ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" липня 2018 р.Справа № 1189з-18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 (м. Харків, ІПН НОМЕР_1) про забезпечення позову (вхідний № 1189з-18 від 06 липня 2018 року), поданої до подання позовної заяви,

особа, яка може отримати статус учасника справи:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Хутро-Х", м. Харків, 2. ОСОБА_2, Нью-Йорк, 3. ОСОБА_3, м. Харків, 4. ОСОБА_4, м. Харків

предмет позову, що буде подано:

визнання договорів недійсними, застосування наслідків недійсності договорів та скасування рішень державного реєстратора щодо державної реєстрації об'єктів нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2018 року до господарського суду Харківської області надійшла заява від ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в порядку частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, в якій заявник просить суд накласти арешт на 8 об'єктів нерухомого майна, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а саме на: нежитлове приміщення 1-го поверху № 64 з загальною площею 1055,4 кв.м. в літ. "3А-1", реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; нежитлове приміщення 1-го поверху № 64а загальною площею 263,9 кв.м. в літ. "3А-1", реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 64б, 64в, 65, 128, 128а, 128в, антресолі №№ 4, 4а, 4б, 4в, 4г, 4д, 4е, загальною площею 1302,3 кв.м. в літ. "№3А-1", реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; нежитлові приміщення 1-го поверху № 60-:-62, 64, 64г, 64д, 64е, 64ж загальною площею 2089,3 кв.м. в літ. "3А-1", реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; нежитлові приміщення № 1, 2 в літ. "2М-1", загальною площею 1220.5 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; нежитлове приміщення, загальною площею 285,2 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; нежитлове приміщення 1-го поверху № 128б, загальною площею 325,6 кв.м. в літ. "3А-1", реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; нежитлове приміщення 1-го поверху № 59, загальною площею 772,7 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101.

Обґрунтовуючи свою заяву, заявник вказує, у позовній заяві позивачем буде поставлене питання про визнання недійсними 55 договорів, застосування наслідків недійсності договорів та скасування рішень державного реєстратора щодо державної реєстрації об'єктів нерухомого майна.

Підставою для визнання недійсними договорів, як вказує заявник, є очевидні противоправні дії директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Хутро-Х", які полягають у відчуженні 8 об'єктів нерухомого майна частинами, шляхом укладення 54 договорів. Заявник зазначає, що очевидним є той факт, що насправді відбулося одне відчуження нерухомого майна на користь двох покупців, що в подальшому на підставі договорів поділу було розділено на 8 окремих об'єктів нерухомості. При цьому, сторони, не маючи змоги здійснити відчуження майна за одним договором купівлі-продажу, здійснили таке відчуження за 54 окремими договорами купівлі-продажу, приховавши реальний правочин, що мав місце. Підставою для звернення до суду з зазначеною заявою стала наявність у заявника обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Суд, розглянувши заяву (вхідний № 1189з-18 від 06 липня 2018 року) та додані до неї документи, виходить з наступного.

Згідно статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно чаатини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності; справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті; справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою; інші справи у спорах між суб'єктами господарювання; справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Дійсно, заявником виконані вимоги частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, в тому числі зазначено у заяві предмет і підстави позову, з яким він має намір звернутися до господарського суду у майбутньому, але з цих пояснень та наданих до заяви документів вбачається, що спір підлягає розгляду судом загальної юрисдикції.

Заходи забезпечення позову можуть бути застосовані господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. З цією метою, на особу, яка подала заяву про забезпечення позову, покладено обов'язок обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. При цьому, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином судом при розгляді поданої заяви про забезпечення позову враховані приписи пункту 1 частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України, якою унормовано, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Отже, враховуючи вищевикладене, та те, що заявником (ОСОБА_1) не надано до суду належних доказів підвідомчості спору господарському суду Харківської області, тому у суду відсутні підстави для визначення заяви, поданої фізичною особою, про забезпечення позову такою, що подана в рамках спору підвідомчого господарському суду, а тому й заява про забезпечення позову, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України, не підлягає вирішенню у господарських судах України.

Відповідно до статті 140 Господарського процесуального кодексу України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що заявником при зверненні з заявою про забезпечення позову, не дотримано положення пункту 7 частини 1 статті 139 ГПК України - не надано доказів підвідомчості спору господарському суду, суд на підставі частини 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку про повернення заяви фізичній особі -ОСОБА_1.

На підставі викладеного та керуючись статтями 138-140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Повернути фізичній особі -ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову (до пред'явлення позову), в тому числі оригінал платіжної квитанції № 0.0..1 від 05 липня 2018 року на суму 881,00 грн.

Згідно частини 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.07.2018 року.

Суддя П.В. Хотенець