іншої промисловості, яка знаходиться Чернігівська область, м. Борзна, вул. Незалежності, 8, загальною площею 1772,0 м кв., в тому числі забудовані землі 1772,0 м кв. (т.1 а.с. 22),

За умовами п. 8 договору його укладено до одного року. Після закінчення строку договору орендар, який належно виконував умови договору має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 40 зазначеного договору він набирає чинності після підписання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, даний проект договору оренди земельної ділянки від 01 листопада 2012 року підписаний лише Борзнянською міською радою.

26.12.2012 Борзнянська міська рада звернулась до відповідача з листом № 299 (т.1 а.с. 75), в якому ФОП Лукашу М.А. було доведено до відома про те, що термін дії договору оренди землі від 01 листопада 2007 року за адресою: м. Борзна, вул. Незалежності, 8, закінчився 01 листопада 2012 року, у зв'язку з чим дія договору припинена.

Повідомлялося, що згідно п. 8 договору відповідачу необхідно у встановленому чинним законодавством та договором порядку повідомити Борзнянську міську раду про намір продовжити його дію.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі необхідно додати проект додаткової угоди.

Разом з тим, повідомлено, що за відсутності повідомлення ФОП Лукаша М.А. про намір поновити договір оренди землі від 01.11.2007, а також зважаючи на неналежне його виконання відповідачем, Борзнянська міська рада висловлює своє заперечення у поновленні договору оренди.

Відповідно до витягом розносної книги 3-21, копія якого міститься в матеріалах справи, 26.11.2012 ФОП Лукаш М.А. відмовився від отримання повідомлення № 299 про поновлення договору оренди земельної ділянки. (т.1 а.с. 76),

Також, у матеріалах справи міститься лист Борзнянської міської ради від 18.02.2013 № 45, в якому остання повідомляла відповідачу про те, що 17 січня 2013 року йому були вручені чотири договори оренди на земельні ділянки по вулицях: Незалежності, 8, П. Куліша, 81 та 1 пров. Київський, 22 для їх підписання та реєстрації в Борзнянському відділенні Бахмацької МДПІ, термін реєстрації договорів спливає 20 лютого 2013 року, та просила терміново зареєструвати договори та 1 екземпляр надати в міську раду (т.1 а.с. 28).

Зазначена копія витягу з журналу реєстрації вихідної кореспонденції на підтвердження направлення даного листа відповідачу міститься в матеріалах справи (т.1 а.с. 31).

Як вбачається із копії витягу з розносної книги 3-21 та встановлено місцевим господарським судом, що 19.02.2013 Лукаш М.А. відмовився від отримання нагадування про підписання та/або уладення договору оренди земельної ділянки, в тому числі по вул. Незалежності, 8.

24.03.2015 Борзнянська міська рада звернулась до відповідача з листом листа № 59, якому повідомила відповідачу про закінчення терміну дії договору оренди землі за адресою вул. Незалежності, 8 та просила терміново заключити договір оренди за вищевказаною адресою та добровільно сплатити заборгованість в сумі 24932,88 грн. за період із 01 листопада 2012 року до 01 березня 2015 року. ( т. 1, а.с. 32).

Копія витягу з журналу реєстрації вихідної кореспонденції на підтвердження направлення даного листа відповідачу міститься в матеріалах справи (т.1 а.с. 35).

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з копії з розносної книги 03-13, що Лукаш М.А. відмовився від підпису про отримання повідомлення (листа вих. № 59 від 24.03.2015) про заключення договору оренди та сплати заборгованості, м. Борзна, вул. Незалежності, 8 ( т. 1, а.с. 34-35).

Відповідно до довідки комунального підприємства Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації Чернігівської обласної ради № 46 від 12.02.2016, виданої за запитом Борзнянської міської ради, нежитлова будівля, яка знаходиться по вул. Незалежності, 8, зареєстрована на праві приватної власності за Лукашем Миколою Анатолійовичем в цілому на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Борзнянської міської ради від 26.02.2010 № 17-10 і записано до книги за реєстровим № 13056009 (т.1 а.с. 37),

Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 21.12.2016 №10-25-0.2-134218/2-16 на виконання листа Прокуратури Чернігівської області стосовно надання інформації про земельну ділянку з кадастровим номером :01:0033, повідомляється, що за інформацією, наданою відділом Держгеокадастру у Борзнянському районі Чернігівської області земельна ділянка з кадастровим номером :01:0033 має площу 0,2225 га та знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 8. Рішенням 12 сесії 5 скликання міської ради від 14.11.2007 року, зазначену земельну ділянку передано в оренду на п'ять років СПД Лукашу Миколі Андрійовичу для комерційного використання, угіддя - забудовані землі. Термін дії договору оренди закінчився 10 лютого 2013 року (т.1 а.с. 38).

