номер провадження справи 12/55/17-9/20/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2018 Справа № 908/657/17

м. Запоріжжя

За позовом організації, яка звертається за захистом порушених прав суб'єкта авторського права: Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, місто Київ, вулиця Є. Сверстюка, буд. 23, оф.916) в інтересах

позивача: Приватного підприємства "Світова Музика" (02222, місто Київ, вулиця Сабурова, буд. 16, кв. 119, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Глушко Гліба Ігоровича (АДРЕСА_3 ІПН НОМЕР_1)

про стягнення суми 32000,00 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників сторін:

від заявника: Завгородня О.Г., довіреність № б/н від 01.01.2018;

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Деревянко І.О., довіреність № 1447 від 24.05.2017

СУТЬ СПОРУ:

Предметом спору у даній справі є позовні вимоги Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" про стягнення з Фізичної особи-підприємця Глушко Гліба Ігоровича в інтересах Приватного підприємства "Світова Музика" одного мінімально допустимого розміру компенсації за незаконне використання музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець - ОСОБА_10), що складає 10 мінімальних заробітних плат і на дату подання позову відповідає 32000,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 06.02.2018 скасовано рішення господарського суду Запорізької області від 13.06.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.08.2017 у справі № 908/657/17, справу передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2018 справу призначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.03.2018 справа прийнята до провадження, присвоєно номер провадження справи 12/55/17-9/20/18, підготовче засідання призначено на 28.03.2018.

Ухвалою суду від 28.03.2018 підготовче засідання відкладено на 25.04.2018. Ухвалою суду від 25.04.2018 строк підготовчого провадження продовжено на двадцять один день - до 23.05.2018 та відкладено на 22.05.2018.

Ухвалою суду від 22.05.2018 закрито підготовче провадження у справі, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 12.06.2018. Ухвалою суду від 12.06.2108 розгляд справи відкладено на 20.06.2018.

20.06.2018 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник заявника підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові. В обґрунтування позову заявник вказує, що позов поданий ним в інтересах позивача - ПП «Світова музика», якому належать майнові авторські права на використання на території України музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець - ОСОБА_10) на підставі договору про передачу в управління майнових прав на об'єкти авторських прав № 01/2016-Л від 01.01.2016 року, який укладений між позивачем та ТОВ "Олл Мьюзік Паблішинг" та додатку № 1 до цього договору. Доказів укладення відповідних угод щодо надання дозволу на використання зазначеного музичного твору відповідач не надав, тому таке використання об'єктів авторських прав у власній господарській діяльності без відповідного дозволу та сплати авторської винагороди є порушенням п. а ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права». На підставі ст. ст. 1, 15, 21-25, 32, п. "г" ч. 1 ст. 49, п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", ст. 426 Цивільного кодексу України заявник просить позов задовольнити, стягнути з відповідача на свою користь в інтересах позивача, компенсацію в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, встановленої на 2017 рік, в розмірі 32000 грн. Заявником також надано додаткові письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 06.02.2018. Зазначив, що незважаючи на застосування в назві договору № 01/2016-Л від 01.01.2016 словосполучення «Про передачу в управління майнових прав об'єкти авторського права», не спростовує факт належної правосуб'єктності позивача у справі з огляду на зміст договору, визначення в ньому обсягу прав, які передаються, та повноважень щодо здійснення їх захисту в судовому порядку. Вказаним договором підтверджується належність ПП «Світова музика» майнових авторських прав, переданих за договором з дотриманням Закону, їх обсяг і права на їх захист, отримання ним виключної ліцензії. При з'ясуванні обсягу прав і повноважень має враховуватись зміст договору, а не його назва.

Позивач - ПП «Світова музика», повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, свого представника в судові засідання не направив, причин неявки суду не повідомив.

