ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018м. ДніпроСправа № 904/1308/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б. за участю секретаря судового засідання Хавіної О.С.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Сервіс", м.Кривий Ріг Дніпропетровська область

до Приватного підприємства "Технопарк КР", м.Кривий Ріг Дніпропетровська область

про стягнення 18010,22 грн.

Представники:

Від Позивача: ОСОБА_2, витяг від 22.02.2018 р., директор

Від Відповідача: представник не з'явився

Вільний слухач: ОСОБА_3, паспорт АМ100651 від 13.12.2000 р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Сервіс" (далі-Позивач) 29.03.2018 року звернулося з позовом до Приватного підприємства "Технопарк КР" (далі-Відповідач), в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь суму основної заборгованості з орендної плати у розмірі 16593,00 грн., інфляційні витрати у розмірі 1002,22 грн., 3% річних у розмірі 415,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2018р. залишено позовну заяву без руху для усунення Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Сервіс" недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо своєчасної сплати орендної плати.

14.05.18р. Відповідач подав відзив на позовну заяву, за змістом якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що підстава для нарахування плати за оренду приміщення відсутня (а.с. 92).

15.05.18р. Відповідач подав клопотання про долучення документів (арк.с. 99-102):

У судовому засіданні оголошувалася перерва з 15.05.18р. по 24.05.18р. в порядку ст. 216 ГПК України.

23.05.2018 року Позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог (арк.с. 107-109), в якій зазначає про те, що станом на 21.05.2018р. Відповідачем в добровільному порядку не здійснено погашення заборгованості, Позивач вважає за необхідне збільшити обсяг позовних вимог, оскільки розрахунок ціни позову було зроблено на день подання позовної заяви (01.03.2018р.). Також, умовами п.5.3 Договору оренди №3 від 01.12.2016р. передбачено, якщо прострочення оплати за користування об'єктом оренди становитиме більше ніж 5 (п'ять) календарних днів наймач додатково сплачує наймодавцю штраф у розмірі 60% від суми позову. Отже, Позивач просить суд стягнути з Відповідача на свою користь суму основної заборгованості з орендної плати у розмірі 22163,37 грн., інфляційні витрати у розмірі 2905,61 грн., 3% річних у розмірі 701,00 грн., штрафу у розмірі 13298,02 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн.

Заява про збільшення позовних вимог обґрунтована тим, що розрахунок ціни позову було здійснено на день подання позовної заяви, однак, оскільки в добровільному порядку відповідачем не здійснено погашення заборгованості, позивачем збільшено період нарахування 3 % річних та інфляційних втрат.

Заява прийнята до розгляду в порядку п.2 ч.2 ст.46 ГПК України.

Позивач 23.05.18р. подав відповідь на відзив (арк.с. 110-111), в якому зазначив, що викладені у відзиві обставини справи не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідачем до відзиву не надано жодного доказу, на якому ґрунтується його правова позиція щодо відсутності договірних відносин з Позивачем, так само, як і не додані докази розірвання договірних відносин з останнім.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.2018р. розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 12.06.2018 о 15 год. 00 хв.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018р. розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 18.06.2018 о 14 год. 30 хв.

08.06.2018 р. представник Відповідача надав заперечення на відповідь Позивача, в яких додатково зазначає, що Відповідач заперечує проти заяви Позивача про збільшення позовних вимог, оскільки позовні вимоги не визнає в повному обсязі та вважає їх безпідставними у зв'язку з тим, що Позивачем не надано жодних належних, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували твердження Позивача (арк.с. 124).

Також представник Відповідача 08.06.2018р. надіслав клопотання про розгляд справи за відсутністю Відповідача (арк.с. 127).

18.06.2018р. представник Позивача надав спростування заперечень Відповідача, в якому просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог вих.51/24-27 від 17 травня 2018р. (арк.с. 128-129).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 25.06.2018 року.

20.06.2018 року від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (арк. с. 141).

25.06.2018 року позивачем подано заяву про виклик свідка (арк.с. 146).

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 25.06.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

У період з 01.12.2016 року до 01.02.2018 року Приватне підприємство "Технопарк КР" (Відповідач) користувалось нежилим приміщенням, площею 18 кв.м., розташованим за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Орджонікідже,4, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Сервіс" (Позивачу), на умовах оренди за договором №3 від 01.12..2016, з розміром орендної плати 50 грн. за 1 кв.м. Зазначені обставини не спростовані Відповідачем і підтверджуються такими доказами:

- підписаними в двосторонньому порядку з посиланням на договір №3 від 01.12..2016 актом надання послуг №371 від 31.12.2016 року (арк.с.27); актом надання послуг № 27 від 31.01.2017 р. (арк.с.28); актом надання послуг № 60 від 28.02.2017 р. (арк.с. 29); актом надання послуг № 86 від 31.03.2017 р. (арк.с. 30); актом надання послуг № 96 від 28.04.2017 р. (арк.с. 31); актом надання послуг № 127 від 31.05.2017 р. (арк.с. 32); актом надання послуг № 192 від 30.06.2017 р. (арк.с.33); актом надання послуг № 301 від 31.07.2017 р. (арк.с. 34);

- умовами договору №3 від 01.12..2016, зміст якого і факт укладення якого Відповідачем не спростовано, хоча й не повернуто Позивачеві із підписом зі свого боку;

- актом звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2016-22.01.2018 року (арк.с.101);

- рахунками №27 від 01.01.2017 року, №60 від 01.02.2017, №114 від 01.03.2017 року, №128 від 01.04.2017 року (арк.с.142-145) на оплату за оренду приміщення та відшкодування комунальних послуг на підставі договору №3 від 01.12.2016 року;

- банківською випискою (арк.с.30), згідно з якою Відповідач здійснював оплату за оренду приміщення на підставі рахунків Позивача №№ 27, 60, 114, 128;

- листом Відповідача про дострокове припинення договору №3 від 01.12.2016 року (арк.с.35), який отримано позивачем 30.01.2018 року, про що свідчить відповідна відмітка на листі і що не спростовано Відповідачем шляхом подання інших доказів;

- претензією №51/24-02 від 14.02.2018 року з вимогою сплатити заборгованість в розмірі 16573,72 грн., яка залишена відповідачем без відповіді (арк.с 36-37).

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638 ЦК України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ст.639 ЦК України).

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ст.640 ЦК України).

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч.2 ст.642 ЦК України).

Так, матеріали справи доводять факт вчинення сторонами дій з укладення правочину щодо найму приміщення, із визначенням предмета найму, його площі, розміру орендної плати тощо.

Згідно зі ст.793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Факт укладення письмового договору між сторонами не заперечується Відповідачем і доводиться посиланням на нього в документах з обох сторін.

Згідно зі ст.795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Так, наявні у справі акти наданих послуг у справі свідчать про те, що з 01.12.2016 року Відповідач користувався спірним приміщенням, що було б неможливо без фактичної передачі приміщення від Позивача до Відповідача. У зв'язку з цим аргументи Відповідача про відсутність акту прийому передачі приміщення за договором судом відхиляються.

Обставини справи також свідчать про те, що, після вручення Позивачу 30.01.2018 року листа про розірвання договору, Відповідач припинив користуватися приміщенням з лютого 2018 року, що було підтверджено Позивачем в судовому засіданні. Одночасно Позивач пояснив, що через те, що Відповідач не здав приміщення і ключі від нього, Позивач опломбував спірне приміщення з метою створення перешкод Відповідачу ним скористатися.

Частиною 6 ст.762 ЦК України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги Позивача з про стягнення з Відповідача плати за користування приміщенням за період травень 2017 року -січень 2018 року, що складає 14512,50 грн.

В решті позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати суд відмовляє, оскільки фактичне користування Відповідачем спірним приміщенням і можливість цього не доведена Позивачем.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, на підставі ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано відповідачу (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) 3% річних за період 01.05.2017 року по 21.05.2018 року в розмірі 701,00грн. та інфляційні втрати в розмірі 2905,61 грн. за період з травня -2017р. - квітень 2018р.

Перевіривши розрахунок Позивача, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню на суму 415,00 грн. за період з 01.05.2017 року по 21.05.2018 року, а інфляційні втрати - частково на суму 1021,29 грн. за період травень 2017 року - квітень 2018 року.

Щодо позовних вимог про стягнення суми штрафу про стягнення 13298,02 грн. на підставі п. 5.3 Договору оренди, суд не убачає достатніх правових підстав для його стягнення з урахуванням усіх обставин справи.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Щодо заяви Позивача про виклик чергової ТОВ "ОСОБА_1 Сервіс" ОСОБА_4 як свідка, господарський суд не вбачає підстав для задоволення вищезазначеної заяви через недотримання процедури і процесуальних строків, встановлених ст.ст.80, 87-90 ГПК України для використання цих доказів під час розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, господарський суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме суми 14512,50 грн. основного боргу, суми 415,00 грн. 3% річних та 1021,29 грн. інфляційних втрат.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 176, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 СЕРВІС" (50051, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 4, ) до Приватного підприємства "Технопарк КР"(50036, м. Кривий Ріг, вул. Харцизська, 16/1, ) задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Технопарк КР" (50036, м. Кривий Ріг, вул. Харцизська, 16/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 СЕРВІС" (50051, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 4, ) 14512,50 грн. основного боргу, суми 415,00 грн. 3% річних, 1021,29 грн. інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1560,32 грн.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки та порядку, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в двадцятиденний строк з дня складення повного тексту рішення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 05.07.2018

Суддя ОСОБА_5