Розпорядженням Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області № 419 від 23.09.2016 "Про комісії з визначення збитків власникам землі та користувачам" створено комісію для визначення розміру збитків за користування земельною ділянкою територіальної громади м. Борзна, заподіяних Борзнянській міські раді: Приватним підприємцем СПД Лукашем М.А. у складі згідно з додатком. (т.1 а.с. 39).

20.01.2017 Борзнянська державна адміністрація Чернігівської області звернулась з листом № 172/2-10 до відповідача, з в якому останній запрошувався 30.01.2017 до райдержадміністрації для участі у засіданні комісії із визначення розміру збитків за використання земельної ділянки. ( т.1 а.с. 48-49).

Вищевказаною комісією з визначення збитків, складено акт про визначення розмірів збитків орендодавцю, відповідно до якого сума неодержаного Борзнянською міською радою доходу у вигляді не сплаченої орендної плати за час фактичне використання земельної ділянки становить 95664,32 гривень за період із 2014 року - вересень 2016 року (т.1 а.с. 43).

Відповідно до протоколу № 3 (т.1 а.с. 47) засідання комісії для визначення розміру збитків за користування земельною ділянкою територіальної громади м. Борзна, заподіяних Борзнянській міські раді СПД Лукашем Миколою Анатолійовичем від 30.01.2017, комісія вирішила затвердити акт із встановленим розміром збитків, заподіяних Борзнянській міській раді СПД Лукашем М.А., за використання земельної ділянки за адресою: м. Борзна, вул. Незалежності, 8 площею 0,2225 га, за період 2014, 2015 роки та за 8 місяців 2016 року згідно нового розрахунку від 30.01.2017 року.

Відповідно до розрахунку орендної плати за користування земельною ділянкою площею 2225 м кв., яка знаходиться за адресою: м. Борзна, вул. Незалежності, 8, ФОП Лукаш Микола Андрійович, затвердженого в.о. голови Борзнянської районної державної адміністрації Бондаренко В.В. 30 січня 2017 року, загальна сума орендної плати за 2014, 2015 та 8 місяців 2016 року становить 95 664,32 грн. (т.1 а.с. 46).

Як вбачається з вищевказаного розрахунку, грошова оцінка всієї земельної ділянки становить 197 385,15 грн. Площа земельної ділянки 2225 кв.м.

Даний акт затверджено в.о. голови Борзнянської районної державної адміністрації Бондаренко В.В. 30 січня 2017 року (т.1 а.с. 45).

З огляду на те, що ФОП Лукаш М.А. використовує земельну ділянку площею 2225 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Борзна, вул. Незалежності, 8, без правовстановлюючих документів, а також враховуючи те, що збитки в розмірі 95664,32 грн. відповідачем не відшкодовані, прокурор і звернувся до суду з відповідним позовом.

Місцевий господарський суд позов задовольнив, визнавши вимоги прокурора нормативно обґрунтованими та документально підтвердженими.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України (далі - ГК) під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Абзацом 4 ч. 1 ст. 225 ГК до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включено неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У п. 3.8 постанови пленум Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" роз'яснено, що вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди повинні брати до уваги положення статті 22 ЦК України та частини другої статті 224 ГК України. Для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини). У розгляді таких справ господарські суди мають докладно з'ясовувати причини неоформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, пов'язані із вжиттям господарюючими суб'єктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування. При цьому суду слід враховувати вимоги частини другої статті 120 ЗК України, якою передбачено що у разі коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Якщо у розгляді справи буде з'ясовано обставини, зазначені в абзаці третьому підпункту 3.4 пункту 3 цієї постанови, і що суб'єкт господарювання вживав необхідних заходів до оформлення свого права землекористування, то відсутність у нього переоформлених на його ім'я правовстановлюваних документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення.

За змістом статті 152 ЗК держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 156 ЗК власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі статтею 157 ЗК відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284, встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Відшкодуванню підлягають, зокрема, збитки власників землі і землекористувачів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаним доходом є дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття.

Використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів позбавляє її власника права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Бездіяльність відповідача у вчиненні передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташовані нежитлові будівлі та споруди, що йому належать на праві приватної власності, кваліфікується як невжиття ним належних заходів, спрямованих на своєчасне оформлення правовстановлюючих документів (наведена правова позиція викладена у постанова Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі № 916/3311/14 і від 07.10.2015 у справі № 916/3371/14).

Як вже зазначалось вище, пунктом 2 рішення дванадцятої сесії п'ятого скликання Борзнянської міської ради від 14.11.2007 "Про надання земельних ділянок несільськогосподарського призначення в оренду" СПД Лукашу Миколі Анатолійовичу надано в короткострокову оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 2200 м кв., на якій розташовані комплекс нежитлових будівель - ательє ІІ розряду для ведення підприємницької діяльності, що знаходиться за адресою: м. Борзна, вул. Незалежності, 8.

На підставі даного рішення, між Борзнянською міською радою та СПД Лукашем Миколою Анатолійовичем був укладений типовий договір оренди землі.

Договір зареєстрований у Борзнянській філії ДЗК 11.02.2008, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.02.2008 за № 01.

Таким чином, договір набрав чинності 11 лютого 2008 року.

За умовами п. 8 договору його укладено строком на п'ять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово чи іншим шляхом (збори, сходи, ЗМІ) орендодавця про намір продовжити його дію.

Враховуючи положення п. 8 договору, що останній укладено на 5 років, останнім днем дії даного договору було 10 лютого 2013 року.

Відповідно до ч.1-10 ст.33 Закону № Закону України "Про оренду", в редакції чинній на момент закінчення договору, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

- власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

- уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

В постановах Верховного Суду України у справах № 3-312гс16 від 25 травня 2016 року, №6-219цс14 від 25 лютого 2015 року, суд зробив правовий висновок про те, що стаття 33 Закону України "Про оренду землі" об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Зокрема, у частині першій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини 2-5 цієї статті).

Так, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та про своє рішення.

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Як встановлено місцевим господарським судом, що ФОП Лукаш М.А., набуваючи право власності на нежитлові будівлі, а саме: 3-х поверховий будинок побуту, офіс банку, гараж по вул. Незалежності, 8, зважаючи на умови п. 8 договору оренди землі від 01.11.2007, після закінчення строку дії договору мав переважне право на його поновлення на новий строк, за відповідної умови, а саме: повідомлення орендодавця, не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору про намір продовжити його дію. Не дотримання договірного зобов'язання та вимог цивільного та земельного законодавства свідчить про порушення власником нерухомості свого обов'язку, встановленого законом та покладає на таку особу передбачену законом відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з листа Борзнянської міської ради за № 45 від 18.02.2013, в якому Борзнянська міська рада повідомляла відповідачу, що 17 січня 2013 року відповідачу були вручені чотири договори оренди на земельні ділянки по вулицях: Незалежності, 8, П. Куліша, 81 та 1 пров. Київський, 22 для їх підписання та реєстрації в Борзнянському відділенні Бахмацької МДПІ, термін реєстрації договорів спливає 20 лютого 2013 року, та просила терміново зареєструвати договори та 1 екземпляр надати в міську раду.

З даного листа вбачається, що Борзнянська міська рада направила даний лист саме протягом місяця після закінчення дії договору від 01.11.2007 і жодним чином не заперечувала проти продовження дії договору.

Крім того, про намір продовження цього договору позивач зазначав і в своїх листах від 26.12.2012 за № 299 та від 24.03.2015 за № 59.

Разом з тим, ч.ч. 6-8 статті 33 Закону України "Про оренду землі" вимагають юридичного оформлення такого визнання поновленим договору оренди шляхом укладення відповідної додаткової угоди між сторонами.

Як вірно було встановлено місцевим господарським судом, що на спірній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно - нежитлові приміщення, яке належать на праві власності ФОП Лукашу М.А., однак відповідач користується спірною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, орендної плати за користування землею чи будь-яких інших платежів не вносить, заходів щодо оформлення землекористування не здійснює.

Використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів та розмір завданих збитків таким використанням підтверджується актом комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам від 30.01.2017.

Саме на землекористувача покладається обов'язок вчинення певних дій з виготовлення та погодження технічної документації із землеустрою і подальшого звернення до уповноваженого органу - територіального органу Держземагенства із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки, після чого їй присвоюється кадастровий номер (який є істотною умовою договору оренди землі). Невиконання такого обов'язку є підставою для стягнення з землекористувача збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаної орендної плати за землю), завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Відповідної правової позиції дотримується і Верховний Суд України в своїй постанові від 17.02.2016 у справі № 904/5857/14.