Відповідач позов не визнав, вважає його безпідставним, свої заперечення виклав у відзиві, зазначивши, зокрема, про наступне. Позов в даній справі - це спроба позивача отримати прибуток за сумнівне порушення авторських прав; незрозуміло, чому приватна організація взяла на себе функції захисту авторських прав, хоча, згідно зі ст. 4 Закону України «Про авторське право і суміжні права» це повинна робити державна установа України. В матеріали справи не надано, виданого згідно з вимогами ст. 11 зазначеного Закону свідоцтва про державну реєстрацію авторського права/права на твір, який підтверджує авторство пісні "ІНФОРМАЦІЯ_1"; відповідно до ст. 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права"; додана до договорів декларація об'єктів авторських прав (аркуш справи 20) є внутрішнім документом ПП "Світова музика", що складена та завірена його печаткою та не підтверджує авторство зазначеної пісні. В наданому договорі № 01/2016-Л від 01.01.2016 року, укладеному між ТОВ "Олл Мьюзик Паблишинг" м. Москва, Російської Федерації та ПП "Світова музика" відсутні реквізити ТОВ "Олл Мьюзик Паблишинг", адреса, телефон, печатка нечітка і не читається, немає доказів реєстрації вказаного товариства на території Російської Федерації, доказів, що особа, яка підписала договір - дійсно є директором ТОВ "Олл Мьюзик Паблишинг"; до цього договору не додані документи, які підтверджують, що ТОВ "Олл Мьюзик Паблишинг" має авторські права на пісню "ІНФОРМАЦІЯ_1" або, що права управління майновими правами передав йому автор твору, який, має авторське свідоцтво для підтвердження авторських прав на зазначену пісню. Договір № АУ010116 від 01.01.2017 року між ПП "Світова музика" та ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" має такі ж недоліки: відсутність документів про офіційно зареєстроване авторське свідоцтво пісні "ІНФОРМАЦІЯ_1". З наявних документів, доданих до позовної заяви, не вбачається не тільки авторського свідоцтва пісні, а й документів, якими би автор пісні (ким би він не був) заборонив ПП Глушко (іншим особам) використовувати твір, або доручив згідно Закону України "Про авторське право і суміжні права" контролювати питання відстеження порушення авторських прав автора пісні. Відсутність будь-якого підтвердження, хто дійсно є автором пісні "ІНФОРМАЦІЯ_1", чиє право на пісню підтверджено авторським свідоцтвом, і яким договором автор пісні передав свої майнові права на об'єкти авторського права, зокрема, ТОВ "Олл Мьюзик Паблишинг", повністю унеможливлює право сторонніх організацій (у тому числі, ТОВ"Олл Мьюзик Паблишинг", ПП "Світова музика", ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами") звертатися до суду з будь-якими позовами щодо захисту авторських прав і робить позивача неналежним позивачем щодо захисту нібито порушених авторських прав автора пісні "ІНФОРМАЦІЯ_1". На підставі викладеного, відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників заявника та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Олл Мьюзік Паблішинг» (Ліцензіар) та Приватним підприємством «Світова музика» (Ліцензіат) 01.01.2016 укладено договір №01/2016-Л на передачу в управління майнових прав на об'єкти авторських прав.

Предметом даного договору є передача від Ліцензіара до Ліцензіата виключних прав на управління майновими авторськими правами на території України на всі твори, які відносяться до каталогу Ліцензіара (далі - Каталог), який є невід'ємною частиною даного договору, права на використання якого належать Ліцензіару на території країн СНД, а саме: право використовувати, а також дозволяти або забороняти використання творів наступними способами: - публічного мовлення; - публічного виконання; - публічного показу; прокату та інш.; - розповсюдження шляхом продажу або іншого відчуження за допомогою будь-яких видів зв'язку, включаючи мобільний зв'язок та Інтернет; - відтворення та розповсюдження шляхом продажу або іншого відчуження творів в механічному записі на будь-яких видах носіїв; - використання творів у складі програм телебачення.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 1.5 цього договору Ліцензіар передає Ліцензіату право укладати на території України договори з юридичними та фізичними особами - користувачами Каталогу зазначеними в пунктах 1.1, 1.2 способами, та право збирати на користь ліцензіара за вказані види використання винагороду (роялті). Ставки роялті за дозволами, які видаються безпосередньо ліцензіатом користувачам, підлягають погодженню з ліцензіаром шляхом повідомлення. З метою забезпечення прав ліцензіара ліцензіат може укладати договори про взаємне представництво інтересів з іншими підприємствами та організаціями на території України та отримувати від них винагороду на користь ліцензіара за використання творів у способи, зазначені в даному договорі. За попередньою згодою ліцензіара, ліцензіат має право укладати договори, які передбачають надання прав на видачу дозволів та збір винагороди за використання творів з каталогу.

У відповідності до п. 1.7 сторонами підписано Додаток № 1 до договору № 01/2016-Л від 01.01.2016 «Перелік з каталогу музичних творів» щодо яких надано права за цим договором.

Строк дії Договору від 01.01.2016 № 01/2016-Л встановлений до 31.12.2018 (згідно з додатковою угодою до договору б/н від 01.01.2018).

