КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2018 р. Справа№ 925/170/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

без повідомлення учасників апеляційного провадження

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ОТП Капітал"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.04.2018 (повний текст рішення складено 03.05.2018)

у справі № 925/170/18 (суддя Кучеренко О.І.)

за позовом Черкаської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ОТП Капітал"

про стягнення збитків у сумі 33 817,30 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 Черкаська міська рада (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ОТП Капітал" про стягнення збитків у сумі 33 817,30 грн.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що після набуття права власності на нерухоме майно, відповідач ігноруючи вимоги земельного законодавства не вчиняв жодних дій щодо належного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташоване його нерухоме майно, чим порушує права позивача, як власника земельної ділянки.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.04.2018 у справі № 925/170/18 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ОТП Капітал" на користь Черкаської міської ради 33 817, 30 грн. збитків та 1 762,00 грн. судового збору.

Вищезазначене рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що перехід до відповідача права оренди, не оформленого належним чином, свідчить про використання землі без відповідних правовстановлюючих документів на землю та порушення відповідачем законодавства в частині оплати за користування земельною ділянкою.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ОТП Капітал" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі заявник вказав на те, що в діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, адже відсутня протиправна поведінка та вина відповідача в неукладенні договору оренди землі за період з 01.01.2016 по 13.09.2017, оскільки позивач всіляко ухиляється від надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2018 справу №925/170/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ОТП Капітал" на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.04.2018 у справі №925/170/18 та призначено до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України.

Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 07.07.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанії з управління активами "ОТП Капітал" набуло право власності на нерухоме майно - приміщення магазину, літера "А-2" (загальна площа складає 613,4 кв.м.), яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0631 га за адресою АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу, який укладено на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

З матеріалів справи видно, що земельна ділянка перебувала у користуванні громадянки ОСОБА_2, згідно з договором оренди земельної ділянки від 12.03.2004, укладеного з Черкаською міською радою та зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 01.04.2004 №680.

12.08.2015 згідно з актом приймання-передачі земельну ділянку, площею 0,0631 га по АДРЕСА_1 повернуто орендарю Черкаській міській раді.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав власності №79821111 від 08.02.2017 земельна ділянка площею 0,0631 га по АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній власності м. Черкаси. За цільовим призначенням дану земельну ділянку віднесено до земель житлової та громадської забудови, за функціональним використанням - до земель комерційного використання.

Місцевим господарським судом встановлено, що у 2017 році заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ОТП Капітал" про стягнення 100 747,99 грн. збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за період з 07.07.2014 по 31.12.2015.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.02.2017 у вказаному позові відмовлено. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 у справі №925/52/17, позов прокурора задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ОТП Капітал" на користь Черкаської міської ради 93704,00 грн. збитків за користування земельною ділянкою площею.

В подальшому, з метою врегулювання питання користування земельною ділянкою Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради направив відповідачу повідомлення, розрахунок збитків та проект договору відшкодування збитків за період з 01.01.2016 по 01.02.2017, тобто за час фактичного користування (неодержаного доходу) по АДРЕСА_1 на суму 18 313,00 грн. у м. Черкаси. В даному повідомленні Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради просив підписати договір відшкодування збитків і звернутися до управління земельних ресурсів та землеустрою для його реєстрації та попередив про те, що у разі не погодження на укладення запропонованого договору, питання з цього приводу буде вирішуватись на засіданні Комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам.

Відповідач підписаний договір на адресу Черкаської міської ради не направив.

В свою чергу, позивач направляв відповідачу листи: від 06.01.2017 № 97-01-25, від 27.01.2017 №415-01-25, від 24.02.2017 №756-01-25, від 14.03.2017 №984-01-25, від 21.06.2017 № 2258-01-25, від 12.07.2017№ 2586-01-25 та від 01.09.2017 №3402-1-25, у яких повідомляв про день та час проведення засідання комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам, та запрошував відповідача взяти участь у засіданні комісії.

Проте, відповідач на листи відповіді не надав та участь у засіданні комісії не прийняв.

Як вбачається з матеріалів справи, Комісією для визначення збитків власникам землі та землекористувачам і втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва у м. Черкаси складено акт від 13.09.2017 №28 -2017, яким визначено розмір збитків у вигляді неодержаного Черкаською міською радою доходу за час фактичного користування земельною ділянкою Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ОТП Капітал" за період з 01.01.2016 по 13.09.2017 у сумі 33 817,30 грн. з урахуванням сплаченого ним земельного податку в розмірі 12 730,25 грн.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №1191 від 21.11.2017 затверджено акт про визнання збитків власнику землі від 13.09.2017 №28-2017.

