ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

27.06.2018р. Справа №905/1828/15

за скаргою від 04.05.2018р. №юро/603 Публічного акціонерного товариства "Маріупольський термічний завод", м.Маріуполь

на бездіяльність Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області при виконанні рішення суду по справі №905/1828/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м.Київ

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Маріупольський термічний завод",

м.Маріуполь

третя особа 1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Публічне акціонерне товариство "Азовзагальмаш", м.Маріуполь

третя особа 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Національний Банк України, м.Київ

третя особа 3 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м.Київ

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Головуючий суддя Г.В. Левшина

Суддя О.В. Попов

Суддя Н.В. Величко

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від ВДВС: не з'явився

від третіх осіб: не з'явились

В засіданні суду оголошувалась перерва

з 13.06.2018р. о 16.30 год. по 27.06.2018р. о 14.00 год.

02.03.2017р. рішенням господарського суду Донецької області по справі №905/1828/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м.Київ до Публічного акціонерного товариства Маріупольський термічний завод", м.Маріуполь про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №25ДС/24/102/2011-КЛТ від 25.06.2011р. задоволено частково: звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №25ДС/24/102/2011-КЛТ від 25.06.2011р., а саме на: комплекс - нежитлові будівлі цеху №36, загальною площею 31834,1 кв.м., розташованих за адресою: Донецька обл., м.Маріуполь, пл.Машинобудівників (пл.Конституції СРСР), 1, (предмет іпотеки) та що складаються з наступних об'єктів: основна будівля з прибудовами, літ. А-1, А1-1, А2-1, А3-1, А4-1, А5-1 (площа -30991,6 кв.м.) основна будівля літ. Б-1 (площа- 842,5 кв. м.), що належить на праві власності Публічному акціонерному товариству "Маріупольський термічний завод" в рахунок часткового задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" за кредитним договором №3.3ДС/24/2011-КЛТ від 25.06.2011р. в загальній сумі 60910794,93 доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ 21,768700 за 1 долар США станом на 23.06.2015р. становить еквівалент ,49 грн., у тому числі: суму заборгованості за строковим кредитом - 22618000,00 доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ станом на 23.06.2015р. становить еквівалент 492364456,60 грн., суму заборгованості за простроченим кредитом - 33342782,31 доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ станом на 23.06.2015р. становить еквівалент 725829025,27 грн., суму заборгованості по строковим процентам (по 23.06.2015р.) - 625672,64 доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ станом на 23.06.2015р. становить еквівалент 13620079,90 грн., суму заборгованості по простроченим процентам - 4324339,98 доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ станом на 23.06.2015р. становить еквівалент 94135259,72 грн. При цьому, встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою вартістю майна, що складає 33536950, 00 грн. без ПДВ, згідно звіту про оцінку майна від 26.11.2015р. Крім того, вказаним рішенням стягнуто з Публічного акціонерного товариства Маріупольський термічний завод", м.Маріуполь на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 73080 грн. 00 коп.

22.05.2017р. на виконання вищезазначеного рішення суду видано відповідні накази.

10.05.2018р. до господарського суду Донецької області надійшла скарга від 04.05.2018р. №юро/603 Публічного акціонерного товариства "Маріупольський термічний завод", м.Маріуполь на бездіяльність Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області при виконанні рішення суду по справі №905/1828/15.

Зокрема, скаржником заявлено про:

- визнання бездіяльності начальника Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області неправомірною;

- зобов'язання начальника Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області скасувати арешт з рахунку №3512, відкритого у ПАТ «ПУМБ» на ім'я ПрАТ "Маріупольський термічний завод", м.Маріуполь для можливості проведення операцій з виплати заробітної плати та перерахування супутніх податків та зборів до бюджету.

Одночасно, скаржником подана заява №юро/603 від 04.05.2018р. про поновлення строків звернення до суду із вищевказаною скаргою.

У зв'язку з відставкою судді Бойко І.А. внесено зміни до складу колегії суддів та призначено справу №905/1828/15 до розгляду у складі: головуючого судді Левшина Г.В., суддів С.С. Тарапати, Н.В. Величко.

Ухвалою суду від 11.05.2018р. викликано відповідача та Кальміуський відділ державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області для розгляду скарги від 04.05.2018р. №юро/603 Публічного акціонерного товариства "Маріупольський термічний завод", м.Маріуполь на бездіяльність Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області при виконанні рішення суду по справі №905/1828/15 у судове засідання, що відбудеться 30.05.2018 року о 14:45 год.

Листом господарського суду Донецької області від 29.05.2018р. повідомлено учасників процесу та ВДВС про ті обставини, що внаслідок знаходження головуючого судді Левшиної Г.В. на лікарняному судове засідання, призначене на 30.05.2018р., не відбудеться.

У зв'язку з виходом 04.06.2018р. судді Левшиної Г.В. з лікарняного, повідомлено сторони, ВДВС та третіх осіб про розгляд скарги в судовому засіданні 13.06.2018р. о 14.45 год.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2018р. внесено зміни до складу судової колегії з розгляду справи №905/1828/15, замість судді Тарапата С.С. призначено суддю Попова О.В.

Ухвалою від 13.06.2018р. повідомлено сторони, третіх осіб та Кальміуський відділ державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області про розгляд скарги від 04.05.2018р. №юро/603 Публічного акціонерного товариства "Маріупольський термічний завод", м.Маріуполь на бездіяльність Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області при виконанні рішення суду по справі №905/1828/15 у судовому засіданні, що відбудеться 27.06.2018 року о 14:15 год.

У відзиві на скаргу від 21.05.2018р. №54788347, що надійшов до суду 13.06.2018р., Кальміуський відділ державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області посилається на правомірність дій щодо винесення постанови про арешт коштів боржника та відсутність будь-яких правових підстав, передбачених ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» для зняття арешту. Крім того, орган стягнення заявив про розгляд скарги без участі представника.

18.06.2018р. від Публічного акціонерного товариства Маріупольський термічний завод", м.Маріуполь до суду надійшла заява про зміну предмету скарги. Зокрема, скаржником заявлено про:

- визнання постанови Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 08.12.2017р. ВП№54788347 незаконною;

- скасування арешту з рахунку №3512, відкритого у ПАТ «ПУМБ» на ім'я ПрАТ "Маріупольський термічний завод", м.Маріуполь для можливості проведення операцій з виплати заробітної плати та перерахування супутніх податків та зборів до бюджету.

Одночасно, скаржником заявлено клопотання про розгляд скарги без участі представника, за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали скарги, господарським судом встановлено наступне:

Відповідно до ст.339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно із ст.340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

При цьому, за змістом ст.341 Господарського процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Як встановлено, 27.09.2017р. Кальміуським відділом державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області постановою ВП №54788347 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 22.05.2017р. по справі №905/1828/15 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський термічний завод» судового збору в сумі 73080,00 грн.

08.12.2017р. державним виконавцем винесено постанову про арешт грошових коштів боржника, що містяться на рахунках ПАТ «Перший Український міжнародний банк», МФО 334851, ПАТ КБ «Приват Банк», МФО 335429 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 80600 грн.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Листом без номера та дати, копія якого додана до відзиву на скаргу, вказану постанову ВДВС направлено на адреси банківських установ та копію відповідачу.

Проте, відповідних доказів направлення даної постанови разом з супровідним листом до матеріалів справи не надано.

Відповідачем у доданому до скарзі клопотанні про поновлення строку на оскарження дій ВДВС факт пропуску даного строку підтверджується.

При цьому, даний строк був пропущений, за твердженням скаржника, внаслідок зупинення роботи на підприємстві та оголошення простою згідно статті 34 КЗпП та на підставі наказів генерального директора ПАТ «МТЗ» №1 від 27.10.2017р., №2 від 28.11.2017р., №3 від 18.12.2017р.

У зв'язку з викладеним відповідачем заявлене клопотання про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою.

Відповідно до ст.118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст.119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов'язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

За приписом статті 341 Господарського процесуального кодексу України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Приймаючи до уваги викладені скаржником обставини, а також враховуючи відсутність заперечень органу ДВС щодо строку оскарження постанови від 08.12.2017р., суд дійшов висновку про відновлення строку оскарження постанови Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 08.12.2017р. ВП №54788347.

Виходячи зі змісту скарги відповідача, вищевказана постанова державного виконавця від 08.12.2017р. ВП№54788347 про арешт коштів боржника є такою, що прийнята з порушенням вимог закону та підлягає скасуванню. Зокрема, за твердженням скаржника, державним виконавцем неправомірно накладено арешт на рахунок №3512, відкритий у ПАТ «ПУМБ» на ім'я ПАТ "Маріупольський термічний завод", м.Маріуполь, оскільки останній використовується боржником виключно для виплати заробітної плати та соціальних виплат.

Дослідивши матеріали скарги та інші надані документи, оцінивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга та докази за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд, на підставі приписів чинного законодавства, дійшов висновку про те, що скарга від 04.05.2018р. №юро/603 Публічного акціонерного товариства "Маріупольський термічний завод", м.Маріуполь на бездіяльність Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області при виконанні рішення суду по справі №905/1828/15 з урахуванням заяви від 18.06.2018р. задоволенню не підлягає виходячи з наступного:

Відповідно до ст.129 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Відповідно до ст.129 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є обов'язковість судового рішення.

Згідно ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За приписами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до приписів Закону України "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають, зокрема, накази, що видаються господарськими судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Заходами примусового виконання рішень згідно із ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

При цьому, за приписом ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника врегульований розділом 7 Закону України "Про виконавче провадження".

Звернення стягнення на майно боржника відповідно до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 151 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно зі ст.72 Закону України "Про виконавче провадження" на допомогу по державному соціальному страхуванню, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу інвалідам з дитинства, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам", стягнення може бути звернено тільки за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також втратою годувальника.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" втратив чинність з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці".

Відповідно до ч.2 ст.34 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

За роз'ясненнями Департаменту платіжних систем Національного банку України, викладеним у листі від 14 грудня 2010 року №25-111/2972-22535 "Щодо відкриття страхувальниками-роботодавцями окремих поточних рахунків" відповідно до Закону банк відкриває страхувальнику - роботодавцю окремий рахунок за балансовим рахунком 2604 "Цільові кошти на вимогу суб'єктів господарювання".

Згідно наявної в матеріалах справи банківської довідки №МPL-07.3/147 від 28.07.2016р. на ім'я ПАТ «МТЗ» відкриті наступні поточні рахунки у ПАТ «ПУМБ» в м.Києв:

- №3512;

- №260473734 зі спеціальним режимом використання, згідно зі статтею 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Листом від 14.12.2017р. ПАТ «ПУМБ» в м.Києв повідомлено Кальміуський ВДВС у м.Маріуполі ГТУЮ у Донецькій обл. про прийняття до виконання постанови від 08.12.2017р. ВП№54788347 та накладення арешту лише на рахунок №3512. Станом на день прийняття зазначеної постанови для її виконання коштів на рахунку було недостатньо.

Крім того, як вбачається з банківської довідки №МPL-07.3/147 від 07.02.2018р. станом на 06.02.2018р. на підставі, зокрема, постанови від 08.12.2017р. ВП№54788347 під арештом перебуває лише рахунок №3512. Примусових списань коштів зі вказаного рахунку не здійснювалось.

Як встановлено, постанова від 08.12.2017р. ВП№54788347 не містить у собі номерів рахунків відповідача, щодо коштів на яких накладається арешт, а матеріали справи не містять відомостей щодо фактичного виконання банківськими установами зазначеної постанови в частині накладення арешту на рахунок зі спеціальним режимом використання №260473734.

При цьому, згідно вимог закону у даній постанові ВДВС зазначено щодо певних застережень при накладенні арешту. Зокрема, накладено арешт на кошти відповідача крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Таким чином, фактично сам зміст оспорюваної постанови спростовує твердження відповідача щодо накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

За таких обставин, за висновками суду станом на момент винесення постанови, державний виконавець діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень.

Як наслідок, відсутні будь-які правові підстави для визнання постанови від 08.12.2017р. ВП№54788347 Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 08.12.2017р. ВП№54788347 незаконною.

Щодо вимог скаржника про зобов'язання начальника Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області скасувати арешт з рахунку №3512, відкритого у ПАТ «ПУМБ» на ім'я ПАТ "Маріупольський термічний завод", м.Маріуполь для можливості проведення операцій з виплати заробітної плати та перерахування супутніх податків та зборів до бюджету, суд виходить з наступного.

Як встановлено вище, у ПАТ «ПУМБ» в м.Києв на ім'я ПАТ "Маріупольський термічний завод", м.Маріуполь відкритий рахунок №3512, що підтверджується договором банківського рахунку №262767924 від 28.07.2016р. та банківськими довідками.

Одночасно, будь-яких відомостей від банківських установ щодо цільового призначення зазначеного рахунку матеріали справи не містять, що спростовує твердження відповідача про використання №3512 виключно для виплати заробітної плати.

При цьому, арешт накладено державним виконавцем саме у межах суми боргу на кошти на рахунку без окремого виділення та залишення поза межами суми арештованих коштів щомісячного розміру заробітної плати.

До того ж, рахунки 2600 призначені для зберігання коштів і здійснення будь-яких розрахунково-касових операцій, в тому числі виплати заробітної плати. Дані рахунки, навіть в разі виплати з цих рахунків заробітної плати, не мають особливого/спеціального статусу. Заробітна плата може виплачуватися з будь-якого, відкритого в банку поточного рахунку, з балансовим номером 2600.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За висновками суду, доказів невідповідності дій ВДВС з винесення постанови в частині арешту коштів боржника на рахунку №3512 вимогам закону до матеріалів справи не надано, судом не встановлено.

Відповідно до ч.4 п.1 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Будь-яких відомостей щодо надіслання установою банку до органу стягнення повідомлення про наявність інших, окрім №260473734, відкритих рахунків боржника зі спеціальним режимом використання, матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи висновки суду щодо законності дій ВДВС при винесення постанови про арешт коштів боржника від 08.12.2017р. ВП№54788347, скарга від 04.05.2018р. №юро/603 (з урахуванням заяви, що надійшла до суду 18.06.2018р.) Публічного акціонерного товариства "Маріупольський термічний завод", м.Маріуполь щодо виконання судового рішення по справі №905/1828/15 підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.118, 119, 234, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити Публічному акціонерному товариству "Маріупольський термічний завод", м.Маріуполь строк на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області при виконанні рішення суду по справі №905/1828/15.

Відмовити у задоволенні скарги від 04.05.2018р. №юро/603 (з урахуванням заяви, що надійшла до суду 18.06.2018р.) Публічного акціонерного товариства "Маріупольський термічний завод", м.Маріуполь щодо виконання судового рішення по справі №905/1828/15.

В судовому засіданні 27.06.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали підписано 27.06.2018р.

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Головуючий суддя Г.В. Левшина

Суддя Н.В. Величко

Суддя О.В. Попов