Між ПО «ОКУАСП» (Організація, заявник у справі) та Приватним підприємством «Світова музика» (Видавник, позивач) 01.01.2016 укладено Договір № АУ 010116 про управління майновими авторськими правами, предметом якого є надання Видавником Організації повноважень здійснювати колективне управління майновими правами на Твори (об'єкти авторського права), які належать видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання об'єктів авторського права третім особам, відповідно до умов цього Договору (п. 2.1).

Надання повноважень на колективне управління правами передбачає: укладення Організацією договорів на право використання об'єктів авторського права третіми особами, збір винагороди, її розподіл та виплату. Організація здійснює колективне управління відповідно до договору на території України (п.п.2.2, 2.4).

Згідно з пунктом 4.1 Договору Організація отримує повноваження здійснювати колективне управління майновими правами видавника, зокрема на такий вид використання творів, як публічне виконання творів як безпосередньо виконавцем або колективом виконавців, так і за допомогою будь-яких технічних пристроїв та процесів, у місцях здійснення господарської діяльності (підприємств торгівлі та послуг, закладів громадського харчування).

В пункті 10.1 визначено строк дії Договору: з моменту його підписання сторонами та, з урахуванням додаткових угод № 1 від 01.12.2016, № 2 від 01.12.2017, продовжено до 31.12.2018.

У розділі 7 даного Договору, визначено повноваження Організації на судовий захист прав видавника.

За змістом пункту 7.1 Організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав Видавника на об'єкти авторського права, повноваження на управління якими передані Організації за цим договором.

Згідно з пунктами 7.2, 7.3 Договору від 01.01.2016 № АУ 010116 (у первісній редакції) було встановлено право Організації вживати будь-яких законних заходів, направлених на захист майнових прав Видавника за умови отримання від нього попередньої згоди, зокрема на такі дії як: перешкоджання використанню об'єктів авторського права без дозволу Організації, заборона таке використання та здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу Організації. У випадку виявлення порушень прав, після отримання згоди Видавника, передбачалося право Організації пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії, - як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню своїми правами.

Відповідно до додаткової угоди від 01.12.2016 № 1 до Договору від 01.01.2016 № АУ 010116 пункти 7.2 та 7.3 договору викладено у новій редакції (у зв'язку з виявленими технічними помилками), а саме: пункт 7.2: «Організація має право вживати будь-яких законних заходів, направлених на захист майнових прав видавника, в тому числі, перешкоджати використанню об'єктів авторського права без дозволу Організації, забороняти таке використання та здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу Організації. Відповідно до чинного в Україні законодавства вчинення таких дій не потребує отримання додаткових дозволів чи погоджень видавника. При цьому Організація має проінформувати видавника про здійснення таких дій»; пункт 7.3: «У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання має право пред'явити заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які заходи як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами. Для цього Організація має право отримувати судові накази і приймати на свою користь виконання за прийнятими судовими актами з наступним розподілом прийнятого виконання на користь видавника. Умови і порядок такого розподілу встановлюються цим договором і додатковими угодами до нього».

Згідно з Декларацією музичних творів від 01.07.2016 № 6 до Договору від 01.01.2016 № АУ 010116, видавник - ПП «Світова музика» передало в управління Організації, зокрема, музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики та тексту ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9, виконавець ОСОБА_10), майнові авторські права на щодо публічного виконання - 18,5 %.

Відповідно до акта комерційного використання музичних творів способом публічного виконання № 6/2111/2016, складеного 21.11.2016 представником Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (заявник позову) Завгородньою О.Г., у приміщенні фітнес-центру «Победа», розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 34, в якому здійснює господарську діяльність Фізична особа - підприємець Глушко Гліб Ігорович (відповідач у справі), було здійснено фіксацію комерційного використання музичних творів.

В акті зазначено, що в приміщенні закладу наявні працюючі побутові прилади для подання звукової хвилі в діапазоні і з частотою, які сприймаються людським слухом (тобто публічне виконання). Розповсюдження звукової хвилі - тобто подання музичних творів (публічне виконання), безпосередньо зафіксовано на доданому до акту відео-звукозаписі і сприймається на слух, а не зором.

Перелік використаних музичних творів і зафіксованих на відео-звукозаписі наведений в додатку до вказаного акту. За змістом цього додатку, в період часу фіксації з 12 год. 09 хв. до 13 год. 02 хв. зафіксовано факт публічного виконання музичних творів, в тому числі: «ІНФОРМАЦІЯ_1» (виконавці Felix Jaehn Feat. Polina).

Згідно акту фіксації № 6/2111/2016 фіксування факту використання музичних творів здійснювалося за допомогою відеокамери Sony Handycam DCR-DVD109Е, s/n 2194014. Вказано, що підстави використання музичних творів представником публічного закладу не заявлено. Акт підписаний представником приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" Завгородньою О.Г. З боку відповідача акт не підписаний та зазначено, що представник закладу відмовився від підписання даного акту.

Суду наданий диск із копією даного відеозапису, який досліджено в судовому засіданні шляхом безпосереднього відтворення запису. Крім акту фіксації та відеозапису, на підтвердження заявлених вимог надано чек з терміналу від 21.11.2016 № 441321, що підтверджує здійснення господарської діяльності суб'єктом господарювання в публічному закладі фітнес-клуб «Перемога».

Також в акті вказано, що відповідну інформацію (про особу, яка здійснює господарську діяльність у відповідному закладі) було одержано з «Куточка споживача». Відповідач здійснення ним господарської діяльності у вказаному публічному закладі в зазначений період часу, не заперечив.

На підставі вказаних обставин Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" звернулася до господарського суду Запорізької області з позовом в інтересах позивача - Приватного підприємства «Світова музика», про стягнення з відповідача - ФОП Глушко Г.І., компенсації за порушення майнових авторських прав на підставі п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право та суміжні права" - одного мінімально допустимого розміру компенсації за незаконне використання вищезазначеного музичного твору, що складає 10 мінімальних заробітних плат і на дату подання позову відповідає 32000,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги заявник вказує, що використання відповідачем вищевказаних музичних творів у власній господарській діяльності відбулося без дозволу правовласника та без сплати авторської винагороди, чим порушено авторські права, передбачені вимогами статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача компенсації у зв'язку з порушенням майнових авторських прав суб'єктів авторського права.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» №3792-ХІІ від 23.12.1993 (далі - Закон) за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого статтею 50 Закону, суб'єкти авторського права мають право подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій (п. «г» ч.1 ст. 52 Закону).

Відповідно до ст. 50 зазначеного Закону порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Згідно зі ст. 7 Закону суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

До майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а)виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами (ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону).

Згідно приписів статті 440 ЦК України та ч.3 ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами ч. 1 ст. 31 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Згідно зі ст. 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління.

В обґрунтування позову, заявник вказує, що виключні майнові авторські права на вищевказаний музичний твір належать позивачу у справі - Приватному підприємству «Світова музика», право на використання якого отримано останнім на підставі договору від 01.01.2016 № 01/2016-Л, і яке, в свою чергу, передало право на управління цими правами заявнику - Приватній організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами".

На підтвердження зазначених обставин заявник посилається на договір від 01.01.2016 № 01/2016-Л, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Олл Мьюзік Паблішинг» та Приватним підприємством «Світова музика».

Статтею 316 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Скасовуючи постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.08.2017, якою залишено без змін рішення першої інстанції, та рішення господарського суду Запорізької області від 13.06.2017 у справі № 908/657/17, яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог, Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 вказав, зокрема, що поза увагою судів попередніх інстанцій залишено дослідження питання щодо того, чи пред'явлено даний позов Організацією в інтересах належного позивача (власника майновий авторських прав). Суди не дослідили змісту договору від 01.01.2016 № 01/2016-Л на передачу в управління майнових авторських на об'єкти авторських прав, укладеного ТОВ «Олл Мьюзік Паблішинг» та ПП «Світова музика».

Згідно з п.1 1 цього договору Ліцензіар - Товариство з обмеженою відповідальністю «Олл Мьюзік Паблішинг», передає Ліцензіату - Приватному підприємству «Світова музика», виключні права на управління майновими авторськими правами на всі твори, що відносяться до каталогу, права на використання якого належать Ліцензіару на території країн СНД, в тому числі використовувати, а також дозволяти чи забороняти використання творів шляхом публічного виконання.

Відповідно до пункту 2.6 договору Ліцензіат зобов'язався представляти інтереси Ліцензіара з питань захисту переданих за цим договором прав у усіх державних, судових, громадських та комерційних організаціях, установах та підприємствах Території (України - відповідно до розділу договору «Визначення термінів»), пред'являти претензії та позови виключно з письмової згоди ліцензіара з метою відновлення порушених прав та стягнення матеріального, а також іншого виду збитку, включаючи упущену вигоду, у випадках незаконного використання користувачами на території України прав, передбачених даним договором. Ліцензіат зобов'язаний узгоджувати з ліцензіаром усі претензії та позови, пов'язані з порушенням прав на території України.

