КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2018 р. Справа№ 910/150/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №21-1-22/812 від 20.03.2018 (вх. №09.1-04.1/2729/18 від 11.05.2018) Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2018

у справі №910/150/18 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ЛІГА»

про стягнення 198 160,01 грн.

за участю представників учасників справи:

від позивача - Вальченко Д.В. згідно ордера серія №357149 від 03.07.18

від відповідача - не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ЛІГА» про стягнення 198 160,01 грн згідно договору на виконання робіт №112-В-АМПУ-16 від 09.12.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2018 призначено у справі №910/150/18 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково - дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі № 910/150/18 зупинено на час проведення судової експертизи та отримання висновку експерта.

Задовольняючи клопотання про призначення експертизи, Господарський суд міста Києва, відповідно до ст. 99, 100 ГПК України, ст. ст. 853, 857 Цивільного кодексу України, умов спірного договору, дійшов висновку про призначення будівельно-технічної експертизи.

Не погодившись з даною ухвалою, позивач 22.03.2018 подав апеляційну скаргу №21-1-22/812 від 20.03.2018 (вх. №09.1-04.1/2729/18 від 11.05.2018) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2018 у справі №910/150/18, в якій просить скасувати вказану ухвалу, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права. Так, позивач зазначає, що в порушення ст. 99 ГПК України судом першої інстанції не було надано стороні можливості подати власний перелік питань, роз'яснення яких потребує висновку експерта, а також пропозицій щодо визначення експертної установи, або заперечень щодо призначення експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою №21-1-22/812 від 20.03.2018 (вх. №09.1-04.1/2729/18 від 11.05.2018) Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2018 у справі №910/150/18. Справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, згідно приписів ст. ст. 8, 12, 270 ГПК України, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач не скористався своїм правом, визначеним ч.1 ст. 263 ГПК України, та не подав суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України, не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.06.2018, згідно абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України, судова колегія дійшла висновку про необхідність розгляду даної апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Розгляд справи призначено на 04.07.2018.

Представник відповідача в судове засідання 04.07.2018 не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 128 том ІІІ).

Враховуючи те, що явка представників сторін судом обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про апеляційний перегляд даної справи.

Представник позивача в судовому засіданні 04.07.2018 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутнього представника позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Підставою звернення з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ЛІГА» 198 160,01 грн стало, за твердженнями позивача, неналежне виконання останнім умов договору №112-В-АМПУ-16 від 09.12.2016, згідно якого відповідач зобов'язався виконати передпроектні роботи з реконструкції/технічного переоснащення систем зовнішнього освітлення філій ДП «Адміністрація морських портів України», а позивач - прийняти та оплатити такі роботи в повному обсязі у порядку та на умовах, визначених цим договором. Оскільки відповідачем не було виконано вказані роботи, ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» просить повернути сплачений на виконання умов договору авансовий платіж та штрафні санкції.

Водночас, відповідач заперечуючи проти задоволення позову, вказує на належне виконання ним робіт згідно умов договору, в обґрунтування чого надано звіт виконання передпроектних робіт з реконструкції/технічного переоснащення систем зовнішнього освітлення Ренійської філії ДП «Адміністрація морських портів України» та висновки експертиз.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд, з метою встановлення правомірності заявлених вимог, а також повного, всебічного та об'єктивного розгляду спору, дійшов висновку про необхідність залучення спеціальних знань експерта задля встановлення обставин, що входять в предмет доказування у даній справі.

Зокрема, на вирішення експертного дослідження поставлено наступне питання: чи відповідають обсяги та вартість фактично виконаних робіт згідно з договором на виконання робіт №112-В-АМПУ-16 від 09.12.2016, який укладений між Державним підприємством «Адміністрацією морських портів України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ліга», з виконання передпроектних робіт з реконструкції/технічного переоснащення систем зовнішнього освітлення Ренійська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» обсягам та вартості, визначеним проектно-кошторисною документацією до договору №112-В-АМПУ-16 на виконання робіт від 09.12.2016, який укладений між Державним підприємством «Адміністрацією морських портів України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ліга»?

Згідно з ч. 2 ст. 98 ГПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

За змістом висновків рішення ЄСПЛ «Дульський проти України» від 01.06.2006 експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури.

Приймаючи до увагу ту обставину, що між сторонами існує спір щодо належного виконання відповідачем умов договору №112-В-АМПУ-16 від 09.12.2016, що входить до предмету доказування у даній справі, а також з огляду на наявність сукупності умов, визначених ст. 99 ГПК України, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом вірно встановлено необхідність призначення будівельно-технічної експертизи та залучення спеціальних знань експерта.

Доводи апелянта щодо порушення місцевим господарським судом положень ст. 99 ГПК України відхиляється судом апеляційної інстанції, виходячи із наступного.

Так, ухвалою господарського суду м. Києва від 09.01.2018 відкрито провадження у справі № 910/150/18 та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

30.01.2018 відповідачем через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва було подано відзив на позовну заяву, в якому сторона заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на фактичне виконання ним робіт у обсязі та строки, встановлені договором, а також подано клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи в порядку ст. 99 ГПК України.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.02.2018 призначено справу №910/150/18 в порядку загального позовного провадження, відкрито у справі підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 03.03.2018. Тобто судовий розгляд справи на стадії підготовчого засідання призначено майже через місяць після постановлення вищенаведеної ухвали суду.

Як зазначає позивач в апеляційній скарзі, ухвалу суду першої інстанції від 06.02.2018 ним було отримано 14 лютого 2018, зі змісту якої йому стало відомо про подане відповідачем клопотання про призначення експертизи. Водночас, названа ухвала суду згідно повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 59 том ІІІ) отримана Головним підприємством - Державним підприємством «Адміністрація морських портів України», 09.02.2018.

16.02.2018 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла письмова відповідь на відзив № 21-1-22/425 від 09.02.2018, в якій сторона підтримала позовні вимоги.

З урахуванням встановленого, судова колегія вважає, що позивач починаючи з 14.02.2018 (дата отримання ним процесуального документу) не був позбавлений можливості до дати судового засідання (03.03.2018) ознайомитися з матеріалами справи та подати свій перелік питань, роз'яснення яких, на його думку, потребує висновку експерта, визначення експертної установи та/або надати заперечення щодо призначення експертизи, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали в розумінні приписів ст. 277 ГПК України.

Посилання сторони в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги надіслане 28.02.2018 на його електронну адресу клопотання про відкладення розгляду справи відхиляється судовою колегією, оскільки матеріали справи містять лише клопотання, яке отримано судом вже після судового засідання, а з наданого апелянтом доказу надіслання електронним зв'язком заяви ідентифікувати зміст вчинення саме такої дії встановити не можливо (а.с. 115 том ІІІ). Крім того, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», місцезнаходження якого є місто Київ, вправі було направити свого представника для участі в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, доводи, які наведені скаржником в апеляційній скарзі, не приймаються судом апеляційної інстанції з огляду на те, що вони є не обґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Отже, оскільки судом обґрунтовано, із посиланням на норми ст. 99 ГПК України, призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, враховуючи, що для проведення експертного дослідження матеріали справи направляються до експертної установи, а тому у цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно скористався правом, наданим йому п. 2 ч. 1 ст. 288 ГПК України, та зупинив провадження у даній справі у зв'язку з призначенням господарським судом судової експертизи.

Водночас, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що виходячи із принципу диспозитивності господарського судочинства, місцевий господарський суд наділений виключною компетенцією щодо оцінки доказів при розгляді справи по суті, як суд першої інстанції. Така оцінка повинна ґрунтуватися на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні доказів у судовому процесі, з врахуванням сукупності всіх обставин. У випадку якщо суд приходить до висновку, що для надання оцінки певним обставинам справи необхідні спеціальні знання експерта, суд вправі призначити судову експертизу, поставивши перед ним ряд питань. При цьому, апеляційний суд не вправі втручатися у виключну компетенцію суду першої інстанції та надавати йому якісь вказівки щодо збирання чи оцінки доказів, оскільки він наділений власною компетенцією на предмет їх оцінки (переоцінки) за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення, ухваленого по суті спору.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала Господарського суду міста Києва від 03.03.2018 відповідає загальним вимогам, встановленим статтями 99, 288, 234, 236 ГПК України, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. Апеляційна скарга Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2018 підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (позивач у справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрації морських портів України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2018 у справі № 910/150/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2018 у справі № 910/150/18 залишити без змін.

3. Справу № 910/150/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова в силу вимог ст. ст. 255, 287 ГПК України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська

Повний текст постанови складено 09.07.2018