донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.06.2018 справа №908/2403/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (судді-доповідача) суддів ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
справу розглянуто в порядку письмового провадження без виклику учасників справи
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожспецсплав", м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від 15.02.2018 (повний текст складено та підписано 20.02.2018)
у справі № 908/2403/17 (суддя Зінченко Н.Г.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь, Дніпропетровська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожспецсплав", м. Запоріжжя
простягнення 90 266,87 грн. пені та 9 671,46 грн. 3% річних
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 до господарського суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь, Дніпропетровська область (Позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожспецсплав", м. Запоріжжя про стягнення 90 266,87 грн. пені та 9 671,46 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.02.2018 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог скарги заявник вважав, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не повно зясовані обставини, визнані встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи, неправильно оцінено всі наявні в матеріалах справи докази, у звязку з чим судом зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, а саме рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилався на те, що оскільки відповідні платежі сплачувались не за умовами передплати, а на умовах відстрочки платежу на 30 днів, то в платіжних дорученнях в призначенні платежу містилось посилання не тільки на Договір, а й на конкретні рахунки та вказувалось, за яку саме товар перераховуються кошти, отже віднесення Позивачем платежів до інших розрахунків без згоди Відповідача не передбачено умовами Договору.

Також вказує на те, що Позивачем надано до матеріалів справи коригувальний рахунок № 209918АК від 16.12.2016 на суму 20 797,22 грн., який в подальшому призвів до помилкового розрахунку сум пені та 3% річних, оскільки згідно вказаного рахунку курс долара США/грн. на дату відвантаження товару склав 26,345600, тоді як на дату коригування курс долара США/грн. становив 26298510, тобто мав відємне значення, отже й сума коригування повинна була бути відємною та не враховуватись при розподіленні сум за платіжним дорученням № 2322 від 16.12.2016, що в свою чергу призвело до подальшого безпідставного вирахування відповідної суми при всіх подальших врахуваннях за іншими платіжними дорученнями. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято на необґрунтованому розрахунку Позивача.

Крім того, Відповідач зазначає, що фактично Позивач виставляв Відповідачу рахунки, які виписані на різницю між базовою ціною товару на дату відвантаження та ціною на дату зарахування грошових коштів, а саме при зарахуванні Позивачем коштів за основним рахунком також зараховувались й коригувальні рахунки, однак відповідне фактично не відповідає умовам договору, оскільки фізично рахунки, що становили різницю між базовою ціною та ціною на дату зарахування коштів виписувались лише після відповідної сплати за основним рахунком, а отже не могли бути зараховані раніше основного рахунку.

Під час підготовки справи до розгляду до канцелярії Донецького апеляційного господарського суду від Позивача надійшов відзив, за змістом якого останній проти доводів апеляційної скарги заперечив, зауважив на тому, що оскільки апеляційна скарга підписана факсимільним підписом директора ТОВ "Запорожспецсплав", вона підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 5 ст. 260 ГПК України.

Вважає, що Відповідачем безпідставно наголошується про відмову судом першої інстанції у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки Відповідачу було надано достатньо часу для надання своїх заперечень на позов.

Також Позивач зазначив, що грошові кошти, які надходили на його рахунок від Відповідача за спірним договором зараховувались в хронологічній послідовності та відповідно до зазначених у платіжних дорученнях рахунків, починаючи з дати виникнення заборгованості за відповідний період дії договору, що не суперечить умовам договору. Крім того, навів докладний розрахунок коригувального рахунку № 209918АК від 16.12.2016.

Ухвалою судової колегії від 25.04.2018 розгляд апеляційної скарги визначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, оскільки ціна позову в даній справі менша 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Інших клопотань від учасників справи не надходило.

За таких обставин, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Враховуючи положення ч.ч.13, 14 ст.8 ГПК України фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- укладення 19.10.2015 між сторонами Договору поставки № 151006/1505170 (далі Договір), за умовами п. 1.1 якого Позивач зобовязався поставити та передати у власність Відповідача, а Відповідач прийняти та оплатити феросплави (далі товар) на умовах, в кількості та строки, вказані в специфікаціях до даного Договору , які є його невідємними частинами;

- поставка Позивачем товару Відповідачу в межах зазначеного Договору, що підтверджується видатковими накладними № 0026092 від 31.10.2016, № 006170 від 17.11.2016, № 006188 від 21.11.2016, № 006186 від 21.11.2016, № 006198 від 23.11.2016, № 006199 від 23.11.2016, № 006197 від 23.11.2016, № 006207 від 25.11.2016, № 006209 від 28.11.2016 та № 006211 від 29.11.2016;

- виставлення Позивачем в день відвантаження товару Відповідачу рахунків на оплату товару: № 209541 від 31.10.2016 на суму 2 484 186,59 грн., № 209918 від 17.11.2016 на суму 894 211,74 грн., № 209958 від 21.11.2016 на суму 2 496 193,97 грн., № 209983 від 21.11.2016 на суму 902 249,05 грн., № 210009 від 23.11.2016 на суму 2 699 504,14 грн., № 210010 від 23.11.2016 на суму 903 345,05 грн., № 210100 від 25.11.2016 на суму 1 200 116,68 грн., № 210159 від 28.11.2016 на суму 1 208 275,76 грн., № 210200 від 29.11.2016 на суму 2 493 105,04 грн.;

- виставлення Позивачем коригувальних рахунків № 209541АК від 22.11.216 на суму 295,92 грн., № 209541АК1 від 25.11.2016 на суму 4 186,87 грн., № 209541АК2 від 16.12.2016 на суму 9 852,83 грн., № 209918АК від 16.12.2016 на суму 20 797,27 грн., № 209918АК1 від 28.12.2016 на суму 7 341,82 грн., № 209958АК від 28.12.2016 на суму 106 309,60 грн., № 209983АК від 28.12.2016 на суму 38 425,15 грн., № 210009АК від 28.12.2016 на суму 114 967,85 грн., № 210010АК від 28.12.2016 на суму 38 471,83 грн., № 210100АК від 28.12.2016 на суму 36 543,11 грн., № 210100АК1 від 17.01.2017 на суму 28 897,74 грн., № 210159АК від 17.01.2017 на суму 102 077,14 грн., № 210200АК від 17.01.2017 на суму 210 621,01 грн.;

- простроченням Відповідачем грошового зобовязання щодо оплати поставленого Позивачем товару.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Проте Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, посилається на те, що наданий Позивачем коригувальний рахунок № 209918АК від 16.12.2016 на суму 20 797,22 грн. є помилковим, оскільки згідно вказаного рахунку курс долара США/грн. на дату відвантаження товару склав 26,345600, тоді як на дату коригування курс долара США/грн. становив 26298510, тобто мав відємне значення, отже й сума коригування повинна була бути відємною та не враховуватись при розподіленні сум за платіжним дорученням № 2322 від 16.12.2016, що в свою чергу в подальшому призвело до помилкового розрахунку сум пені та 3% річних.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з мотивів доведеності Позивачем факту прострочення Відповідачем грошового зобовязання щодо оплати поставленого за Договором товару. Також, суд першої інстанції, із посиланням на лист Комітету з питань фінансів і банківської діяльності Верховної Ради України № 06-10/10-1215 від 29.10.2004, зазначив, що оскільки Відповідачем в порушення умов Договору при здійсненні проплат в графі "призначення платежу" було відсутнє посилання на період, дату та номер Договору, тому грошові кошти, які надходили від Відповідача за спірним Договором, правомірно зараховувались Позивачем в хронологічній послідовності, починаючи з дати виникнення заборгованості за відповідний період за Договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду Запорізької області 30.11.2017 порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 18.12.2017.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017 № 2147-VIII внесено зміни до Господарського процесуальної кодексу України, який набрав чинності з 15.12.2017.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.12.2017 судом було ухвалено, відповідно до ч. 1 п. 9 Перехідних положень ГПК України, проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження на стадії підготовчого провадження, та у звязку з неявкою сторін підготовче засідання було відкладено на 24.01.2018.

Наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень свідчать, що ухвали суду першої інстанції від 29.11.2017р. (про порушення провадження у справі) та від 18.12.2017р. (про відкладення розгляду справи) були отримані уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю ЗапорожСпецСплав (за довіреністю) 04.12.2017р. та 27.12.17р. відповідно.

При цьому, ухвалами господарського суду Запорізької області від 30.11.2017р. та від 18.12.2017р. Відповідачу пропонувалось надати письмовий відзив на позовну заяву з письмовим нормативним обґрунтуванням своїх заперечень (за наявності) на позов.

Однак, наведені вимоги суду Відповідачем виконано не було.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.01.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті 15.02.2018.

У судовому засіданні 15.02.2018 року оголошено, вступну та резолютивну частини рішення.

За приписами ч.9 чт.165 ГПК України, які узгоджуються з приписами ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судова колегія наголошує, що з огляду на приписи ч.4 ст.165 ГПК України через відсутність пояснень Відповідача в суді першої інстанції щодо незгоди останнього з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, він позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, в тому числі, шляхом посилання на це в апеляційній скарзі.

Будьяких перешод в реалізації такого права в суді першої інстанції, за умови належного повідомлення про здійснення провадження у справі, встановлення розумного строку для реалізації права надати відзив на позовну заяву, позбавляє скаржника права посилатися на порушення судом першої інстанції принципу змагальності сторін, позбавлення Відповідача права надати відзив з документами та клопотання про зменшення суми пені, що підлягає стягненню.

Одночасно, в обґрунтування апеляційної скарги Відповідач посилався на помилковий розподіл Позивачем сум, які були отримані на сплату основних рахунків, на сплату коригувальних рахунків, які були виписані на різницю між базовою ціною продукції на дату відвантаження та ціною такої продукції на дату зарахування грошових коштів від покупця, вже після відповідних сплат.

Розглянувши доводи в цій частині, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції зроблено обгрунтований висновок про можливість зарахування грошових коштів, які надходили на рахунок Позивача від Відповідача за Договором поставки № 151006/1505170 в хронологічній послідовності, з огляду на відсутність відповідних застережень в умовах укладеного Договору.

Апелянт також звертає увагу суду на надання Позивачем до суду помилкового коригувального рахунку № 209918АК від 16.12.2016 на суму 20 797,22 грн., який в подальшому призвів до помилкового розрахунку сум пені та 3% річних, оскільки згідно вказаного рахунку курс долара США/грн. на дату відвантаження товару склав 26,345600, тоді як на дату коригування курс долара США/грн. становив 26298510, тобто мав відємне значення, отже й сума коригування повинна була бути відємною та не враховуватись при розподіленні сум за платіжним дорученням № 2322 від 16.12.2016, що в свою чергу призвело до подальшого безпідставного вирахування відповідної суми при всіх подальших врахуваннях за іншими платіжними дорученнями.

Перевіриши доводи в цій частині колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки Позивачем при здійсненні підрахунку ціни товару та виставленні коригувального рахунку взято до уваги курс долару США на дату зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок та курс долара США на дату складання специфікації, що відповідає формулі розрахунку зазначеної у п. 5 Специфікації. (26,298510/25,562021*10148,12грн.=10440,51000 вартість товару зазначена Позивачем у коригуальному рахунку). Така складова визначення вартості ціни товару як курс долара США/грн. на дату відвантаження товару умовами специфікації не передбачена.

При цьому, докази прийняття Відповідачем поставленого Позивчаем товару наявні в матеріалах справи, жодних заперечень проти вказаного рахунку від Відповідача не надходило, як і не надходило конррозрахунку проти зазначеної Позивачем скоригованої ціни товару.

В свою чергу, за змістом ст.ст.549, 550, 611, 625 ЦК України та ст.ст.216-218 ГК України наслідком прострочення виконання грошового зобов'язання є право кредитора вимагати, зокрема, нарахованих впродовж періоду прострочення заборгованості 3% річних, а також пені, передбаченої п.7.4 Договору. Оскільки матеріали справи свідчать про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю ЗапорожСпецСплав строку розрахунку, визначеного умовами Договору від 12.12.2016р., Позивач наділений правом вимоги сплати заявлених до стягнення нарахувань.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних та пені, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду не вбачає необґрунтованого завищення Позивачем розміру пені та 3% річних, які підлягають стягненню з Відповідача, через не врахування сплачених відповідачем сум, про що безпосередньо зазначено в апеляційній скарзі. При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що скаржником не надано до матеріалів справи контррозрахунку 3% річних та пені, як і не доведено письмовими документами факту невірного порядку зарахування коштів.

Таким чином, зазначені доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи та спростовуються змістом оскаржуваного рішення, яким повно та всебічно розлянуто дану справу.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу Позивач звертав увагу на те, що апеляційна скарга містить факсимільний підпис директора Товариства з обмеженою відповідальністю ЗапорожСпецСплав, що, на переконання позивача, в контексті приписів п.1 ч.5 ст.260 ГПК України повинно було спричинити повернення скарги судом апеляційної інстанції. Разом з тим, відповідно до п.1 ч.5 ст.260 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо вона подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено. Зазначена норма не містить заборони підпису апеляційної скарги шляхом здійснення факсимільного підпису. Крім того, виключно шляхом візуального огляду підпису неможливо достеменно встановити його здійснення шляхом факсиміле чи шляхом різновиду ручки.

Разом з іншим, за приписами ч.2 статті 262 ГПК України до відкриття апеляційного провадження учасники справи мають право подати заперечення проти відкриття апеляційного провадження. Правом, передбаченим даною нормою права, позивач не скористався.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 15.02.2018 у справі № 908/2403/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожспецсплав", м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 15.02.2018 у справі № 908/2403/17 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорожспецсплав", м. Запоріжжя.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 27.06.2018.

Головуючий (суддя-доповідач): О.В. Стойка

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3