Сторонами до Договору № 01/2016-Л від 01.01.2016 підписано додаток № 1 «Перелік з каталогу музичних творів», відповідно до якого підтверджено, що станом на 01.07.2016 надані права, зокрема відносно музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» (автори музики та тексту ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9), а також передбачено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Олл Мьюзік Паблішинг» надається ПП «Світова музика» письмова згода пред'являти претензії та позови згідно діючого в Україні законодавства з метою захисту порушеного права; також Товариство з обмеженою відповідальністю «Олл Мьюзік Паблішинг» погоджується з правом ПП «Світова музика» доручати судове представництво Організації на підставі договору про управління майновими авторськими правами.

Відповідно до п. 1.4 договору встановлено, що з метою забезпечення прав Ліцензіара Ліцензіат може укладати договори про взаємне представництво інтересів з іншими підприємствами та організаціями на території України та отримувати від них винагороду на користь ліцензіара за використання творів у способи, зазначені в даному договорі.

Згідно з п. 2.1 договору ліцензіар гарантує, що він дійсно є володільцем майнових авторських прав на всі твори з каталогу та те, що підписання цього договору сторонами не порушує прав третіх осіб.

В договорі визначено, що під трактовкою всіх використаних в даному договорі спеціальних термінів розуміються визначення у відповідності із законодавством України, нормами міжнародного права.

Статтею 1108 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері.

Згідно зі ст. 1109 цього ж Кодексу, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

За змістом статті 1 Закону України Закону України «Про авторське право і суміжні права» виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1 ст. 426 Цивільного кодексу України способи використання об'єкта права інтелектуальної власності визначаються цим Кодексом та іншим законом. Умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Статтею 427 ЦК України унормовано, що майнові права інтелектуальної власності можуть бути передані відповідно до закону повністю або частково іншій особі. Умови передання майнових прав інтелектуальної власності можуть бути визначені договором, який укладається відповідно до цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно зі ст. 46 цього Закону суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав може доручити управління своїми майновими правами повіреному на підставі укладеного з ним договору-доручення. Здійснюючи управління майновими правами, ця особа діє у межах повноважень, переданих їй суб'єктом авторського права і (або) суміжних прав.

За приписами ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Повірений повинен виконати дане йому доручення особисто. Повірений має право передати виконання доручення іншій особі (замісникові), якщо це передбачено договором або якщо повірений був вимушений до цього обставинами, з метою охорони інтересів довірителя (ч. 1 ст. 1005 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Дослідивши умови вищезазначеного договору та надавши правову оцінку його змісту, суд дійшов до висновку, що за даним договором ПП «Світова музика» отримало дозвіл на використання об'єктів права інтелектуальної власності на території України та набуло майнові авторські права на спірний музичний твір.

Зі змісту ст. 45 Закону слідує, що права можуть бути передані в управління не лише організації колективного управління. Поняттям «передача майнових авторських прав в управління» охоплюється не тільки передача прав в управління такій організацій, а й іншим особам, які виступають як повірені суб'єкта авторського права та здійснюють управління майновими правами у межах переданих їм повноважень на підставі укладеного договору. Таким чином, відсутні підстави вважати, що ПП «Світова музика» на підставі договору №01/2016-Л від 01.01.2016, укладеного з ТОВ «Олл Мьзік Паблішинг», набуло статусу організації колективного управління.

Зі змісту розділу «визначення термінів» та п.п. 1.1, 1.4, 2.6 вищевказаного договору та підписаного його сторонами додатку № 1 «Перелік з каталогу музичних творів», вбачається, що ПП «Світова» набуло виключні права на управління майновими авторськими правами на території України, а саме: використовувати, дозволяти та забороняти використання творів, зокрема шляхом публічного виконання, в тому числі щодо спірного твору, а також повноваження для представництва інтересів їх правоволодільця в суді щодо стягнення компенсації за неправомірне використання цього твору, тому є належним позивачем у даній справі.

У ст. 1 даного Закону «Про авторське право і суміжні права» визначено, що організацією колективного управління (організація колективного управління майновими правами) є організація, що управляє на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і(або) суміжних прав і не має на меті одержання прибутку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 47 Закону суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління. Організації колективного управління створюються суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав та мають статус юридичної особи згідно із законом.

