ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2018р. справа №905/2788/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів Попков Д.О. Стойка О.В., Чернота Л.Ф.
секретар судового засідання Акімова К.К.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», м. Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
ухваленого 03.04.2018р. (повний текст підписано 04.04.2018р.) у м. Харкові
по справі №905/2788/17 (суддя Лейба М.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-Лідер», м.Маріуполь Донецької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», м. Маріуполь Донецької області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачаОСОБА_5, м. Маріуполь Донецької області
про стягнення 35592,67грн.

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-Лідер», м. Маріуполь Донецької області (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», м. Маріуполь Донецької області (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки №1 від 21.02.2017р. в частині сплати вартості поставленого товару в розмірі 242035,14грн.

2. В ході розгляду справи Позивач своєю заявою (а.с.27) зменшив розмір позовних вимог, остаточно вимагаючи стягнення з Відповідача 35592,67грн.

3. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.12.2017р. у справі №905/2788/17 вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

4. Ухвалою суду від 22.01.2018р., залучено до участі у справі №905/2788/17 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача - ОСОБА_5.

5. Рішенням Господарського суду Донецької області від 03.04.2018р. у справі №905/2788/17 остаточні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-Лідер» (з урахуванням заяви про їх зменшення) були задоволені в повному обсязі - стягнуто з Відповідача на користь Позивача 35592,67грн. заборгованості.

6. Рішення місцевого суду було обґрунтоване доведеністю матеріалами справи факту нездійснення Відповідачем повної оплати за отриманий від Позивача товар за договором поставки №1 від 21.02.2017р.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

7. Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 03.04.2018р. у справі №905/2788/17 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

8. Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає:

- залишення судом поза увагою факту, що а ні договір поставки №1 від 21.02.2017р., а ні специфікації №1 та №2 до нього не містили такої істотної умови як «якість», що, своєю чергою, свідчить про неузгодження сторонами всіх істотних умов договору, наслідком чого є визнання його (договору) неукладеним;

- неврахування судом невиконання Продавцем свого обов'язку з направлення рахунків Покупцеві по кожній окремій партії товару, що в контексті п.4.2 договору поставки №1 від 21.02.2017р., свідчить про ненастання обов'язку у Відповідача з оплати отриманого товару;

- безпідставне залишення поза увагою тієї обставини, що податкові накладні підтверджують оплату податків із зазначенням суми, але не можуть виступати належним підтвердженням факту поставок товарів відповідно до ст.76 Господарського процесуального кодексу України;

- залишення місцевим судом поза увагою надання Позивачем до суду товарно-транспортних накладних, що складених з порушенням та які не можуть свідчити про реальність здійснення поставки.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Позивача:

9. Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-Лідер» та залученою третьою особою в межах визначеного апеляційним судом строку, в порядку ст.ст.262, 263 Господарського процесуального кодексу України, відзив на апеляційну скаргу подано не було.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

10. Відповідно до ч.1 ст.253 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції у господарських справах є апеляційний господарський суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

11. Указом Президента України №454/217 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» (набрання чинності 16.01.2018р. з публікацією в Офіційному віснику України №5 за 2018р.) постановлено ліквідувати, у тому числі Донецький апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

12. Згідно з п.3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Наразі, відповідної публікації про початок роботи Східного апеляційного господарського суду на момент прийняття цієї постанови здійснено не було.

13. У відповідності до вимог ст.32 Господарського процесуального кодексу України та протоколом автоматизованого розподілу від 12.03.2018р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Радіонова О.О.

14. Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 25.05.2018р., враховуючи приписи ч.10 ст.32 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з перебування судді Радіонової О.О. на лікарняному, її у складі колегії було замінено на суддю Черноту Л.Ф.

