РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2018 року м. ЧернігівСправа № 927/294/18

Господарський суд Чернігівської області у складі:

Судді Цимбал-Нарожної М.П.,

за участю секретаря судового засідання Одинець І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №927/294/18, розгляд якої здійснено у порядку загального позовного провадження,

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго»

вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000

до відповідача: Приватного акціонерного товариства

«Камвольно-суконна компанія «Чексіл»,

вул. Івана Мазепи, 66, м. Чернігів, 14014

про стягнення 5 217 577,03 грн

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1, дов. № 41/7982 від 19.12.2017;

представника відповідача: ОСОБА_2, дов. № 4 від 19.04.2018.

Позивач Публічне акціонерне товариство «Чернігівобленерго» звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Камвольно-суконна компанія «Чексіл» про стягнення 5 032 012,40 грн боргу за активну електроенергію, 107202,55 грн боргу за перевищення договірної величини електроспоживання, 10400,50 грн боргу за перетікання реактивної електроенергії, 5510,39 грн 3% річних, 62451,19 грн пені. Всього 5 217 577,03 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23.04.2018 відкрито провадження у справі №927/294/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.05.2018.

Відповідач відзиву на позов не надав. У заяві № 74 від 27.04.2018 проти існування суми боргу 5217577,03 грн не заперечив.

29.05.2018 позивачем подана заява №199 від 29.05.2018 про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач зменшує позовні вимоги в частині стягнення пені та річних.

Позовні вимоги позивача склали 5032012,40 грн боргу за активну електроенергію, 107202,55 грн боргу за перевищення договірної величини електроспоживання, 10400,50 грн боргу за перетікання реактивної електроенергії, 5291,24 грн 3% річних (у тому числі 5287,22 грн річних за прострочення оплати вартості активної електроенергії за період прострочення з 13.03.2018 до 09.04.2018, 4,02 грн річних за прострочення оплати вартості реактивної електроенергії за період прострочення з 13.03.2018 до 19.03.2018), 59967,45 грн пені за прострочення виконання зобовязання по оплаті вартості електроенергії (у тому числі 59921,92 грн пені за прострочення оплати вартості активної електроенергії за період прострочення з 13.03.2018 до 09.04.2018, 45,53 грн пені за прострочення оплати вартості реактивної електроенергії за період прострочення з 13.03.2018 до 19.03.2018). Всього 5214874,14 грн.

Враховуючи положення пункту 2 ст. 46 ГПК України, суд приймає зазначену заяву та розглядає справу виходячи з позовних вимог про стягнення 5032012,40 грн боргу за активну електроенергію, 107202,55 грн боргу за перевищення договірної величини електроспоживання, 10400,50 грн боргу за перетікання реактивної електроенергії, 5291,24 грн 3% річних, 59967,45 грн пені, а всього 5214874,14 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.06.2018 продовжено строк підготовчого засідання до 23.07.2018 за клопотанням представника позивача.

Відповідач заявою №99 від 11.06.2018, за підписом директора ПрАТ «КСК «Чексіл», визнав суму позовних вимог в розмірі 5 214 874,14 грн.

У судовому засіданні представником позивача подано клопотання №248 від 03.07.2018 про приєднання до матеріалів справи копії платіжного доручення №1200 від 27.06.2018, що підтверджує часткову оплату боргу відповідачем.

У судовому засіданні представником відповідача подано клопотання від 03.07.2018 про приєднання до матеріалів справи копії платіжного доручення № 1200 від 27.06.2018 в підтвердження часткової оплати боргу.

Суд клопотання позивача та відповідача задовольнив. Документи долучені до матеріалів справи.

Інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Відповідно до ч.3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

У судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення на підставі ч.6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

01 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Чернігівобленерго», правонаступником якого є позивач, відповідно до п. 1.3. Статуту Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго», затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства енергопостачальної компанії «Чернігівобленерго» від 18.04.2011 року, протокол №7 (далі постачальник) та Закритим акціонерним товариством «Камвольно-суконна компанія «Чексіл», перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Камвольно-суконна компанія «Чексіл» (далі споживач), що підтверджується довідкою АА №334891 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (далі споживач), було укладено договір про постачання електричної енергії № 1815 (надалі - договір).

Згідно з п. 1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 54000 кВт, 60 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 2.1. договору визначено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Згідно п.п. 2.2.1, 2.2.2 договору постачальник зобовязується: виконувати умови цього договору; постачати споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору.

Відповідно до додатку № 4/4 до договору сторони погодили, що фактичні обсяги електричної енергії, спожитої протягом розрахункового періоду фіксуються відповідачем за показами розрахункових засобів обліку 31 числа кожного місяця/кварталу та заносяться в «Акт-звіт про зняття показань розрахункових приладів обліку електроенергії», який не пізніше наступного дня за підписом відповідальної посадової особи надається позивачу, після чого відповідач отримує від позивача рахунки на оплату спожитої електроенергії, інших платежів за розрахунковий період та акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду. Постачальник має право самостійно, у вищевказаний термін, проводити зняття показів розрахункових приладів обліку, заносити в «Акт звіт про зняття показань розрахункових приладів обліку електроенергії» та надавати на погодження відповідальній посадовій особі споживача. Споживач не пізніше наступного дня отримує від постачальника рахунки на оплату спожитої електроенергії, інших платежів за розрахунковий період та Акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду, який підписується споживачем та повертається постачальнику протягом 3 робочих днів від дня його отримання.

Тарифи на відпущену позивачем електроенергію регулюються постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 538 від 24.04.2017 «Про ринкове формування роздрібних тарифів на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, на території України».

Згідно з інформацією щодо роздрібних тарифів на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, на території України, отриману із офіційного сайту Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, тариф на лютий 2018 року становив 175,354 коп./кВт-год, на березень 2018 року становив 175,986 коп./кВт-год.

Відповідно до п. 2.3.3. договору споживач зобовязується оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії за діючими у цей період тарифами по класах напруги, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період, згідно з умовами додатку №3 до цього договору «Порядок розрахунків», додатку №4 до цього договору «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» та діючого законодавства.

Додатком № 3 до договору сторони погодили, що споживач здійснює оплату електричної енергії, спожитої протягом розрахункового періоду, який встановлюється з « 01» числа календарного місяця по « 31» число цього календарного місяця включно, за запропонованою схемою: плановими платежами, при чому: перший плановий платіж, самостійно до 5 числа розрахункового періоду у розмірі 50% вартості заявленого обсягу споживання, згідно договору, з врахуванням сальдо на початок розрахункового періоду; другий плановий платіж, самостійно до 15 числа розрахункового періоду у розмірі 50% вартості заявленого обсягу споживання, згідно договору. Остаточний розрахунок не пізніше перших 3 операційних днів з дня отримання рахунка.

Згідно з п. 2.3.4 договору споживач зобовязується здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком №8 до цього договору «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії в терміни проведення остаточного розрахунку».

Порядок розрахунків за перетікання реактивної енергії визначено в додатку №8 до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року, відповідно до «Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами», затвердженої наказом Мінпаливоенерго України №19 від 17.01.2012р., погодженої НКРЕ, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.02.2002 за №93/6381.

Відповідно до п. 16 додатку № 8 кошти за перетікання реактивної електроенергії перераховуються споживачем на поточний рахунок постачальника електричної енергії протягом трьох днів, з дня отримання рахунку.

Відповідно до розділу 5 договору, який регулює порядок визначення та узгодження договірних величин споживання електричної енергії та потужності, для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 01 листопада поточного року надає постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу»). У разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений термін розмір очікуваного споживання електричної енергії (потужності) на наступний рік установлюється постачальником на рівні відповідних періодів поточного року. Договірні величини споживання електричної енергії визначаються на рівнях заявлених споживачем згідно з п. 5.1. договору обсягів. Договірні величини споживання електричної потужності на розрахунковий період визначаються для споживача на години максимуму навантажень енергосистеми окремо для кожної площадки вимірювання з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50 тис. кВт і більше, виходячи із установленого енергосистемою завдання щодо граничного споживання електричної потужності.

У відповідності до вимог розділу 4 ПКЕЕ, відповідачу на розрахунковий період з 28.02.2018 до 31.03.2018 було встановлено очікуваний обсяг споживання на рівні 1290000 кВт год (додаток № 5 до договору).

Пунктом 4.2.2. договору сторони погодили, що за перевищення протягом розрахункового періоду договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно з вимогами розділу 5 договору, Споживач сплачує Постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин. При цьому, плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50 тис. кВт год і більше.

Сторонами складено акти про використану електричну енергію від 28.02.2018 року в обсязі 1263821 кВтгод на суму 2659392,80 грн, та від 31.03.2018 в обсязі 1360914 кВтгод на суму 2874021,73 грн, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відтисками печаток.

Позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату, а саме: за активну електроенергію рахунки №1815_02-2018 від 28.02.2018 на суму 2659392,80 грн (отриманий 05.03.2018); №1815_03-2018 від 31.03.2018 на суму 2874021,73 грн. Останній рахунок з супровідним листом №12/1151 від 12.04.2018 позивач направив відповідачу рекомендованим листом з повідомленням. Зазначений лист отриманий відповідачем 16.04.2018, що підтверджується поштовим повідомленням № 078.

Згідно з актом від 31.03.2018, при встановленому обсязі 1290000 кВт год, відповідачем спожито 1360914 кВт год, що перевищує договірні обсяги споживання електроенергії за розрахунковий період на 60914 кВт год.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок за споживання електричної енергії понад договірну ціну № 2D1815_03-2018 від 31.03.2018 на суму 107202,55 грн. Зазначений рахунок з супровідним листом №12/1151 від 12.04.2018 позивач направив відповідачу рекомендованим листом з повідомленням, що отриманий останнім 16.04.2018.

Платіжними дорученнями № 487 від 16.03.2018 на суму 101402,13 грн., № 583 від 22.03.2018 на суму 400000 грн, відповідач частково оплатив вартість активної електроенергії, що отримана у лютому 2018 року.

Платіжним дорученням №520 від 20.03.2018 відповідач частково сплатив 6982,31 грн за перетікання реактивної електроенергії у лютому 2018 року.

Несплата відповідачем повної вартості електроенергії стала підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Пунктом 4.2.1. договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених п.п.2.3.3.-2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених у додатку № 3 «Порядок розрахунків» до цього договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Позивачем нараховано та предявлено до стягнення 59967,45 грн пені, у тому числі 59921,92 грн пені за прострочку виконання грошового зобовязання по споживанню активної енергії за період з 13.03.2018 до 09.04.2018, та 45,53грн за прострочку виконання грошового зобовязання за перетікання реактивної електроенергії за період з 13.03.2018 до 19.03.2018.

Крім того, позивачем нараховано та предявлено до стягнення 5291,24 грн. інфляційних, зокрема: 5287,22 грн- за прострочення оплати спожитої активної електроенергії за період з 13.03.2018 до 09.04.2018 та 4,02 грн. за прострочення оплати за перетікання реактивної електроенергії за період з 13.03.2018 до 19.03.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюється законами України «Про засади функціонування ринку електричної енергії України» та «Про електроенергетику».

Статтею 276 Господарського кодексу України передбачено, що загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» постачання електроенергії для забезпечення потреб споживачів здійснюється на підставі договору на постачання електроенергії, що укладається між споживачем та електропостачальною організацією.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Частинами 6,7 ст.276 Господарського кодексу України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобовязання. Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобовязання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи часткові оплати отриманої відповідачем в лютому-березні 2018 року активної та реактивної електроенергії в сумі 501402,13 грн та в сумі 6982,31 грн відповідно, заборгованість відповідача на момент предявлення позову до суду склала 5032012,40 грн за активну електроенергію (лютий-березень 2018 року), 10400,50 грн за перетікання реактивної електроенергії (березень 2018 року), та 107202,55 грн заборгованості за споживання електричної енергії понад договірну величину (березень 2018 року).

Після відкриття провадження у справі відповідач частково оплатив вартість отриманої у лютому 2018 року активної електроенергії у сумі 869596,17 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1200 від 27.06.2018, з зазначенням призначення платежу як «оплата за активну електроенергію по дог. 1815 від 01/09/08 по рах. 1815_02-2018 від 28/02/18».

Таким чином, заборгованість по оплаті вартості активної електроенергії, отриманої у лютому-березні 2018 року склала 4 162 416,23 грн.

Враховуючи часткову сплату відповідачем вартості отриманої у лютому 2018 року активної електроенергії в сумі 869596,17 грн, провадження у справі в цій частині стягнення підлягає припиненню за відсутністю предмета спору.

Вимоги позивача в частині стягнення 4162416,23 грн заборгованості за актину електроенергію, 10400,50 грн заборгованості за перетікання реактивної електроенергії, 107202,55 грн заборгованості за перевищення договірної величини електроспожвання за березень 2018 є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Крім того, вимоги позивача по стягненню 5291,24 грн 3% річних та 59967,45 грн пені є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Платіжним дорученням № 7100 від 17.04.2018 позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 78264,41 грн. Після зменшення позивачем розміру позовних вимог сума позову склала 5214874,14 грн. Судовий збір, із розрахунку 1,5% ціни позову, складає 78223,11 грн.