У ч. 1 ст. 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" зазначено, що організації колективного управління діють на основі статутів, що затверджуються в установленому порядку і в межах повноважень, одержаних від суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 48 Закону повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі.

За приписами 49 Закону на організації колективного управління, покладається виконання відповідних функцій, а саме:

а) погоджувати з особами, які використовують об'єкти авторського права і (або) суміжних прав, розмір винагороди під час укладання договору;

б) укладати договори про використання прав, переданих в управління.

в) збирати, розподіляти і виплачувати зібрану винагороду за використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону;

г) вчиняти інші дії, передбачені чинним законодавством, необхідні для захисту прав, управління якими здійснює організація, в тому числі звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів.

Згідно з підпунктом "г" частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Документами, які підтверджують право організації на звернення до суду за захистом авторського і (або) суміжних прав, є: свідоцтво про облік організації колективного управління; Статут; договір із суб'єктом авторського права і (або) суміжних прав на управління майновими правами на колективній основі; у певних випадках - договір з аналогічними іноземними організаціями, що управляють такими ж правами, чи довіреність.

Виходячи з наведених приписів законодавства, організація колективного управління звертається до господарського суду за захистом прав особи, чиї майнові інтереси вона представляє, за наявності документів, що підтверджують її право на звернення до суду з таким позовом. Зокрема, повноваження на подачу позову мають підтверджуватися свідоцтвом про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління, статутними повноваженнями цієї організації, договором з особою, якій належать відповідні права та документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

В даному випадку, позов пред'явлений Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах позивача - Приватного підприємства «Світова музика», яке, з урахуванням обставин, встановлених судом вище, в установленому порядку набуло майнові права на спірний об'єкт інтелектуальної власності (музичний твір) на території України та є належним позивачем у цій справі.

Матеріали справи свідчать, що Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" на підставі свідоцтва, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства науки і освіти України про облік організації колективного управління № 18/2011 від 24.01.2011 року та Статуту, затвердженого протоколом Наглядової ради, № 12 від 13.02.2015 року, є організацією колективного управління, що управляє на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Відповідно до умов п. 2.6 ліцензійного договору від 01.01.2016 № 01/2016-Л передбачено, що Ліцензіат зобов'язується представляти інтереси Ліцензіара з питань захисту переданих за даним договором прав в усіх державних, судових, суспільних та комерційних організаціях, установах та підприємствах на території України, пред'являти претензії та позови виключно з письмової згоди ліцензіара з метою відновлення порушених прав та стягнення матеріального, а також іншого виду збитку, включаючи упущену вигоду, у випадках незаконного використання користувачами на території України прав, передбачених даним договором. Ліцензіат зобов'язаний узгоджувати з ліцензіаром усі претензії та позови, пов'язані з порушенням прав на території України.

Сторонами до Договору № 01/2016-Л від 01.01.2016 підписано додаток № 1 «Перелік з каталогу музичних творів», відповідно до якого підтверджено, що станом на 01.07.2016 надані права, зокрема відносно музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (автори музики та тексту ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9), а також передбачено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Олл Мьюзік Паблішинг" надається ПП «Світова музика» письмова згода пред'являти претензії та позови згідно діючого в Україні законодавства з метою захисту порушеного права. Також визначено, що ТОВ «Олл Мьюзік Паблішинг» погоджується з правом ПП «Світова музика» доручати судове представництво ПО «ОКУАСП» () на підставі договору про управління майновими авторськими правами.

Строк дії Договору від 01.01.2016 № 01/2016-Л встановлений до 31.12.2018 (згідно з додатковою угодою до договору б/н від 01.01.2018).

Як встановлено судом, ПО «ОКУАСП» на підставі укладеного з ПП «Світова музика» (Видавник) Договором № АУ 010116 від 01.01.2016 про управління майновими авторськими правами, отримало повноваження на здійснення колективного управління майновими правами на Твори (об'єкти авторського права), які належать видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання об'єктів авторського права третім особам, відповідно до умов цього Договору (п. 2.1).

Згідно з пунктом 4.1 Договору Організація отримує повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на такий вид використання творів, як публічне виконання творів за допомогою будь-яких технічних пристроїв та процесів, у місцях здійснення господарської діяльності (підприємств торгівлі та послуг, закладів громадського харчування).

У розділі 7 даного Договору визначено повноваження Організації на судовий захист прав видавника. За змістом пункту 7.1 Організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав Видавника на об'єкти авторського права, повноваження на управління якими передані Організації за цим договором;

Згідно з пунктом 7.3 Договору від 01.01.2016 № АУ 010116 в редакції додаткової угоди від 01.12.2016 № 1 до Договору, у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання має право пред'явити заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які заходи - як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами.

Наведеним підтверджується право Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" на звернення з позовом в інтересах позивача - ПП «Світова музика», що уповноважене на отримання винагороди на користь Ліцензіара за використання прав на публічне виконання спірного музичного твору, в тому числі компенсації за порушення цих прав, шляхом використання об'єктів інтелектуальної власності без дозволу.

Так, обґрунтовуючи свої вимоги, заявник (позивач) вказує, що використання відповідачем у власній господарській діяльності вищевказаних музичних творів, шляхом публічного виконання, відбулося без дозволу правовласника в особі уповноважених на управління цими правами на території України осіб, без сплати авторської винагороди, чим порушено авторські права, передбачені вимогами статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» музичний твір з текстом і без тексту - є окремим об'єктом авторського права, який належить конкретному суб'єкту.

Статтею 1 Закону визначено , що публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

За змістом статей 435, 440, 441, 443 Цивільного кодексу України, статей 7, 15, 31-33 Закону України "Про авторське право і суміжні права" право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Відповідно до п. 3 ст. 426 ЦК України використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання - як у реальному часі («наживо»), так і з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення), а також публічна демонстрація аудіовізуального твору (зі звуковим супроводом чи без такого) у місці, відкритому для публічного відвідування, або в іншому місці (приміщенні), де присутні особи, які не належать до кола однієї сім'ї чи близьких знайомих цієї сім'ї, - незалежно від того, чи сприймається твір публікою безпосередньо у місці його публічної демонстрації (публічного показу), чи в іншому місці одночасно з такою демонстрацією (показом). Відповідальність за публічне виконання твору несе фізична чи юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

За змістом вказаних норм, подача музичного твору за допомогою технічних приладів в приміщенні фітнес-центру вважається публічним виконанням твору, публічне виконання музичного твору може відбуватись лише за умови наявності згоди суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав цих творів. Використання музичних творів безпосередньо у публічному закладі (а не шляхом здійснення користувачем передачі таких творів в ефір чи по кабелях) є публічним виконанням.

Як встановлено судом, на підтвердження факту використання музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» (виконавці ОСОБА_10) у приміщенні фітнес-центру «Победа», розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Перемоги, 34, в якому здійснює господарську діяльність Фізична особа - підприємець Глушко Гліб Ігорович (відповідач), надано акт фіксації № 6/2111/2016 від 21.11.2016, відео-звукозапис публічного виконання, чек з терміналу від 21.11.2016 № 441321, що підтверджує здійснення відповідачем господарської діяльності у вказаному публічному закладі. Також в акті вказано, що відповідну інформацію (про особу, яка здійснює господарську діяльність у відповідному закладі) було одержано з «Куточка споживача». Відповідач здійснення ним господарської діяльності у вказаному публічному закладі в зазначений період часу, не заперечив.

В акті зазначено, що в приміщенні закладу наявні працюючі побутові прилади для подання звукової хвилі в діапазоні і з частотою, які сприймаються людським слухом (тобто публічне виконання). Розповсюдження звукової хвилі - тобто подання музичних творів (публічне виконання) безпосередньо зафіксовано на доданому до акту відео-звукозаписі і приймається на слух, а не зором.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських організацій основним видом економічної діяльності ФОП Глушко Г.І. є діяльність фітнес-центрів.

У процесі провадження у справі судом здійснено дослідження наданих доказів, зокрема, відтворено та переглянуто безпосередньо в судовому засіданні додану заявником до позову копію відео-звукозапису фіксації факту порушення відповідачем авторських прав, який підтверджує використання вищезазначеного музичного твору, шляхом публічного виконання за допомогою обладнання, яким оснащений заклад. Факт порушення зафіксований також в акті № 6/2111/2016 від 21.11.2016, який складено представником Приватної організації Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» Завгородньою О.Г., яка діяла на підставі довіреності № 13/09/16/1 від 13.09.2016. Даною довіреністю передбачено, зокрема, право представника виявляти в межах території України юридичних або фізичних осіб, що використовують об'єкти авторського права та суміжних прав, виявляти незаконне використання творів з репертуару організації та здійснювати фіксацію і вживати заходи для усунення таких порушень.

Суд відзначає, що заявник мав право на проведення відеофіксації, з огляду на положення пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 № 71 «Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань», за яким, суб'єкти комерційного використання повинні, зокрема, не перешкоджати представникам уповноважених організацій колективного управління фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

Відповідно до ст. 431 Цивільного кодексу України порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Матеріалами справи (договір № 01/2016-Л від 01.01.2016 на передачу в управління майнових прав на об'єкти акторських прав, договір № АУ 010116 про управління майновими авторськими правами від 01.01.2016, щодо яких діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), підтверджується, що право на використання музичного твору, що став об'єктом правопорушення, на території України належать позивачу та передані в управління Приватній організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами».

Відповідач наявність своєї вини не спростував, не надав доказів правомірності його використання, укладення угод із правовласниками, які б дозволяли публічне виконання вказаного твору тощо. Тобто використання відповідачем спірного музичного твору відбулося без дозволу правовласників та без сплати авторської винагороди.

Заперечення відповідача спростовуються вищенаведеними доказами та встановленими судом обставинами.

Пунктом «г» частини першої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) передбачено право суб'єкта авторського права подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Таким чином, стягнення компенсації є альтернативним видом відповідальності.

Пунктом "г" частини другої статті 52 Закону передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При цьому, чинне законодавство не містить приписів щодо безпосереднього причинного зв'язку між фактом завдання збитків та їх розміром і розміром можливої компенсації.

Так, приписи Цивільного кодексу України та Закону не ставлять розмір компенсації у залежність від кількості використаних об'єктів або їх складових частин (не містять приписів стосовно залежності розміру компенсації), а лише встановлюють право стягнення компенсації, виходячи з самого факту вчинення порушення авторського права. Інші обставини (стосовно систематичності вчинення порушень, їх (його) обсягу, кількості неправомірно використаних об'єктів тощо), в свою чергу, повинні враховуватися судом у визначенні суми компенсації в кожному конкретному випадку, виходячи з меж, встановлених згаданою статтею 52 Закону (від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат).

При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом «г» ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний.

Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського та/або суміжних прав, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації. У визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року встановлено розмір мінімальної заробітної плати 3200,00 грн. на місяць.

Позивач, звертаючись до суду у 2017 році, визначив компенсацію за порушення майнових прав шляхом публічного використання музичного твору в розмір 32000,00 грн., виходячи з мінімальної суми компенсації за один факт порушення стосовно одного об'єкту (музичного твору) - 10 мінімальних заробітних плат.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне. Відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальні заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень. Наразі такі зміни до закону не внесені. Водночас виплата компенсації, передбаченої положенням пункту «г» частини другої статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» підпадає під ознаки «інших виплат», про які йдеться у наведеному приписі Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII, тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений цим законом, на даний час не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначенні згаданої компенсації, пов'язаної з порушенням авторського права і (або) суміжних прав отже, при визначенні розміру відповідної компенсації слід виходити з приписів 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та застосовувати розрахункову величину у розмірі 1600 грн. Відповідні рекомендації викладені у листі Вищого господарського суду України від 06.07.2017 № 07.01-11/1085/17, адресованому господарським судам України.

Отже, при визначенні розміру відповідної компенсації слід виходити з приписів пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та застосовувати розрахункову величину у розмірі 1600 грн.

Виходячи зі змісту позовної заяви, заявник визначив розмір позовних вимог, виходячи з мінімального розміру, обумовленого п. «г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» - 10 мінімальних заробітних плат, в розмірі визначеному на 2017 рік. Проте, оскільки в даному випадку слід застосовувати вищезазначену розрахункову величину, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, у межах заявлених вимог (десятикратний мінімально визначений розмір), а саме: в розмірі 16000 грн. (1600х10) за один факт порушення авторських прав.

За таких обставин, позовні вимоги задовольняються частково.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути Фізичної особи-підприємця Глушко Гліба Ігоровича (АДРЕСА_4, ІПН НОМЕР_1) на користь Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, місто Київ, вулиця Є. Сверстюка, буд. 23, оф. 916, ) в інтересах Приватного підприємства "Світова Музика" (02222, місто Київ, вулиця Сабурова, буд. 16, кв. 119, ) суму 16000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. компенсації за незаконне використання музичного твору, суму 800 (вісімсот) грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 02.07.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, у порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя О.С.Боєва