Внаслідок такої протиправної поведінки орендаря Борзнянській міській раді завдано збитків у виді несплаченої відповідачем плати за користування землею за період з 01.01.2014 по 01.09.2016 в розмірі 95 664,32 грн.

Місцевий господарський суд, встановивши наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме, протиправної поведінки (бездіяльність відповідача у вчиненні передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою ), збитків (орендна плата, яку позивач міг би отримати у разі своєчасного укладення додаткової угоди до договору оренди), причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (використання земельної ділянки відповідачем без правовстановлюючих документів позбавляє позивача права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено), вини (зволікання зі своєчасним оформленням правовстановлюючих документів на земельну ділянку), дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Борзнянської міської ради Чернігівської області про стягнення з ФОП Лукаша М.А. 95 664,32 грн. грн. збитків (упущеної вигоди) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що одночасно з поданням ФОП Лукашем М.А. апеляційної скарги на рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.03.2018 у справі № 927/214/17, додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.04.2018 у справі № 927/214/17 та додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2018 у справі № 927/214/17 було подано заяву про застосування строків позовної даності.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута судом апеляційної інстанції, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції. (Наведена правова позиція викладена у постанова Верховного Суду України від 16.08.2017 у справі № 6-2667цс-16 і від 02.03.2016 у справі № 6-2307цс15).

За таких обставин, подана ФОП Лукашем М.А. до суду апеляційної інстанції заява про застосування строків позовної давності не може бути розглянута, з огляду на те, що рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності та обґрунтованості рішення суду, а враховуючи те, що ст. 267 ЦК України є нормою матеріального права, суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційних скаргах обставин.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні. Господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Як зазначалось вище предметом апеляційного оскарження, крім рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.03.2018 є:

- додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.04.2018 у справі № 927/214/17;

- додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2018 у справі № 927/214/17.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржник у поданій ним апеляційній скарзі не зазначив норми матеріального та процесуального права, які порушив суд першої інстанції при ухвалені додаткових рішень від 18.04.2018 року та від 27.04.2018 року.

Щодо додаткового рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.04.2018 у справі № 927/214/17, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, що заступником прокурора міста Києва було подано до Господарського суду Київської області заяву від 12.04.2018 № 05/2/3-159-17 про прийняття додаткового рішення у справі № 927/214/17.

Обґрунтовуючи подану заяву заступник прокурора міста Києва посилається, зокрема, на те, що прокуратурою м. Києва було подано до Вищого господарського суду України касаційну скаргу на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 у справі № 927/214/17. як вказує заявник, за результатами розгляду касаційної скарги прокуратури міста Києва, постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2017 вищевказані судові рішення було скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Чернігівської області.

Заступник прокурора міста Києва зазначає, що подання касаційної скарги у даній справі Прокуратурою м. Києва було сплачено судовий збір у розмірі 1920,00 грн. (платіжне доручення від 15.08.2017 № 1100). Водночас, Господарським судом Чернігівської області у рішенні від 05.03.2018 у справі № 927/214/17 не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених прокуратурою міста Києва у зв'язку з касаційним оскарженням судових рішень у вказаній справі.

Задовольняючи заяву заступника прокурора міста Києва про прийняття додаткового рішення у справі № 927/214/17, місцевий господарський суд виходив з того, за результатами нового розгляду справи 05.03.2018 останнім було прийнято рішення, яким задоволено позовні вимоги заступника прокурора Чернігівської області в повному обсязі, а тому виходячи з положень статті 237 Господарського процесуального кодексу України, суд при ухвалені судового рішення повинен вирішити питання судових витрат.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення поданої заступником прокурора міста Києва про прийняття додаткового рішення у справі № 927/214/17, виходячи з наступного.

Статтею 244 ГПК України визначено, що суд який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

При цьому, постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2017 питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалося, а справу передано на новий розгляд.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що сплата судового збору особами, які звертаються до господарського суду - це процесуальний обовязок, який визначається нормами Господарського процесуального кодексу України та Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Об'єкти сплати судового збору, тобто процесуальні дії, за які справляється судовий збір, встановлені у ст. 3 Закону України "Про судовий збір"

Такими об'єктами є процесуальні документи, які особа подає до суду (позовна заява, апеляційна чи касаційна скарга, заява про перегляд судового рішення тощо).

Відтак, розподіл судового збору у справі, у тому числі сплаченого за подання апеляційної, касаційної скарг або заяви про перегляд Верховним Судом судових рішень, повинен здійснюватися господарським судом, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, враховуючи встановлені законом процесуальні правила розподілу судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що при зверненні прокуратури міста Києва із касаційною скаргою до Вищого господарського суду України сплачено судовий збір у сумі 1920,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 15.08.2017 № 1100 (т.1 а.с. 219).

Так, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 05.03.2018 позов задоволено повністю; стягнуто з фізичної особи-підприємця Лукаша Миколи Анатолійовича на користь Борзнянської міської ради Чернігівської області 95 664,32 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди, завдані використанням без правовстановлюючих документів земельної ділянки по вул. Незалежності, 8 у м. Борзна, площею 0,2225 га., судовий збір, сплачений при подані касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 є судовим збором, пов'язаним з розглядом справи, а тому заява заступника прокурора міста Києва про прийняття додаткового рішення у справі № 927/214/17 про винесення додаткового рішення щодо розподілу сплаченого позивачем судового збору за розгляд в суді касаційної скарги прокуратури міста Києва є обґрунтованою та такою, що правомірно була задоволена місцевим господарським судом.

Щодо додаткового рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2018 у справі № 927/214/17, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

8 у справі № 927/214/17, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи заступник прокурора Чернігівської області звернувся до Господарського суду Чернігівської області із заявою про розподіл судових витрат.

Вказана заява заступника прокурора Чернігівської області мотивована тим, що прокуратурою Чернігівської області було подано до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2017 у справі № 927/214/17. За подання апеляційної скарги у даній справі Прокуратурою Чернігівської області було сплачено судовий збір у розмірі 1760,00 грн. (платіжне доручення від 11.05.2017 № 1186). Водночас, Господарським судом Чернігівської області у рішенні від 05.03.2018 у справі № 927/214/17 не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених прокуратурою Чернігівської області у зв'язку з апеляційним оскарженням судового рішення у вказаній справі.

Статтею 244 ГПК України визначено, що суд який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

При цьому, постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2017 питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалося, а справу передано на новий розгляд.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що сплата судового збору особами, які звертаються до господарського суду - це процесуальний обов'язок, який визначається нормами Господарського процесуального кодексу України та Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Об'єкти сплати судового збору, тобто процесуальні дії, за які справляється судовий збір, встановлені у ст. 3 Закону України "Про судовий збір"

Такими об'єктами є процесуальні документи, які особа подає до суду (позовна заява, апеляційна чи касаційна скарга, заява про перегляд судового рішення тощо).

Відтак, розподіл судового збору у справі, у тому числі сплаченого за подання апеляційної, касаційної скарг або заяви про перегляд Верховним Судом судових рішень, повинен здійснюватися господарським судом, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, враховуючи встановлені законом процесуальні правила розподілу судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що прокуратурою Чернігівської області за подання апеляційної скарги у справі 927/214/17 до Київського апеляційного господарського суду сплачено судовий збір у сумі 1760,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 11.05.2017 № 1186 (т.1 а.с. 174).

Судовий збір, сплачений при подані апеляційної скарги на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2017 є судовим збором, пов'язаним з розглядом справи, а тому заява заступника прокуратура Чернігівської області про прийняття додаткового рішення у справі № 927/214/17 про винесення додаткового рішення щодо розподілу сплаченого позивачем судового збору за розгляд в суді апеляційної скарги прокуратури Чернігівської області є обґрунтованою та такою, що правомірно була задоволена місцевим господарським судом.

Судовий збір, сплачений при подані апеляційної скарги на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2017 є судовим збором, пов'язаним з розглядом справи, а тому заява заступника прокуратура Чернігівської області про прийняття додаткового рішення у справі № 927/214/17 про винесення додаткового рішення щодо розподілу сплаченого позивачем судового збору за розгляд в суді апеляційної скарги прокуратури Чернігівської області є обґрунтованою та такою, що правомірно була задоволена місцевим господарським судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційних скаргах обставин.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду визнає, що суд першої інстанції ухвалив судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому додаткові рішення підлягають залишенню без змін, а апеляційна скарга в цій частині - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 11, 74, 129, 240, 244, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Лукаша Миколи Анатолійовича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.03.2018 у справі № 927/214/17, додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.04.2018 у справі № 927/214/17 та додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2018 у справі № 927/214/17 залишити без змін.

3. Справу № 927/214/17 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 12.07.2018

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді М.Л. Яковлєв

Л.В. Чорна