Пунктом 2 вказаного рішення зобов'язано боржника відшкодувати визначені збитки в повному обсязі не пізніше одного місяця після затвердження виконавчим комітетом Черкаської міської ради акту Комісії.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом положень ст. ст. 122, 123 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Аналогічна норма закріплена у ст. 16 Закону України „Про оренду землі".

Відповідно до частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Право оренди земельної ділянки, передбачене статтею 93 Земельного кодексу України та визначене, як, засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Як встановлено місцевим господарським судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ОТП Капітал" з 07.07.2014 (дата укладення договору купівлі-продажу) до часу розгляду судом цього спору здійснює користування земельною ділянкою, на якій розміщене його нерухоме майно без укладення договору оренди, як того вимагає зазначене вище законодавство, сплачуючи лише земельний податок за вказану земельну ділянку.

Так, сплата земельного податку при встановлених судом обставинах діючим законодавством не передбачена.

Пунктом 14.1.72 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що земельний податок це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів може стати підставою для звернення зацікавленої особи до суду з позовом про стягнення збитків. Якщо особа, у якої придбано нерухоме майно, використовувала земельну ділянку (на якій розміщено таке майно) на умовах оренди, то до покупця нерухомого майна переходить право оренди відповідної земельної ділянки, а не право власності. Відтак, покупець повинен укласти договір оренди такої земельної ділянки та сплачувати орендну плату. А сплата земельного податку (платниками якого є власники земельних ділянок) у такому разі є неправомірною.

Таким чином, сплачуючи земельний податок, сплата якого не передбачена при набутті права власності на об'єкт нерухомості та перехід до відповідача права оренди, не оформленого належним чином, свідчить про використання землі без відповідних правовстановлюючих документів на землю та порушення відповідачем законодавства в частині оплати за користування земельною ділянкою.

Згідно із нормами ст. ст. 152, 156, 157 Земельного кодексу України установлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового "використання земельної ділянки.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 року, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Зазначений Порядок визначає, що відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Неодержаний дохід - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Судом встановлено, що з метою визначення розміру збитків заподіяних Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ОТП Капітал", Комісією для визначення збитків власникам землі та землекористувачам і втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва у м. Черкаси складено акт про визначення збитків власнику землі від 13.09.2017 №28-2017 в якому визначено, що розмір збитків у вигляді неодержаного Черкаською міською радою доходу за період з 01.01.2016 по 13.09.2017 становить 33 817,30 грн.

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

З вказаних норм чинного законодавства вбачається, що обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, наявність порушення з боку цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дії якої спричинено збитки. Обов'язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній зв'язок між вчиненими порушеннями і збитками. Збитки є наслідком, а допущення порушення причиною.

Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв'язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що збитки, а саме ненадходження до бюджету коштів, пов'язані з не укладанням відповідачем відповідного договору оренди, отже збитки позивача знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку між діями відповідача та зменшення майнових прав позивача.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд вірно встановив, що Черкаській міській раді відповідачем завдано збитки у вигляді неодержаної орендної плати за землю.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи правову позицію Верховного Суду України у справі № 3-1160г15 та №3-210гс14, перевіривши розрахунок збитків за користування відповідачем земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за період з 01.01.2016 по 13.09.2017, погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в сумі 33 817,30 грн.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі, що позивач ухиляється від надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є безпідставне та спростовуються матеріалами справи.

Так, із наведених відповідачем доводів не вбачається, що у нього були об'єктивні перешкоди для укладення договору оренду землі, як і не вбачається, що за наслідками звернення відповідач не міг укласти договір із незалежних від його волі причин.

Таким чином, місцевий господарський суд вірно зазначив, що, оскільки права та охоронювані законом інтереси позивача за захистом якого той звернувся до суду, порушено відповідачем, тому позовні вимоги про стягнення 33 817,30 грн. підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ОТП Капітал" на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.04.2018 у справі № 925/170/18 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Черкаської області від 17.04.2018 у справі № 925/170/18 підлягає залишенню без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ОТП Капітал" на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.04.2018 у справі № 925/170/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 17.04.2018 у справі № 925/170/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на відповідача.

4. Матеріали справи №925/170/18 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 ГПК України та у строки, встановлені ст. 288 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 03.07.2018.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім