РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.06.2018Справа № 910/21653/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1

про відшкодування шкоди в порядку регресу 7 185,99 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Стасів В.І. за дов.;

від третьої особи - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про відшкодування шкоди в порядку регресу 7 185,99 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 порушено провадження у справі № 910/21653/17. Розгляд справи призначено на 30.01.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 ухвалено здійснювати розгляд справи № 910/21653/17 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено засідання на 01.03.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 розгляд справи було відкладено на 12.04.2018.

23.02.2018 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнавав позов частково, а семе в частині 5 684,65 грн.

12.04.2018 розгляд справи не відбувся в зв'язку із перебуванням судді І.І. Борисенко на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 суд призначає підготовче засідання у справі на 29.05.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 залучено до участі у справі третю особу, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 та відкладено підготовче засідання на 19.06.2018.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.06.2018 просив суд залишити позов без розгляду.

Відповідно до ст. 120 Господарського процесуального кодексу України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи були надіслані за адресою місцезнаходження позивача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8.

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В судове засідання 19.06.2018 представник позивача не з'явилися, проте був повідомлений належним чином про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника позивача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2017 о 08 год. 50 хв. у м. Києві по бульварі Лесі Українки, 26 трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди були завдані механічні пошкодження автомобілю НОМЕР_1, який був застрахований у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» від 06.12.2016 №138190а6ка.

На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» від 06.12.2016 №138190а6ка на підставі заяви страхувальника та страхового акту від 08.06.2017 року №АХА2211381 ПАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 9 185,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 09.06.2017 № 341 266.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як встановлено судом, на час скоєння вищевказаної ДТП (21.04.2017) цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 за шкоду, завдану майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля НОМЕР_1 була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АЕ/7979696 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 100 000 грн., франшиза - 2 000,00 грн., строк дії полісу з 29.06.2016 до 28.06.2017.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АЕ/7979696 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля НОМЕР_2, на час спірної ДТП.

Дорожньо-транспортна пригода була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом).

Суд визнає Європротокол, як належний та допустимий доказ у справі, виходячи з наступного.

Так, з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" від 17.02.2011 p., яким внесено зміни та доповнення до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("європротокол") без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Відповідно до абз. 3 п. 2.11 Правил дорожнього руху України, що кореспондуються із п. 33.2 ст. 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов'язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

На виконання Закону України від 17.02.2011, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 №274/2011 інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція).

Відповідно до вказаної вище Інструкції, у європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'я та/або майну потерпілого.

Як вбачається із повідомлення про ДТП від 21.04.2017, воно заповнене обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП для пояснення цієї схеми.

Із даного євпропротоколу вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась 21.04.2017 об 08-50 год. у м. Києві, автомобіль НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 при переправленні в ліву смугу здійснив зіткнення в праву частину автомобіля НОМЕР_1, який рухався у крайній лівій смузі. Схема дорожньо-транспортної пригоди та обставини при яких вона мала місце, а саме наїзд на автомобіль, не викликає сумнівів щодо вини водія автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_4 в ДТП.

Також, суд зазначає, що відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У зв'язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, отже, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу) від 21.04.2017 та схеми, ДТП відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху.

Отже, Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв'язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню.

Суд за змістом Європротоколу встановив обставини скоєння ДТП та особу, відповідальну за заподіяну шкоду.

Отже, дослідивши пункти европротоколу, які заповненні учасниками дорожньо-транспортної пригоди та містять інформацію про вказану подію, суд дійшов висновку про наявність страхового випадку.

З урахуванням змісту ст. 979 Цивільного кодексу України та ст. 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися судом у кожному конкретному випадку.

Суд також, встановив, що страховик за договором добровільного страхування прийняв спірний Європротокол, як належний доказ настання страхового випадку і виплатив за ним відшкодування, звернувшись з даним позовом до суду про відшкодування здійснених виплат зі страховика винної особи.

Згідно з ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

За розрахунком Позивача вартість матеріального збитку відповідно до розрахунку страхового відшкодування становить 9 185,99 грн.

Позивачем було виплачено потерпілій особі у вищевказаному ДТП, страхове відшкодування у розмірі 9 185,99 грн. на основі рахунку №123030927 ФОП «Демидов А.О.» від 22.04.2017.

Судом враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Судом взято до уваги, що відповідно до пункту 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2009 року №1335/5/1159; підставою для нарахування коефіцієнту фізичного зносу є те, що складові частини кузова, кабіни, рами пошкодженого транспортного засобу відновлювали ремонтом або вони мають корозвцнв руйнування у вигляді деформації.

Суд погоджується з твердженням Відповідача, що виплата страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, на користь Позивача повинна бути здійснена ТДВ СК "Альфа-Гарант" у розмірі 5 684,65грн., з наступних підстав.

Згідно даних функції «Audahistory» ПК «Audatex», транспортний засіб "Volkswagenn Polo" д.н. НОМЕР_3, до моменту дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 21.04.2017, вже відновлювався ремонтом, що дає Товариству з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" підставу для нарахування коефіцієнту фізичного зносу.

20.02.2018 на замовлення Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", було складено консультацію №18-D/39/4 про коефіцієнт фізичного зносу, відповідно до якої коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу "Volkswagenn Polo" д.н. НОМЕР_3, складає 37,3 %.

Таким чином, вартість запчастин з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становитиме 3 423,53 грн., а вартість відновлювального ремонту відповідно становитиме 9 684,65 грн.

Отже, розмір страхового відшкодування повинен бути розрахований наступним чином: 9 684,65грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) - 2000,00 грн. (розмір франшизи відповідно до п. 10 договору №138190а6ка) - 2000,00 грн. (розмір франшизи відповідно до страхового полісу №АЕ/7979696) = 5 684,65 грн.

Враховуючи викладене, виплата страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, на користь позивача повина бути здійснена Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" у розмірі 5 684,65 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати, а отже виникло право вимоги Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" в розмірі 5 684,65 грн.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону N1961-IV, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АЕ/7979696 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993 Цивільного кодексу України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (100 000 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (5 684,65 грн.), з урахуванням того, що франшиза за полісом № АЕ/7979696 дорівнює 2 000,00 грн., тобто 5 684,65 грн.

За встановлених обставин справи, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково в розмірі 5 684,65 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 129, 233, 238, 250, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ідентифікаційний код 20474912) суму збитків в порядку регресу у розмірі 5 684 (п'ять тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 65 коп. та 1 265 (одна тисяча двісті шістдесят п'ять) грн. 76 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати відповідно до ст. 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили в порядку в порядку встановленому в ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.06.2018

Суддя І.І. Борисенко