15. Враховуючи викладене в п.п.10-14 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Донецького апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Чернота Л.Ф, Стойка О.В. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

16. Ухвалою від 25.05.2018р. зазначена судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №905/2788/17, а ухвалою від 12.06.2018р. призначила розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» в порядку письмового провадження в світлі приписів ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (враховуючи прийняту судом заяву про зменшення розміру позовних виомг), враховуючи, що відповідного клопотання від учасників справи не надходило, а судова колегія з власною ініціативи не вбачає необхідності розгляду означеної апеляційної скарги з повідомленням учасників справи. Учасники справи були повідомлені про розгляд означеної апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

17. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядаєтьсяза наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

18. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 21.02.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-Лідер» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» (Покупець) укладено договір поставки №1 (договір - а.с.а.с.30,31 т.1), відповідно до п.1.1 якого, Постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених даним договором поставити і передати у власність товар, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах договору.

Згідно з п.2.1 договору, предметом останнього є будматеріали, що поставляються Покупцю партіями (пп.2.2.1 п.2.2 договору)

19. Своєю чергою, відповідно до пп.2.2.2 п.2.2 договору, загальний обсяг товару визначається специфікацією, яка є невід'ємною частиною договору.

Крім того, сторони погодили, що кожна партія товару, визначається заявкою, в якій зазначається: найменування товару, кількість, що повинна поставлятися в конкретній партії, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) за фракціями (пп.2.2.3 п.2.2).

20. Відповідно до п.2.3 договору, якість та комплектність товару, що поставляється, повинна відповідати ДСТУ БВ 2.7.-75-98. Підтвердження якості товару є сертифікат.

21. Розділом 3 договору, передбачено, що:

- на кожну партію товару Покупець не пізніше ніж за п'ять днів до бажаного моменту поставки повинен надати для узгодження Постачальнику заявку на чергову партію товару;

- партія товару, що узгоджена відповідною заявкою повинна бути поставлена Покупцю не пізніше 20 днів з моменту оплати цієї партії товару;

- постачання здійснюється автотранспортом Постачальника;

- перехід права власності відбувається в момент поставки відповідної партії товару, що оформлюється видатковою накладною;

- пункт постачання товару за цим договором визначається Покупцем у наданій згідно з п.3.1. цього договору заявці на отримання товару.

22. У п.п.4.1., 4.2 договору сторони погодили, що вартість товару, який поставляється згідно з цим договором, визначається в специфікації (додаток №1). Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється Покупцем в безготівковому порядку протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з моменту направлення постачальником відповідного рахунку Покупцю на оплату чергової партії товару.

23. Як було зазначено в п.п.7.1, 7.2 договору, останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, якщо будь-яка із сторін не заявить про його розірвання протягом 30 (тридцяти) робочих днів до закінчення терміну його дії.

24. На виконання п.2.2 договору, сторонами було підписано специфікацію №1 від 21.02.2017р. на загальну суму 190800,00грн. (а.с.18 т.1) та специфікацію №2 від 01.07.2017р. на загальну суму 556740,00грн. (а.с.17 т.1).

25. Як було встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, Позивачем у власність Відповідачу було поставлено товар на загальну суму 242040,39грн., що підтверджується видатковими накладними (а.с.а.с.11-14 т.1): №98 від 23.10.2017р. на суму 25953,86грн., №100 від 27.10.2017р. на суму 13063,68грн., №101 від 28.10.2017р. на суму 6072,58грн., №102 від 30.10.2017р. на суму 25804,18грн., №104 від 20.10.2017р. на суму 64050,00грн., №105 від 23.10.2017р. на суму 14700,00грн., №106 від 27.10.2017р. на суму 77520,00грн., №107 від 30.10.2017р. на суму 14876,09грн.

Означені видаткові накладні були підписані представником Відповідача - диспетчером з відпуску готової продукції ОСОБА_7 (довіреність №113 від 01.10.2017р. (а.с.154 т.1), - без заперечень та зауважень. При цьому, вказані видаткові накладні містять посилання як на сам договір, так і на рахунки №50 від 06.10.2017р., №51 від 10.10.2017р., №52 від 10.10.2017р. (а.с.а.с.38-40 т.1). Означені рахунки були отримані на той час директором Відповідача - ОСОБА_5

Крім цього, Позивачем до матеріалів справи було залучено копії товарно-транспортних накладних (а.с.а.с.155-161 т.1), на яких вибірково стоїть відбиток печатки Відповідача.

