ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.06.2018м. ДніпроСправа № 904/413/18
за позовом Приватного підприємства "Щебінь України"

до Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ"

про стягнення 52 158,52 грн. боргу та штрафних санкцій за Договором №37-СНАБ від 05.02.16р.

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання (помічнику судді): Чіп О.О.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1С дов. № б/н від 12.12.17р.

Відповідача - ОСОБА_2 дов. №12 від 04.01.17р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 30 000,00 грн. - основного боргу, 1 516,00 грн. - 3 % річних, 14 169,86 грн. - пені, 6 472,66 грн. - індекс інфляції, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, про заперечення позову, мотивований тим, що у п.2.2. Договору відступлення права вимоги (цесії) №20-05-17/01 від 20.05.17р. зазначено, що усі документи первинного бухгалтерського обліку та акти звіряння взаємних розрахунків, що підтверджують належне виконання Цедентом своїх зобовязань за Договором постачання від 05.02.16р. №37-СНАБ, є невідємною частиною цього договору і передаються Цедентом Цесіонарію в момент підписання Сторонами цього Договору. Як вбачається з матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів відсутні документи, що підтверджують право вимоги акт приймання-передачі документів, що підтверджують борг, тобто право вимоги за зобовязанням (інформація, яка є важливою для його здійснення. Таким чином, вбачається. Що укладений сторонами договір (цесії) №20-05-17/01 від 20.05.17р. є таким, що має ознаки фіктивності, з метою створення правових наслідків, підстави для яких відсутні.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що Позивачем було направлено на юридичну адресу Відповідача повідомлення №22/01 від 22.12.17р. про укладення ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" та ПП "Щебінь України" Договору відступлення права вимоги (цесії) №20-05-17/01 від 20.05.17р. з пропозицією сплатити на користь Позивача заборгованість у розмірі 30 000,00 грн., що виникла у Відповідача перед ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" за Договором від 05.02.16р. №37-СНАБ. ОСОБА_3 не надано відповіді на даний лист та не сплачено грошових коштів у рахунок погашення заборгованості. Окрім цього, відповідно до п. 2.2. Договору відступлення права вимоги усі документи первинного бухгалтерського обліку та акти звіряння взаємних розрахунків, що підтверджують належне виконання Цедентом своїх зобовязань за Договором постачання від 05.02.16р. №37-СНАБ, є невідємною частиною цього договору і передаються Цедентом Цесіонарію в момент підписання Сторонами цього Договору. Тож, вищевказаний пункт Договору підтверджує факт передання всіх необхідних документів, які засвідчують права, що передаються. Крім того, 20.05.17р. ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" та ПП "Щебінь України" складено Акт прийому-передачі документів, за яким ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" передало, а ПП "Щебінь України" прийняло оригінали документів первинного обліку, а також акти звіряння взаємних розрахунків за Договором №37-СНАБ від 05.02.16р.

Відповідач у своїх запереченнях на відповідь Позивача на відзив повідомив, що при зверненні до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань сайту Міністерства юстиції України за пошуковим запитом за даними ТОВ "Траст Гравел" особа уповноважена на підписання договору від ТОВ "Траст Гравел" на ім'я ОСОБА_4 відсутня. Повноваження на підписання договору не підтвердженні. Таким чином, Позивачем юридично та документально не підтверджені повноваження особи на підписання правочину (договору) про відступлення права вимоги (цесії) №20-05-17/01 від 20.05.17р. та акту прийому-передачі документів від 20.05.17р. з боку ТОВ "Траст Гравел" ОСОБА_4 У матеріалах справи відсутня також довіреність на імя ОСОБА_4 Договір відступлення права вимоги від 20.05.17р. №20-05-17/01, як з боку ЦЕСІОНАРІЯ ПП "Щебінь України" так і з боку ЦЕДЕНТА ТОВ "Траст Гравел" підписаний однією особою повноваження якої не підтверджено документально. Тобто на момент підписання зазначеного договору про відступлення права вимоги від 20.05.17р. №20-05-17/01, підписант в особі ОСОБА_4 взагалі не мав повноважень на підпис з боку ТОВ "Траст Гравел".

Позивач у додаткових поясненнях зазначає, що рішенням №1 учасника ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" від 05.02.14р. ОСОБА_4 вирішив зареєструвати ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" та серед іншого призначити на посаду директора ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" ОСОБА_4, якому доручено подати відповідні документи ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" до державної реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Більш того, відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АГ №996065 від 18.02.14р. ОСОБА_4 був керівником ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ". Проте, згодом за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" від 25.07.17р. ОСОБА_4 передав у власність частку у Статутному капіталі ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" у розмірі 100 % ОСОБА_5. 25.07.17р. Протоколом №2 Загальних зборів учасників ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" вирішено надати згоду ОСОБА_4В, на відступлення належної йому частки у розмірі 100 % статутного капіталу ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ", що складає 1 000,00 грн. на користь ОСОБА_5 та прийняти ОСОБА_5 до складу ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ", а також звільнити діючого директора - ОСОБА_4 з 25.07.17р. із займаної посади та обрати директором ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" ОСОБА_5 починаючи з 26.07.17р. проте, Договір відступлення права вимоги (цесії) №20-05-17/01 укладено ОСОБА_4 20.05.17р., який, станом на 20.05.17р., був директором ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" та мав повноваження на підписання та укладання будь-яких договорів від імені ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ".

Відповідач заявив клопотання про застосування спеціальної позовної давності до штрафних санкцій, мотивуючи тим, що Позивачем, відповідно до п.7.2. Договору №37-СНАБ від 05.02.16р. нараховані штрафні санкції (пеню) за період з 24.05.16р. по 29.01.18р. у розмірі 14 169,86 грн., що суперечить ч. 6 ч. 232 ГК України та ст. 258 ЦК України.

У доповненні до відзиву Відповідач вказав, що відповідно до наданої до позовної заяви копії Договору відступлення права вимоги (цесії) №20-05-17/01, такий Договір укладено без дотримання вимог чинного законодавства України. Договір відступлення права вимоги (цесії) №20-05-17/01 підписано однією і тією ж фізичною особою, що є представником двох різних юридичних осіб, що суперечить ч. 3 ст. 238 ЦК України. Таким чином, особа не має право підписувати договір від імені обох юридичних осіб, в яких вона є директором, оскільки особа не може укладати договір сама із собою. Директор, підписавши обидва договори з обох сторін, одночасно бере на себе подвійні зобовязання, тобто фактично сторони за договором "накладаються", зникає необхідність в узгодженні істотних умов договору, що в свою чергу веде до недійсності договору. Тому ОСОБА_4 ставивши підпис на договорі з обох сторін діяв протиправно та перевищуючи межі своїх повноважень. Крім того, у копіях видаткових накладних №12/03/1 від 12.03.16р. та №17/05/1 від 16.05.16р. не можливо ідентифікувати особу, яка поставила підпис в графі "Отримав(ла)", тому такі документи не можуть бути визнані первинними та такими, що підтверджують здійснення господарської операції. В наданій копії акту звіряння взаємних розрахунків за Договором №37-СНАБ від 05.02.16р. відсутні дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Графи в таблиці взаємо звіряння для заповнення даних Відповідача порожні. В такому випадку, вважається необхідним надання Позивачем оригіналу наданого акту звіряння взаємних розрахунків за Договором №37-СНАБ від 05.02.16р. Неправомірними є нарахування додаткових вимог, а саме 3% річних у розмірі 1 516,00 грн. та інфляційного збільшення боргу у розмірі 6 472,66 грн., оскільки в даному випадку право вимоги не є за своєю юридичною природою простроченим грошовим зобовязанням за договором. Також, апріорі відсутні матеріальні збитки кредитора за договором відступлення права вимоги, а отже відсутня можливість користування утримуваними боржником коштів. Таким чином, додаткові вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 1 516,00 грн. та інфляційного збільшення у розмірі 6 472, 66 грн. висунуто Позивачем неправомірно та є такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач у додаткових письмових поясненнях щодо доповнення до відзиву на позовну заяву зазначив, що у розумінні чинного законодавства України, якщо договір є вигідним для обох сторін і при цьому не порушує суспільних інтересів та вимог законодавства, то немає підстав для визнання його недійсним лише на тій підставі, що він був підписаний з обох сторін однією особою. Інакше угоди між афілійованими юридичними особами стануть взагалі неможливими. Щодо доводів Відповідача про ненадання Позивачем документів на підтвердження позовних вимог, надання яких Продавець повинен був забезпечити з ОСОБА_6, то Позивачем долучено до матеріалів справи Видаткові накладні №12/03/1 від 12.03.16р. та №17/05/1 від 17.05.16р., які є підтвердженням поставки Третьою особою товарно-матеріальних цінностей Відповідачеві на загальну суму 100 000,00 грн., що мають підписи уповноважених представників та печатки сторін. Щодо доводів про неправомірність нарахування Позивачем інфляційних витрат та трьох відсотків річних, то п.1.1. Договору відступлення права вимоги (цесії) №20-05-17/01 від 20.05.17р. встановлено, що ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" відступає ПП "Щебінь України", а ПП "Щебінь України" приймає на себе право вимоги, що належить ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" і стає кредитором за Договором постачання №37-СНАБ від 05.02.16р., укладеним між ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" та КП "КРИВБАСВОДОКАНАЛ". Отже, до ПП "Щебінь України" перейшли всі права та обовязки ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" як Кредитора КП "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", а тому Позивач має право в порядку встановленому законодавством України та Договором №37-СНАБ від 05.02.16р. вимагати від Відповідача сплати штрафних санкцій, у тому числі 3% річних та інфляційних втрат. Також, відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи. Так, вивчивши усі подані Відповідачем під час підготовчого засідання заяви по суті справи, Позивачем встановлено, що Відповідач жодного разу не заперечував проти наявності у нього заборгованості за Договором №37-СНАБ від 05.02.16р. Тому Позивач наполягає на необхідності вважати встановленим факт наявності у Відповідача боргу за Договором №37-СНАБ від 05.02.16р., що разом з нарахованими штрафними санкціями складає 52 158,52 грн.

Розгляд справи відкладався.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.02.16р. КП "КРИВБАСВОДОКАНАЛ"( Відповідач, Покупець) та ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" (Продавець) укладено Договір №37-СНАБ ( далі Договір постачання), за п.1.1. якого Продавець зобовязується передати у власність Покупця ОСОБА_6 (люки чавунні) згідно Специфікації, яка з моменту підписання є невідємною частиною даного Договору, а Покупець зобовязується прийняти вказаний ОСОБА_6 та сплатити його вартість на умовах передбачених Договором.

Найменування ОСОБА_6, його кількість та ціна ОСОБА_6 за одиницю та по позиціям, а також загальна вартість ОСОБА_6, постачання якого буде здійснюватись протягом дії Договору, вказується в рахунках та розрахункових накладних на кожну окрему узгоджену партію ОСОБА_6 (п. 2.1. Основного Договору).

Відповідно до п.3.1. Основного Договору оплата здійснюється наступним чином:

3.1.1. 50% - попередня оплата на підставі виставленого рахунку на окрему узгоджену партію товару.

3.1.2. 50% - у термін, що не перевищує 5 (пять) днів з дати постачання узгодженої партії ОСОБА_6.

Днем виконання Покупцем зобовязання по поставці ОСОБА_6 вважається дата здачі ОСОБА_6 на склад Покупця (п.4.3. Основного Договору).

Згідно з п.6.1. Основного Договору здача ОСОБА_6 Продавцем і приймання Покупцем здійснюється відповідно до вимог Інструкцій про порядок прийому продукції ПТП і ТНС по кількості і якості П-6, П-7, затверджених постановами Держарбітражу при ОСОБА_7 СРСР від 15.06.65р., від 25.04.66р.

У випадку невиконання Покупцем термінів оплати ОСОБА_6, зазначених у п.3.1.2. Договору, він сплачує Продавцю пеню з розрахунку облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення, від простроченої до сплати суми, за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п.7.2. Основного Договору).

Відповідно до п.7.5. Основного Договору нарахування інфляційних та трьох відсотків річних за користування чужими коштами відбувається відповідно до вимог чинного законодавства України (ст.. 625 ЦК України).

Договір набирає сили з дати його підписання обома Сторонами і діє до 31 грудня 2017 року (п.11.3. Основного Договору).

На виконання умов Основного Договору, Товариством з обмеженою відповідальністю "Траст Гравел" поставлено Відповідачеві ОСОБА_6 на загальну суму 100 000,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №12/03/1 від 12.03.16р. та №17/05/1 від 17.05.16р., які підписані представником Відповідача без зауважень.

За даним Позивача, Відповідач зобовязання за Основним Договором в частині оплати поставленого ОСОБА_6 виконав частково, сплативши 70 000,00 грн. у звязку із чим утворилась заборгованість у розмірі 30 000,00 грн.

20.05.17р. ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" (Цедент) з ПП "Щебінь України" (Цесіонарій, Позивач) уклали Договір відступлення права вимоги (цесії) №20-05-17/01 (далі Договір цесії), за п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Цедент відступає Цесіонарієві, а Цесіонарій приймає на себе право вимоги, що належить Цедентові, і стає кредитором за Договором постачання №37-СНАБ від 05.02.16р., укладеним між Цедентом та Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" (, юридична адреса: Україна, 50027, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул.. Єсеніна, буд. 6А), який надалі іменується "Боржник".

За цим Договором Цесіонарій набуває право вимагати від Боржника замість Цедента належного виконання зобовязань за Договором постачання №37-СНАБ від 05.02.16р. у розмірі 30 000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 коп.) на свою користь (п.2.1. Договору цесії).

Відповідно до п.2.2. Договору цесії усі документи первинного бухгалтерського обліку та акти звіряння взаємних розрахунків, що підтверджують належне виконання Цедентом своїх зобовязань за Договором постачання №37-СНАБ від 05.02.16р. є невідємною частиною цього Договору і передаються Цедентом Цесіонарію в момент підписання Сторонами цього Договору.

Цим Договором Сторони підтверджують, що Цесіонарій повідомлений про заперечення, які існують у Боржника на момент підписання Договору і які можуть бути висунуті останнім проти вимог Цесіонарія, а також про зміст листування і переговорів між Цедентом і Боржником (п.2.3. Договору цесії).

Відповідно до п.4.1. Договору цесії цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобовязань за цим Договором.

26.07.17р. правонаступником ТОВ "Торговий Дім "Гравел" () стало Товариство з обмеженою відповідальністю "Траст Гравел" (), про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

23.12.17р. Позивачем направлено Відповідачеві повідомлення за вих. №22/01 від 22.12.17р. про укладення ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" та ПП "Щебінь України" Договору відступлення права вимоги (цесії) №20-05-17/01 від 20.05.17р. з пропозицією сплатити на користь ПП "Щебінь України" борг у розмірі 30 000,00 грн., який виник внаслідок невиконання Відповідачем умов Договору постачання.

Однак,за даними Позивача, Відповідач наведене повідомлення залишив без відповіді, борг не сплатив.

З посиланням на п. 7.2. Основного Договору, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував пеню 14 169,86 грн. за період прострочки з 24.05.16р. по 29.01.18р.

Посилаючись на ч.2 ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував 3 % річних - 1 516,00 грн. за період з 24.05.16р. по 29.01.18р. та втрати від інфляції - 6 472,66 грн. за період з травня 2016р. по грудень 2017р.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою: внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);...

Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні (ст.517 ЦК України).

Згідно зі ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позов заперечує з наведених вище підстав.

Перевіривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд частково приймає позицію й доводи Відповідача, а частково погоджується з Позивачем.

Так, Відповідачем з ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" укладено Договір поставки. В матеріалах справи наявні докази виконання ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" зобовязань у частині поставки ОСОБА_6, який прийнято представником Відповідача без заперечень, що підтверджується копіями видаткових накладних №12/03/1 від 12.03.16р. та №17/05/1 від 17.05.16р. Крім того, Відповідач частково оплатив поставлений ОСОБА_6 і, до звернення Позивачем з позовом, не звертався до постачальника товару з вимогою повернути безпідставно сплачені за товар кошти (70 000,00 грн.). Тому суд не приймає заперечення Відповідача про не доведення Позивачем факту поставки Відповідачеві товару за Договором поставки у зазначених Позивачем обстягах.

Посилання Відповідача на недодержання Цедентом і Цесіонарієм вимог щодо укладення Договору відступлення права вимоги судом не приймаються, оскільки відповідно до п.2.2. Договору цесії усі документи первинного бухгалтерського обліку та акти звіряння взаємних розрахунків, що підтверджують належне виконання Цедентом своїх зобовязань за Договором постачання є невідємною частиною цього Договору і передаються Цедентом Цесіонарію в момент підписання Сторонами цього Договору. Тобто саме в день підписання Сторонами даного Договору, відповідно до акту прийому-передачі документів від 20.05.17р. складеного ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" з ПП "Щебінь України", ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" передав, а ПП "Щебінь України" прийняв оригінали документів первинного обліку, а також акти звіряння взаємних розрахунків за Договором поставки.

Щодо повноважень особи (підписанта), судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 на час укладення Договору цесії займав посаду директора ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" до 25.07.17р., тобто до Загальних зборів учасників ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ", якими вирішено надати згоду ОСОБА_4 на відступлення належної йому частки у розмірі 100% статутного капіталу ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" на користь ОСОБА_5 та прийняти ОСОБА_5 до складу ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ", а також звільнити діючого директора ОСОБА_4 з 25.07.17р. з займаної посади (протокол №2 загальних зборів учасників). Тобто 20.05.17р. ОСОБА_4 обіймав посаду директора ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ" та мав повноваження підписання та укладення договорів від імені ТОВ "ТД "ГРАВЕЛ".

З матеріалів справи вбачається, що Договір цесії підписано однією і тією ж фізичною особою, що на думку Відповідача суперечить чинному законодавству.

Проаналізувавши норми законодавства та вивчивши матеріали справи, суд не приймає позицію Відповідача. Так, відповідно до ч.3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи. Яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи. Представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Тобто, підписуючи Договір відступлення права вимоги від імені юридичної особи, ОСОБА_4 виступав не як фізична особа, а орган управління, крім того, даний Договір укладено двома юридичними особами, керівником яких на час укладення Договору цесії був ОСОБА_4, однак даний Договір не породжує будь-яких прав та обовязків для підписанта особисто, а тому застосування ч.3 ст. 238 ЦК України до даних правовідносин неможливе. Крім того, чинним законодавством не заборонено фізичній особі одночасно виконувати обовязки керівника різних комерційних субєктів господарювання.

Не приймаються судом і заперечення Відповідача у частині відсутності у Позивача права нарахування річних та індексу інфляції на прострочену суму, оскільки відповідно до п. 1.1 Договору цесії Цедент передав Цесіонарієві право вимоги, що належить Цедентові, в результаті чого Цесіонарій стає кредитором за Договором постачання і, відповідно до ст. 625 ЦК України набуває права нарахування індексу інфляції й річних на прострочену суму.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд визнає обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, розрахунки Позивача в частині основного боргу 30 000,00 грн. та розрахунку індексу інфляції - 6 472,66 грн.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування строків спеціальної позовної давності.

Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 262 ЦК України визначено, що заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем нарахована пеня за період з 24.05.16р. по 29.01.18р., тобто більше ніж за два роки. Крім того, строк позовної давності щодо стягнення пені сплив 25.05.17р.

Крім того, за перерахунком суду 3% річних з простроченої суми становлять 1 514,95 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, до стягнення належать: 30 000,00 грн. основного боргу, 1 514,95 грн. -3 % річних, 6 472,66 грн. індексу інфляції, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного підприємства "ЩЕБІНЬ УКРАНИ" до Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" про стягнення 52 158,52 грн. боргу та штрафних санкцій за Договором №37-СНАБ від 05.02.16р. задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", 50027, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, буд. 6А (код 03341316) на користь Приватного підприємства "ЩЕБІНЬ УКРАНИ", 51934, АДРЕСА_1 (код 36981274) 30 000,00 грн. основного боргу, 1 514,95 грн. -3 % річних, 6 472,66 грн. індексу інфляції, 1 283,28 грн. судового збору

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.07.2018

Суддя С.Г. Юзіков