УХВАЛА

м. Київ

05.07.2018Справа № 910/8053/18

Суддя Привалов А.І., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні Системні Технології" про забезпечення позову і додані до неї матеріали

у справі №910/8053/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні Системні Технології"

до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрні Системні Технології" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання виконавчого напису від 10.10.2017р., вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 9864, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на момент вчинення виконавчого напису між сторонами існував судовий спір щодо заборгованості за кредитним договором від 27.12.2013р. №DNH1LON04722 у справі №910/15335/17. Викладене, на думку позивача, свідчить про те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, зокрема, вимог щодо безспірності заборгованості. Крім того, постанова Кабінету Міністрів України № 662, яка визначає перелік документів, за якими передбачено стягнення заборгованості у безспірному порядку та керуючись якою приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна видала оскаржуваний виконавчий напис, скасована, а отже, на думку позивача, у нотаріуса Бондар І.М. були відсутні правові підстави застосовувати п. 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадится у безспірному порядку. У зв'язку з викладеним позивач вважає, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2018р. відкрито провадження у справі № 910/8053/18, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірину Михайлівну та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому засіданні на 04.08.2018р.

14.09.2017р. через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, за змістом якої заявник просить суд забезпечити позов товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні Системні Технології» до акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВТАБАНК» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 10 жовтня 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 3938, зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 9864.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ініціював відкриття виконавчого провадження на підставі оспорюваного виконавчого напису.

Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 56499309, в межах якого вчиняються виконавчі дії з виконання оспорюваного виконавчого напису.

Відповідно до постанови від 31.05.2018 року, винесеної головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченком Дмитром Євгеновичем в межах виконавчого провадження № 56499309, на все майно, що належить позивачеві, накладено арешт.

Позивач стверджує, що накладення арешту на все майно ТОВ «А.С.Т.» в межах виконавчого провадження № 56499309 перешкоджає нормальному перебігу господарської діяльності позивача, у зв'язку із чим він зазнає збитки, а його господарська діяльність може бути припинена.

Дослідивши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні Системні Технології" про забезпечення позову з доданими до неї доказами, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши додані до заяви докази та враховуючи збалансованість інтересів сторін, суд дійшов висновку, що застосування заходів до забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, беручи до уваги те, що заявником вказується на фактичне порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, що підтверджується належними і допустимими доказами, суд дійшов висновку про можливість існування небезпеки в заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам заявника (позивача) до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що невжиття такого заходу забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, істотно ускладнить або навіть унеможливить виконання рішення суду за умови задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні Системні Технології" та позбавить заявника можливості поновити свої порушені права.

Натомість, задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення позову у випадку, якщо останній буде задоволено, сприятиме ефективному захисту та поновленню порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрні Системні Технології" .

Відтак, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Проте, в даному випадку суд не вбачає необхідності в зустрічному забезпеченні, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач понесе збитки, у зв'язку із заявою позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні Системні Технології" задовольнити повністю.

2. Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 10 жовтня 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 3938, зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 9864.

Стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрні Системні Технології" (08666, Київська обл., Васильківський район, село Соколівка, вулиця Урожайна, будинок 4; ).

Боржник: публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д; ).

Ухвала про вжиття заходів забезпечення позову набирає законної сили з 05.07.2018р. та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 05.07.2021р.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано: 05.07.2018р.

Суддя Артем Ігорович Привалов