26. На підставі вищевказаних видаткових накладних Позивачем складено відповідні податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, копії яких містяться в матеріалах справи. (а.с.а.с.41-49 т.1)

27. Проте, всупереч умовам договору, Відповідачем оплата за отриманий товар була здійснена не в повному обсязі. Так, 27.11.2017р. Позивач звернувся до Відповідача з претензійним листом вих. №39 від 27.11.2017р. (а.с.34 т.1), з вимогами щодо сплати заборгованості, зокрема за договором №1 від 21.02.2017р. в сумі 35592,67грн. Означена сума заборгованості, що і є предметом позову, з боку Відповідача підтверджена листом вих.№120 від 27.11.2017р. та підписаним актом звіряння взаємних розрахунків за період 01.11.2017р. - 27.11.2017р. (а.с.а.с.35,36 т.1)

28. Також, факт отримання товару за договором поставки №1 від 21.02.2017р. та частковість його оплати було підтверджено письмовими поясненнями (а.с.169 т.1) Третьої особи - ОСОБА_5, що на час підписання означеного договору поставки був керівником Відповідача.

29. Своєю чергою, за твердженнями диспетчера по відпуску готової продукції - ОСОБА_7, які були викладені в заяві свідка (а.с.206 т.1), в неї відсутні повноваження на отримання товарно-матеріальних цінностей від будь-яких підприємств, а документи підписувалися без фактичного приймання товару на прохання ОСОБА_5

30. Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів законодавства, що регулюють відносини з поставки (купівлі-продажу).

VІ. Оцінка апеляційного суду:

31. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб'єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

32. Сутність розглядуваного спору полягає у застосуванні до Відповідача наслідків порушення (прострочення у виконанні) грошових зобов'язань з оплати поставленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-Лідер» товару за видатковими накладними №98 від 23.10.2017р., №100 від 27.10.2017р., №101 від 28.10.2017р., №102 від 30.10.2017р., №104 від 20.10.2017р., №105 від 23.10.2017р., №106 від 27.10.2017р., №107 від 30.10.2017р.

33. Беручи до уваги правову природу укладеного договору поставки №1 від 21.02.2017р., кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

34. Беручи до уваги встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та не спростовану в межах цієї справи в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов'язків сторін.

35. Як встановлено ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, ст.655, ч.1ст.691 Цивільного кодексу України, Покупець зобов'язаний сплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу. Означений обов'язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки. Наразі, отримання цих коштів в межах таких зобов'язань і є приналежним і захищуваним у розглядуваній справі у розумінні ст.5 Господарського процесуального кодексу України та ст.15 Цивільного кодексу України правом Позивача, примушення Відповідача до виконання обов'язку щодо якого - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого з боку останнього.

36. Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

37. Заперечення Скаржником відсутності факту простроченого спірного грошового зобов'язання перед Позивачем, колегією суддів відхиляється з огляду на наступне:

37.1. Зауваження Відповідача відносно не укладення договору, не приймаються судовою колегією, оскільки визнання договору неукладеним може мати місце лише на стадії його укладення, якщо сторони не досягли згоди по всім істотним його умовам, а не за наслідком його виконання, що також вбачається з правової позиції Верховного суду України, викладеної, зокрема, в постанові у справі №3-58гс11 від 25.06.2011р. та у справі №3-502гс15 від 23.09.2015р., а також постановах Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №926/2420/17 від 10.04.2018р. та у справі №910/9915/17 від 25.04.2018р. В цьому випадку, матеріали, що містяться в справі, вказують на здійснення сторонами дій з майнового обігу (поставка та часткова оплата товару) в межах договору, що виключає висновок про його неукладеність.

37.2. Видаткові накладні, що були підписані без зауважень уповноваженим представником Відповідача, по відношенні до всього обсягу первісної суми позову, містять посилання на відповідні рахунки, що в сукупності з самими рахунками з відмітками про отримання, спростовують твердження Скаржника про невиконання Постачальником обов'язку з направлення рахунків.

37.3. Крім цього, фракція щебеню, вказана у видаткових накладних, в повній мірі відповідає умовам договору, оскільки:

- фракція відображає граничні розміри кожного з каменя в масі щебеню, а відтак параметри поставленого щебеню фракцією 5-10мм, охоплюється вимогами специфікацій (5-20мм. та 10-22мм.);

- накладні не містять будь-яких зауважень відносно якості поставленого товару, так само як і матеріали справи не містять ніяких доказів реалізації Покупцем прав, передбачених ст.ст.672, 678 Цивільного кодексу України.

37.4. Відомості, що були викладені в наданих актах звірки взаєморозрахунків, Відповідачем не спростовані та кореспондуються як з первинними документами (видаткові накладні), так і відомостями податкового обліку (податкові накладні). При цьому матеріали справи не містять будь-яких доказів, що свідчили про зауваження (відмову/коригування) Покупцем податкового кредиту з ПДВ, сформованого внаслідок розглядуваних поставок товару.

37.5. Посилання на здійснення попереднім директором Відповідача протиправних діянь проти Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-Лідер», які були б підставою для визначення достовірності залучених до справи документів, підтверджуючих заборгованість - безпідставні в світлі положень ст.62 Конституції України, на що справедливо вказував суд першої інстанції, відмічаючи відсутність чинного звинувачувального вироку суду, яким були б встановлені відповідні факти. Факт включення заяви Відповідача в ЄРДР за №0000096 від 16.01.2018р. ніяким чином не спростовує цього висновку суду. Згадування Скаржником провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азвобуд -Лідер» про признання недійсним договору купівлі-продажу взагалі не має відношення до розглядуваного спору, оскільки вказана обставина не відповідає критеріям, встановленим ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України.

37.6. Господарська операція поставки, стягнення заборгованості за якою є предметом вимог, підтверджена належним чином видатковими накладними, тоді як згадувані Скаржником товарно-транспортні накладні є доказом перевезення, надання/не надання послуг, які не мають безпосереднього відношення до спору.

При цьому, свідчення диспетчера по відпуску готової продукції ОСОБА_7 щодо кола своїх повноважень в аспекті питання правомірності участі в прийнятті товару не підтверджені за матеріалами справи відповідною посадовою інструкцією, а в частині факту прийняття товару не узгоджуються із наявними видатковими накладними, що унеможливлює врахування таких свідчень відповідно до ч.2 ст.87 Господарського процесуального кодексу України.

38. Враховуючи викладене в п.37 цієї постанови, Відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення повного розрахунку за поставлений товар відповідно до видаткових накладних №98 від 23.10.2017р., №100 від 27.10.2017р., №101 від 28.10.2017р., №102 від 30.10.2017р., №104 від 20.10.2017р., №105 від 23.10.2017р., №106 від 27.10.2017р., №107 від 30.10.2017р. в сумі 35592,67грн. на умовах передбачених п.4.2 укладеного договору (протягом 15 календарних днів з моменту направлення постачальником відповідного рахунку Покупцю на оплату чергової партії товару). Нездійснення такого розрахунку є порушенням відповідного грошового зобов'язання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважає таким, що прострочив виконання такого грошового зобов'язання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу, що зумовлює правомірність позовних вимог у світлі приписів ст.625 Цивільного кодексу України.

39. Оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

40. За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», м. Маріуполь Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 03.04.2018р. (повний текст підписано 04.04.2018р.) у справі №905/2788/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 03.04.2018р. (повний текст підписано 04.04.2018р.) у справі №905/2788/17 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», м. Маріуполь Донецької області.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.07.2018р.

Головуючий, суддя-доповідач: Д.О. Попков

Судді: О.В. Стойка

Л.Ф. Чернота

Надрук. 5 примірн.: 1,2 - сторонам, 3-третій особі; 4-у справу, 5- ГСДО

Надіслано судом до ЄДРСР - 09.07.2018р.