ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/752/18
Господарський суд Одеської області у складі судді Лічмана Л.В.,

секретар судового засідання Цісельський К.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Кочетова О.В.,

від відповідача: не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця Чейчука Дениса Миколайовича до фізичної особи-підприємця Сороки Сергія Олександровича про стягнення 59078,50 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.05.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/752/18, призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 30.05.2018 р.

Протокольними ухвалами Господарського суду Одеської області від 30.05.2018 р. відкладено розгляд справи на 18.06.2018 р., від 18.06.2018 р. - на 02.07.2018 р.

Позивач повідомлений про час і місце засідань господарського суду. Ухвали Господарського суду Одеської області, надіслані на адресу фізичної особи-підприємця Сороки Сергія Олександровича, зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулись до суду з відмітками поштової установи про закінчення терміну зберігання. З урахуванням змісту п.5 ч.6 ст.242 ГПК України та відсутності відомостей про іншу адресу відповідача він вважається належним чином повідомленим про час і місце засідань суду, тому неявка представника не перешкоджає їх проведенню.

Згідно із приписами ст.ст.233,240 ГПК України в судовому засіданні 02.07.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фізична особа-підприємець Чейчук Денис Миколайович (далі - ФОП Чейчук Д.М.) звернувся в Господарський суд Одеської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Сороки Сергія Олександровича (далі - ФОП Сорока С.О.) про стягнення заборгованості у розмірі 59078,50 грн., з яких 50562,00 грн. основного боргу, 6365,80 грн. пені, 507,00 грн. 3% річних, 977,40 грн. інфляційних нарахувань, 666,30 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, вказуючи на невиконання відповідачем умов договору про надання послуг із просування сайту у порталах пошуку від 05.09.2017 р. № 05092017/1 та неповернення сплачених йому коштів. Крім того позивач просить покласти на відповідача судовий збір за подачу позову, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, понесені представником позивача на проїзд до м. Одеси.

Обґрунтовуючи позов, ФОП Чейчук Д.М. посилається на приписи ст.ст.509,526,536,610,611,625,1048 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 24.01.2006 р. у справі № 14/130 та Вищого господарського суду України від 10.06.2008 р. у справі № 22/249, умови названого вище договору, рахунки на оплату, платіжні доручення, за якими відповідачу перераховано кошти, електронний лист ФОП Сороки С.О., згідно якого не використаними за договором залишились 12800,00 грн., претензію від 30.01.2018 р. та докази її направлення відповідачу тощо.

18.06.2018 р. ФОП Чейчуком Д.М. подано до суду клопотання про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку з поверненням відповідачем 12800,00 грн. основного боргу. Вказане клопотання господарським судом не прийнято до розгляду, оскільки його подано після початку розгляду справи по суті, що суперечить вимогам ст.46 ГПК України.

02.07.2018 р. позивачем подано до господарського суду письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що сплачена на користь відповідача сума основного боргу у розмірі 50562,00 грн. за своєю правовою суттю є авансом, неповернення якого завдало збитків згідно ст.ст.23,612 ЦК України та ст.229 ГК України, з метою відшкодування яких подано позов.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав та жодного разу не скористався наданим ст.42 ГПК України правом на участь у засіданнях суду, з огляду на що розгляд справи здійснено за наявними у ній доказами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши відповідність його доводів фактичним обставинам справи та нормам українського законодавства, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

05.09.2017 р. між ФОП Чейчуком Д.М. (Замовник) та ФОП Сорокою С.О. (Виконавець) укладено договір № 05092017/1 (Договір), згідно якого за завданням Замовника Виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги з інформатизації URL-адреси, яка належить Замовнику, з метою залучення користувачів Інтернет - осіб, які мають вільний доступ до мережі Інтернет, на умовах, передбачених цим Договором (п.1.1 Договору).

Сторони домовилися, що наданням послуг за цим Договором є створення умов, за яких сайт Замовника при введенні ключових запитів в пошукову систему, буде відображатися як можна ближче до першої сторінки або ТОП-10 результатів пошукової видачі (п.1.4 Договору).

Виконавець зобов'язується провести роботу з оптимізації сайту, за ключовими запитами, для створення необхідних умов, вказаних у п.1.4 цього Договору (п.3.1.1 Договору).

Замовник зобов'язується оплатити послуги Виконавця у порядку, розмірі та в строки, передбачені цим Договором та/або додатками до нього (п.3.3.1 Договору).

Загальна вартість цього Договору складає 50562,00 грн. без ПДВ (п.4.2 Договору).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 04.12.2017 р. (п.6.1 Договору).

Договір підписано контрагентами та скріплено печаткою Замовника.

На виконання Договору на підставі виставлених Виконавцем рахунків на оплату Замовником перераховано 50562,00 грн., доказом чого являються платіжні доручення від 06.09.2017 р. № 8404 на суму 16854,00 грн., від 17.10.2017 р. № 8911 на суму 16854,00 грн., від 14.11.2017 р. № 9353 на суму 16854,00 грн.

За посиланнями Замовника, Виконавцем не виконано умови Договору в повному обсязі, в зв'язку з чим оформлено претензією від 30.01.2018 р. про повернення грошових коштів у розмірі 50562,00 грн., залишення якої без задоволення спричинило звернення з позовною заявою в рамках провадження у даній справі.

Відповідно до ч.ч.1,2, п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Господарський суд зазначає, що, виходячи з п.6.1 Договору, останній припинив дію 04.12.2017 р., з урахуванням чого ФОП Чейчук Д.М. як Замовник, якщо він вважає, що ФОП Сорока С.О. як Виконавець неналежним чином виконав обов'язки за угодою про надання послуг, має право звернутись до суду з позовом на підставі ст.1212 ЦК України, вимагаючи повернути виконане Замовником у зобов'язанні, а саме сплачені за Договором кошти, для збереження яких не існує жодних правових підстав.

Між тим, як вбачається зі змісту письмових пояснень по справі, які надійшли від позивача до суду 02.07.2018 р., заявлена до стягнення сума основного боргу у розмірі 50562,00 грн. кваліфікована як збитки.

Частинами 1 та 2 ст.224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Враховуючи викладене, те, що кошти, отримані, проте не повернуті стороною, яка порушила договірні зобов'язання, не підпадають під визначення збитків, розкрите в ст.ст.224,225 ГК України, а є майном, набутим на підставі, яка на теперішній час відпала, у задоволенні позову суд відмовляє.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 2 ч.4 ст.129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову, витрати по сплаті судового збору за подання позову, на професійну правничу допомогу та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.129,232,233,238,240,241 ГПК України, вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання його повного тексту і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06 липня 2018 р.

Суддя Л.В. Лічман