Заявою № 99 від 11.06.2018, за підписом директора ПрАТ «КСК «Чексіл», відповідач визнав суму позовних вимог у сумі 5 214 874,14 грн (з врахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог).

У судовому засіданні 05.06.2018 представником позивача подана заява про часткове повернення судового збору у розмірі 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, у звязку з тим, що відповідач визнає позов у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.130 Господарського кодексу України, що кореспондується з умовами ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, з врахуванням вимог ст. 130 ГПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», клопотання позивача підлягає задоволенню. Позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 39111,56 грн.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 39111,55 грн.

Відповідачем подано заяву про розстрочку виконання рішення. В поданій заяві відповідач просить розстрочити виконання рішення, згідно з графіком: до 30.06.2018 869596,17 грн (5510,39 грн. 3% річних, 62451,19 грн- пеня, 10400,50 грн борг за перетікання реактивної електроенергії, 107202,55 грн борг за перевищення договірної величини електроспоживання, 684031,54 грн заборгованість за спожиту активну електроенергію); до 31.7.2018 869596,17 грн, до 31.08.2018 869596,17 грн, до 28.09.2018 869596,17 грн, до 31.10.2018 869596,17 грн, до 31.11.2018 869596,18 грн, посилаючись на складне фінансове становище, зростання вартості енергоресурсів, сировини, матеріалів, індексу інфляції, що призвело до затримок у виплаті заробітної плати, також відповідач посилається на збитковість свого підприємства.

В доказ виконання графіку погашення заборгованості відповідач надав копію платіжного доручення № 1200 від 27.06.2018 на сплату 869596,17 грн.

Позивач проти розстрочення виконання рішення заперечує з підстав, наведених у поясненні №111 від 02.05.2018, а саме: купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких більші за граничні показники, а також на електростанціях, які виробляють електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії, незалежно від величини встановленої потужності чи обсягів відпуску електричної енергії та весь її оптовий продаж здійснюється на оптовому ринку електричної енергії України. За електричну енергію, що купується на оптовому ринку електричної енергії України ПАТ «Чернігівобленерго» розраховується у строки, обумовлені договором від 30.03.2017 № 3984/02 купівлі-продажу електроенергії між ДП «Енергоринок» та ВАТ ЕК «Чернігівобленерго». ПрАТ «КСК «Чексіл» було заявлено про певний обсяг електроенергії для свого підприємства, який йому потрібний на розрахунковий період, зазначивши це у Додатку №5 до договору про постачання електроенергії № 1815 від 01.09.2008. Відповідно, ПАТ «Чернігівоблеренго» розраховувалось з енергоринком за електроенергію, закуплену для потреб даного споживача. Відповідач, в свою чергу, не повідомив позивача про свій тяжкий фінансовий стан, а також про те, що він не в змозі розрахуватись за спожиту електроенергію та продовжував її споживати.

Позивач також зазначає, що кошти, які повинні бути отримані за споживання електроенергії ПрАТ «КСК «Чексіл», закладені у структуру тарифу ПАТ «Чернігівобленерго» на рік та погоджені з НКРЕКП. Несплата коштів, які передбачені структурою тарифу та погоджені з НКРЕКП призведе до порушення ПАТ «Чернігівобленерго» вимог чинного законодавства та фінансової нестабільності Товариства, що в свою чергу може негативно відобразитися на споживачах електроенергії Чернігівської області.

Розстрочення заборгованості відповідача може призвести до затримки розрахунків ПАТ «Чернігівобленерго» із оптовим ринком електроенергії України, наслідком чого є застосування до позивача штрафних санкцій за неналежне виконання зобовязань по договору від 30.03.2017 № 3984/02.

Позивач зазначає, що тяжке фінансове становище не є тими виключними обставинами, які дають підстави для розстрочення виконання судового рішення, оскільки важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось обєктивних, незалежних від відповідача обставин, по друге, невиконання протягом тривалого часу рішення суду порушує матеріальні інтереси позивача, а також може призвести до негативних наслідків для нього. Часткова оплата заборгованості відповідачем не може враховуватись судом, оскільки відповідач не оплачує поточну заборгованість, а також не виконує укладені раніше договори реструктуризації заборгованості, зокрема, договір № 359 та договір № 360 від 01.02.2018.

Відповідно до ч.1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Підстави розстрочення виконання судового рішення повинні бути непереборними, обєктивними, тобто, виключними, що ускладнюють вчасне виконання рішення суду. Крім того, відстрочка, розстрочка виконання рішення суду надається лише в тих випадках, коли є достатньої доказів того, що у сторін з поважних причин немає можливості виконати рішення у встановлений строк та спосіб.

При наданні розстрочки судового рішення суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для відповідача при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все, повинен враховувати такі ж наслідки для позивача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

В обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на скрутне фінансове становище підприємства, на відсутність коштів на його рахунках, на значні щомісячні витрати боржника з оплати енергоресурсів, заробітної плати, єдиного соціального внеску, кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на необхідні для виготовлення продукції сировину, матеріали. Окрім того, відповідач посилається на те, що здійснює поставку продукції державним замовникам, за умовами договорів з якими розрахунок за поставлений товар проводиться після отримання продукції в середньому протягом 30 робочих днів. Відповідач зазначає, що очікує у травні-серпні 2018 року значні надходження коштів від покупців своєї продукції за контрактами в іноземній валюті, так і в національній валюті. В підтвердження своєї позиції відповідачем до заяви про розстрочку виконання рішення суду надані копії документів .

Дослідивши подану відповідачем заяву про розстрочку виконання рішення суду, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, суд доходить висновку, що заява відповідача про розстрочку виконання рішення суду на 6 місяців задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Укладення відповідачем договорів на поставку власної продукції з умовою оплати покупцями після фактичного отримання продукції або на умовах відстрочки платежів це є результат самостійної господарської діяльності відповідача і на власний ризик, що в свою чергу не є обєктивними обставинами, що ускладнюють або роблять неможливим виконання судового рішення у даній справі.

Надані відповідачем довідки банку станом на 26.04.2018 не відображають повної інформації щодо руху коштів по рахункам відповідача та не свідчать про скрутне фінансове становище останнього.

Посилання відповідача на тяжкий фінансовий стан та на значні щомісячні витрати не є виключними обставинами, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Наявність заборгованості у відповідача або перед відповідачем у інших сторін, не звільняє боржника від виконання покладених на нього обовязків виконання рішень суду.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини" (див. § 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004).

При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що "затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції" (див. § 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бакай та інші проти України" від 09.11.2004).

Тобто, в будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Тоді як, згідно ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява відповідача про розстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 129, 130, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго», до Приватного акціонерного товариства «Камвольно-суконна компанія «Чексіл», про стягнення 5 214 874,14 грн задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення 869596,17 грн вартості спожитої активної електроенергії за лютий 2018 року у звязку з відсутністю предмета спору.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Камвольно-суконна компанія «Чексіл», вул. Івана Мазепи, 66, м. Чернігів, на користь Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго», вул. Горького, 40, м. Чернігів, , (на поточний рахунок із спеціальним режимом використання № 2791 в філії Чернігівське обласне управління АТ Ощадбанк, МФО 353553) 4 162 416,23 грн боргу за активну електроенергію, 107 202,55 грн боргу за перевищення договірної величини електроспоживання.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Камвольно-суконна компанія «Чексіл», вул. Івана Мазепи, 66, м. Чернігів, на користь Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго», вул. Горького, 40, м. Чернігів, (р. №2791 в філії - Чернігівське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 353553) 10 400,50 грн боргу за перетікання реактивної електроенергії, 5 291,24 грн річних, 59 967,45 грн пені.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Камвольно-суконна компанія «Чексіл», вул. Івана Мазепи, 66, м. Чернігів, на користь Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго», вул. Горького, 40, м. Чернігів, код ЄДРПОУ 22815333, 39111,55 грн судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6. Повернути Публічному акціонерному товариству «Чернігівобленерго», вул. Горького, 40, м. Чернігів, , з Державного бюджету України (код бюджетної класифікації 22030101) 39111,55 грн судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням № 7100 від 17.04.2018, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи № 927/294/18 Господарського суду Чернігівської області.

7. Дане рішення є підставою для повернення судового збору з Державного бюджету України.

8. Відмовити Приватному акціонерному товариству «Камвольно-суконна компанія «Чексіл», у задоволенні заяви про розстрочку виконання судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 10.07.2018.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна