ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 5023/7064/11

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Жуков С.В., Погребняк В.Я.

за участі секретаря судового засідання Кононенко Н.Б.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк",

боржник - Корпорація "Співдружність Комп",

представник - Михайлова В.В. (довіреність від 17.01.2018),

ліквідатор - арбітражний керуючий Мегеря Артур Валерійович,

представник - Михайлова В.В. (довіреність від 06.07.2017),

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс",

представник - Хоменко С.І. (довіреність від 29.12.2017),

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк",

представник - Карнів О.Я. (довіреність від 28.12.2017)

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс"

на постанову Харківського апеляційного господарського суду (про перегляд ухвали Господарського суду Харківської області від 21.12.2017 про заміну Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінактив" на Товариство з додатковою відповідальністю "Гармонія", а Товариства з додатковою відповідальністю "Гармонія" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс")

від 08.02.2018

у складі колегії суддів: Крестьянінов О.О. (головуючий), Фоміна В.О., Шевель О.В.

у справі №5023/7064/11

за заявою Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

про банкрутство Корпорації "Співдружність Комп"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 07.03.2018, через Харківський апеляційний господарський суд, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою від 07.03.2018 на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 у справі №5023/7064/11, прийняту за результатом апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Харківської області від 21.12.2017 (про заміну Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінактив" на Товариство з додатковою відповідальністю "Гармонія", а Товариства з додатковою відповідальністю "Гармонія" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс") в порядку статей 286, 288 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017 (далі - ГПК України) та клопотало про поновлення строку на касаційне оскарження.

2. 11.04.2018, за наслідком проведеного автоматизованого розподілу справи, оформленого протоколом від 29.03.2018, колегією суддів: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 (про перегляд ухвали Господарського суду Харківської області від 21.12.2017 про заміну Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінактив" на Товариство з додатковою відповідальністю "Гармонія", а Товариства з додатковою відповідальністю "Гармонія" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс") та призначено її розгляд на 05.06.2018 о 09 год. 45 хв.

3. У зв'язку з відпусткою судді Пєскова В.Г. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №5023/7064/11 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Жуков С.В., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2018; ухвалою від 04.06.2018 зазначеною колегією суддів касаційну скаргу прийнято до провадження та ухвалено здійснити її розгляд у судовому засіданні 05.06.2018 о 09 год. 45 хв., призначеному ухвалою Суду від 11.04.2018.

4. Ліквідатор - арбітражний керуючий Мегеря Артур Валерійович та Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" надали відзиви на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс".

5. На розгляд касаційного суду винесено проблему застосування положень статей 512, 514 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 34, 43 ГПК України в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991, статей 73, 74, 86, 269 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції та прийняте ним рішення

6. Провадження у справі №5023/7064/11 про банкрутство Корпорації "Співдружність Комп" (далі - боржник), порушене ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.08.2011 за заявою Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (далі - ПАТ "ВТБ Банк", ініціюючий кредитор) за загальною процедурою відповідно до Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013, введено процедуру розпорядження майном боржника.

7. Ухвалою підготовчого засідання від 12.09.2011 визнано розмір вимог ініціюючого кредитора (ПАТ "ВТБ Банк") на суму 241 800 719, 46 грн. з яких: 183 092 910 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 32 539 678, 89 грн. - прострочена заборгованість зі сплати процентів; 16 936 094, 18 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 2 258 196, 78 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 6 387 307, 37 грн. - 3% річних за весь час прострочення плати кредиту; 558 296, 25 грн. - 3% річних за весь час прострочення плати процентів; 2 500 грн. - штраф за невиконання умов кредитного договору; 25 500 грн. - державного мита; 236 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

8. Ухвалою попереднього засідання місцевого суду від 05.03.2012 затверджено реєстр вимог кредиторів Корпорації "Співдружність Комп" до якого, зокрема, включено вимоги ПАТ "ВТБ Банк", а саме основний борг - 451 606 196, 44 грн. (четверта черга задоволення); неустойка (пеня, штраф) - 31 955 595, 96 грн. (шоста черга задоволення); витрати пов`язані з провадженням у справі про банкрутство - 125 грн. (перша черга задоволення), окремо внесено до реєстру вимоги, які забезпечені заставою майна боржника, зокрема, ПАТ "ВТБ Банк" в розмірі 286 457 061, 27 грн. (перша черга задоволення).

9. Постановою Господарського суду Харківської області від 14.05.2012 визнано Корпорацію "Співдружність Комп" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Севостьянова Є.В.

10. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.03.2013 припинено повноваження ліквідатора Корпорацїі "Співдружність Комп" - арбітражного керуючого Севостьянова Є.В., призначено ліквідатором Корпорації "Співдружність Комп" арбітражного керуючого Мегерю Артура Валерійовича.

11. 03.02.2017 від ПАТ "ВТБ Банк" надійшла заява від 31.01.2017 (з урахуванням уточнення від 28.03.2017) про заміну кредитора у справі №5023/7064/11 про банкрутство Корпорація "Співдружність Комп", а саме заміну ПАТ "ВТБ Банк" його правонаступником - ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" на суму кредиторських вимог в розмірі 451 606 196, 44 грн. основного боргу (четверта черга задоволення), 31 955 595, 96 грн. неустойки (пеня, штраф - шоста черга).

12. 28.03.2017 ТОВ "Кредо Солюшнс" звернулося із заявою про заміну кредитора у справі, в якій просило здійснити заміну конкурсного кредитора ПАТ "ВТБ Банк" на кредитора ТОВ "Кредо Солюшнс" у справі №5023/7064/11 про банкрутство Корпорації "Співдружність Комп" та внести до реєстру кредиторів, затвердженого ухвалою місцевого суду від 05.03.2012, відомості про часткову заміну кредитора ПАТ "ВТБ Банк" на кредитора ТОВ "Кредо Солюшнс".

13. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.12.2017, з урахуванням ухвали місцевого суду від 03.01.2018 про виправлення описки, відмовлено ліквідатору у задоволенні клопотання про витребування документів, задоволено заяву ПАТ "ВТБ Банк" (вх. №3570 від 03.02.2017) про заміну кредитора, замінено ПАТ "ВТБ Банк" його правонаступником - ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" в розмірі 451 606 196, 44 грн. основного боргу (четверта черга), 31 955 595, 96 грн. неустойки (шоста черга).

13.1. Судом встановлено, що 28.12.2016 між ПАТ "ВТБ Банк" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" (новий кредитор) укладено договори №28/12/2016/КБ/1 (далі - договір-1) та №28/12/2016/КБ/2 (далі - договір-2) про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитними договорами та прав вимоги за договорами забезпечення, відповідно до яких ПАТ "ВТБ Банк" передає ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" своє право вимоги до боржників, в тому числі за договорами про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/167к-08 від 10.06.2008, укладений з ТОВ "Інтер-Авто", та №100.2.3-01/137к-08 від 26.05.2008, укладений з ПП "РС-Центр", а ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" набуває зазначені права вимоги та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги ціну договору в порядку та строки, встановлені цими договорами. Одночасно з укладенням даного договору первісний кредитор та новий кредитор укладають договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами від 10.06.2008 (пункт 3.1.4 Договорів), однак, такий договір сторонами укладений не був; 28.12.2016 між сторонами відбувся повний розрахунок за договорами та складено акти приймання-передачі права вимоги та документації до договорів відступлення права вимоги.

13.2. 28.12.2016 між ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" (первісний кредитор) та ТДВ "Гармонія" (новий кредитор) укладено договори №28/12/2016/1 та №28/12/2016/2 про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитними договорами та прав вимоги за договорами забезпечення, відповідно умов яких ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" передає ТДВ "Гармонія" своє право вимоги до боржників, в тому числі за договорами про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/167к-08 від 10.06.2008 (укладений з ТОВ "Інтер-Авто") та №100.2.3-01/137к-08 від 26.05.2008 (укладений з ПП "РС-Центр"), а ТДВ "Гармонія" набуває права вимоги та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги ціну договору в порядку та строки, встановлені цими договорами.

13.3. 15.03.2017 між ТДВ "Гармонія" (первісний кредитор) та ТОВ "Кредо Солюшнс" (новий кредитор) укладено договори №15/03/2017/1 та №15/03/2017/2 про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитними договорами та прав вимоги за договорами забезпечення, відповідно умов яких ТДВ "Гармонія" передає ТОВ "Кредо Солюшнс" своє право вимоги до боржників, в тому числі за договорами про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/167к-08 від 10.06.2008 (укладений з ТОВ "Інтер-Авто") та №100.2.3-01/137к-08 від 26.05.2008 (укладений з ПП "РС-Центр"), а ТОВ "Кредо Солюшнс" набуває зазначені права вимоги та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги ціну договору в порядку та строки, встановлені цими договорами.

13.4. Судом встановлено, що відповідно до пунктів 3.1.3 договорів, право вимоги переходить до нового кредитора з моменту зарахування коштів відповідно до ціни договору на рахунок первісного кредитора, зазначений пунктом 12 цих договорів, після чого новий кредитор набуває прав вимоги до боржника щодо його заборгованості за кредитними договорами, про що між первісним кредитором та новим кредитором в день зарахування коштів на рахунок первісного кредитора складається акт приймання-передачі права вимоги, що є невід'ємною частиною цього договору, та передаються первісні документи.

13.5. Судом встановлено, що 28.12.2016 ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" здійснено оплату за набуття прав вимоги та 28.12.2016 ТДВ "Гармонія" оплатило ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" за набуте ним право вимоги, а 17.03.2017 ТОВ "Кредо Солюшнс" здійснило оплату ТДВ "Гармонія" за набуте ним право вимоги. Усі сторони підписали акти приймання-передачі права вимоги та документації до договорів відступлення права вимоги.

14. Суд першої інстанції, врахувавши проведену ухвалою від 21.12.2017 заміну ПАТ "ВТБ Банк" на нового кредитора ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" на підставі статей 512, 516 ЦК України, статті 52 ГПК України, дійшов висновку про обґрунтованість заяви ТОВ "Кредо Солюшнс", задовольнив її та замінив ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" на ТДВ "Гармонія", а ТДВ "Гармонія" на ТОВ "Кредо Солюшнс", не зазначивши при цьому в резолютивній частині розміру та черговості вимог нового кредитора, які ним набуто, та мають бути відображені у реєстрі вимог кредиторів за новим кредитором ТОВ "Кредо Солюшнс".

Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови

15. Арбітражний керуючий Мегеря А.В., не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.12.2017 у справі №5023/7064/11 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Кредо Солюшнс" про заміну кредитора у справі про банкрутство. В апеляційній скарзі заявник також заявив клопотання про прийняття додаткових доказів, які не були подані суду першої інстанції, з обґрунтуванням причин, що не залежали від нього.

16. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу арбітражний керуючий Мегеря А.В. зазначав, що суд першої інстанції порушив приписи статті 514 ЦК України, статті 36 Закону України "Про іпотеку", статті 52 ГПК України щодо правомірності заміни кредитора, не дослідивши при цьому того факту, що грошові вимоги ПАТ "ВТБ Банк" щодо невиконання умов кредитного договору №100.2.3-01/137к-08 від 26.05.2008 є припиненими внаслідок добровільної передачі банку предмета застави; аргументував, що місцевим судом не надано належної оцінки доказам, які б підтверджували весь ланцюг правонаступництва (від ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" до ТДВ "Гармонія", а далі до ТОВ "Кредо Солюшнс"); в порушення статті 74 ГПК України та статті 517 ЦК України не дослідив оригіналів договорів про відступлення права вимоги між кредиторами, обсягу актів приймання-передачі документації та документів, які були за ними передані, та доказів проведення оплати за відступлені права вимоги, що має значення для визначення моменту переходу прав вимоги.

17. 08.02.2018 постановою Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу арбітражного керуючого Мегері А.В. задоволено, ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.12.2017 у справі №5023/7064/11 скасовано, відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Кредо Солюшнс" про заміну кредитора.

18. Постановою апеляційного суду від 08.02.2018 скасовано ухвалу Господарського суду 21.12.2017 та відмовлено у задоволенні заяви про заміну кредитора ПАТ "ВТБ Банк" на ТОВ "Кредо Солюшнс".

18.1. Апеляційним судом встановлено, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 скасовано ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.12.2017, якою замінено ПАТ "ВТБ Банк" його правонаступником - ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" в розмірі 451 606 196, 44 грн. основного боргу (четверта черга), 31 955 595, 96 грн. неустойки (шоста черга) та відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "ВТБ Банк" про заміну кредитора. При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що у нового кредитора ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" не було необхідної правоздатності на здійснення валютних операцій і останнє не могло приймати на себе права та обов'язки первісного кредитора (ПАТ "ВТБ Банк") за договорами про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/167к-08 від 10.06.2008 (укладеним з ТОВ "Інтер-Авто") та №100.2.3-01/137к-08 від 26.05.2008 (укладеним з ПП "РС-Центр"). Враховуючи встановлену судом відсутність у ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" прав кредитора у зазначеному зобов'язанні, останнє не мало права передавати його наступному "кредитору" - ТДВ "Гармонія", а відповідно ТДВ "Гармонія" - ТОВ "Кредо Солюшнс".

18.2. Апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки вимоги ПАТ "ВТБ Банк" до Корпорації "Співдружність Комп" ґрунтувалися на зобов'язаннях, які виникли за договорами про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/167к-08 від 10.06.2008 (укладений з ТОВ "Інтер-Авто") та №100.2.3-01/137к-08 від 26.05.2008 (укладений з ПП "РС-Центр"), були забезпечені заставою основних засобів за договорами застави основних засобів за договорами №100.2.3-01/147з-08 від 27.05.2008 та №100.2.3-01/147з-08 від 27.05.2008 та іпотечним договором від 26.05.2008, який був нотаріально посвідчений, однак, новим кредитором не надано договорів відступлення предметів застави та іпотеки, то новим кредитором не надано достатніх доказів переходу до нього прав вимоги від первісного кредитора, оскільки боржник у справі про банкрутство не отримував спірних кредитів, а був тільки майновим поручителем третіх осіб за такими кредитами.

18.3. Апеляційний суд зазначив, що зазначені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, проте мали б істотне значення для з'ясування обсягу прав та обов'язків, які перейшли до нового кредитора, оскільки відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, дана справа про банкрутство триває з 19.08.2011, вимоги ПАТ "ВТБ Банк" визнавалися частково як такі, що є вимогами до майнового поручителя, що не виключає можливості їх задоволення одержувачем кредиту, поручителями. Отже, новий кредитор зобов'язаний надати суду докази дійсності набутих ним вимог, що зобов'язує суди перевірити документи, які передаються новому кредитору в обґрунтування дійсності відступлених вимог, чого в даному випадку кредитором ТОВ "Кредо Солюшнс" документально підтверджено не було.

18.4. Аналізуючи доводи ліквідатора про те, що зобов'язання за договором №100.2.3-01/137к-08 від 26.05.2008 було припинено шляхом передачі у власність банку іпотечного майна, у зв'язку з чим припинилися не тільки зобов'язання за договором іпотеки, а й основне зобов'язання, тобто ПАТ "ВТБ Банк" відступив вимоги за договором №100.2.3-01/137к-08, зобов'язання за яким було припинено, з посиланням на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.07.2013 у справі №18/2186/12 та інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, апеляційний суд зауважив, з огляду на те, що ліквідатором не доведено неможливість подання таких доказів до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього, тому в силу приписів частини 3 статті 269 ГПК України, суд не вважає обґрунтованим клопотання ліквідатора про прийняття таких додаткових доказів, в той же час це не позбавляє учасників процесу посилатися на відомості з відповідних державних реєстрів як на обставини, які не потребують доказування в силу частини 3 статті 75 ГПК України, якщо такі будуть визнані судом загальновідомими та приймаються ним до уваги.

18.5. Апеляційний суд прийняв до уваги доводи ліквідатора про ненадання первісним та новими кредиторами в порушення статті 74 ГПК України та статті 517 ЦК України оригіналів та належним чином засвідчених копій первинних документів щодо спірних правовідносин, з огляду на те, що матеріалами справи, а саме протоколами судових засідань 08.06.2017 та 21.11.2017 та ухвалами Господарського суду Харківської області від 30.03.2017, 08.06.2017 та 21.12.2017 не підтверджується огляду оригіналів документів, які підтверджують обставини правонаступництва грошових вимог на предмет дійсності переданих зобов'язань, відхилення клопотання ліквідатора про витребування зазначених оригіналів документів для огляду, як складової частини актів приймання-передачі грошових вимог, що підтверджують обставини сингулярного правонаступництва, а тому така ухвала суду не може вважатися обгрунтованою.

18.6. Досліджуючи умови договорів №28/12/2016/1 та №28/12/2016/2 від 28.12.2016, укладених між ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" (первісний кредитор) та ТДВ "Гармонія" (новий кредитор) та №15/03/2017/1 та №15/03/2017/2 від 15.03.2017, укладених між ТДВ "Гармонія" (первісний кредитор) та ТОВ "Кредо Солюшнс" (новий кредитор) апеляційний суд встановив, що відповідно до пунктів 18 та 19 додатків №1 до договорів №28/12/2016/1 та №15/03/2017/1 за актами приймання-передачі документації первісні кредитори передали, а нові кредитори прийняли, зокрема, розрахунки заборгованості ТОВ "Інтер-Авто" та ПП "РС-Центр", апеляційний суд встановив, що матеріали справи не містять розрахунків заборгованості, яка була відступлена новим кредиторам (в тому числі і зазначених у зазначених договорах), у зв'язку з чим в суду не має можливості встановити, які саме зобов'язання боржника, зокрема, за який період та у якому розмірі були передані новому кредитору, а тим самим перевірити їх дійсність.

18.7. Апеляційним судом встановлено, що за обставинами справи зобов'язання, які були передані за договорами №28/12/2016/КБ/1 та №28/12/2016/КБ/2, за договорами №28/12/2016/1 та №28/12/2016/2, за договорами №15/03/2017/1 та №15/03/2017/2 та стали предметом заяви ТОВ "Кредо Солюшнс" і оскаржуваної ухвали від 21.12.2017, виникли, зокрема, за договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/167к-08 від 10.06.2008, предметом якого було надання кредиту в доларах США та російських рублях траншами в межах максимального ліміту заборгованості 39 900 000 доларів США із кінцевим терміном повернення заборгованості до 09.06.2009. Отже, за зазначеними договорами ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив", а в подальшому ТДВ "Гармонія" та ТОВ "Кредо Солюшнс" набувають права первісного кредитора (ПАТ "ВТБ Банк") у зобов'язанні, зокрема, за договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/167к-08 від 10.06.2008 в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

18.8. Апеляційний суд зазначив, що з огляду на вимоги статті 514 ЦК України, оскільки новим кредитором набуто право вимоги за договором банківського кредиту (стаття 1054 ЦК України), то така особа, як новий кредитодавець, повинна мати дозвіл (ліцензію) на надання фінансових послуг. Проте, суд першої інстанції, досліджуючи факт переходу до ТДВ "Гармонія", а в подальшому ТОВ "Кредо Солюшнс" права вимоги за договором кредиту та надаючи правову оцінку змісту укладених договорів, не з'ясував обсягу правосуб'єктності та правовий статус зазначених юридичних осіб, як суб'єктів надання фінансових послуг відповідно до частини 3 статті 91 ЦК України.

18.9. Судом апеляційної інстанції встановлено, що за загальнодоступними даними Державного реєстру фінансових установ ТДВ "Гармонія" не входить до переліку фінансових установ, які можуть надавати фінансові послуги. В свою чергу, ТОВ "Кредо Солюшнс" отримало лише ліцензію Нацкомфінпослуг щодо права на здійснення таких фінансових послуг, як надання послуг з факторингу (розпорядження Нацкомфінпослуг від 11.07.2017 №3134), проте не має ліцензії (дозволу) щодо права надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Тобто, за загальнодоступними джерелами, а також за матеріалами справи судом не встановлено, що станом на час укладання договорів відступлення права вимоги (15.03.2017) зазначені юридичні особи мали правовий статус, який дозволяв набуття ними прав стягнення коштів за кредитними договорами. Також, перевіривши загальнодоступні відомості, розміщені на офіційному Інтернет-представництві Національного банку України, апеляційний суд встановив, що ТДВ "Гармонія" та ТОВ "Кредо Солюшнс" не мають відповідної ліцензії Національного банку України на здійснення валютних операцій, в той час як обґрунтовують свої права набуттям вимоги за кредитними договорами у іноземній валюті.

18.10. З огляду на встановлене, апеляційний суд дійшов висновку, що ТОВ "Кредо Солюшнс" не довело належними та достатніми доказами набуття прав ПАТ "ВТБ Банк", які були включені до реєстру вимог кредиторів та підстав сингулярного правонаступництва зобов'язань ПАТ "ВТБ Банк" у даній справі з внесенням змін до реєстру вимог кредиторів.

18.11. Апеляційний суд зазначив, що звертаючись із заявою про заміну кредитора, ТОВ "Кредо Солюшнс" просив здійснити заміну кредитора ПАТ "ВТБ Банк" на ТОВ "Кредо Солюшнс", однак, суд першої інстанції вийшов за межі вимог вказаної заяви та замінив ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" на ТДВ "Гармонія", а ТДВ "Гармонія" на ТОВ "Кредо Солюшнс", хоча з такими вимогами жоден з учасників процесу не звертався. Разом з тим, матеріали справи свідчать, що здійснюючи заміну ТДВ "Гармонія" на ТОВ "Кредо Солюшнс", суд першої інстанції не залучив ТДВ "Гармонія" до розгляду справи та навіть не повідомляв зазначену особу про час та місце розгляду справи, внаслідок чого прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, що є окремою підставою для скасування судового рішення.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (ТОВ "Кредо Солюшнс")

19. Скаржник доводив, що постанова апеляційного суду винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням процесуального права, що призвело до скасування судового рішення першої інстанції, яке відповідає вимогам закону.

20. Скаржник зазначав, що об'єм прав, що передаються від одного кредитора до іншого в результаті заміни кредитора у зобов'язанні, може відрізнятись від обсягу прав, що існували на момент переходу цих прав, що підтверджується умовами договору. Крім того, законом не передбачена неможливість передачі прав вимоги за основним зобов'язанням без передачі прав за договорами забезпечення, а відтак, передача права вимоги за кредитним договором без передачі прав за іпотечним договором не може свідчити про недійсність такої вимоги та про порушення положень статей 513, 514 ЦК України.

21. Скаржник доводив, що приймаючи оскаржувану постанову про відмову у задоволенні заяви про заміну кредитора, апеляційний суд послався на недослідженість оригіналів договорів судом першої інстанції. Проте, дані твердження не відповідають дійсності, жодним чином не доведено, що договори відступлення права вимоги взагалі відсутні чи не укладались, що могло б мати наслідком відмову у задоволенні заяви про заміну кредитора. В той же час, наявність укладеного правочину, наявність оригіналів документів у ТОВ "Кредо Солюшнс", в тому числі і в судовому засіданні апеляційної інстанції, взагалі залишилось поза увагою.

22. Скаржник доводив, що відмінність між сумами грошових вимог ПАТ "ВТБ Банк" та сумами, зазначеними в договорах відступлення права вимоги від 28.12.2016 №28/12/2016/КБ/1 та №28/12/2016/КБ/2, укладених між ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "ФК "Фінактив", від 28.12.2016 №28/12/2016/1 та №28/12/2016/2, укладених між ТОВ "ФК "Фінактив" та ТДВ "Гармонія", від 15.03.2017 №15/03/2017/1 та №15/03/2017/2, укладених між ТДВ "Гармонія" та ТОВ "Кредо Солюшнс", не є підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну кредитора в розмірі кредиторських вимог, визнаних судом, оскільки не суперечить вимогам статті 514 ЦК України, та як сторонами самостійно визначено розмір заборгованості право грошової вимоги якої відступається.

23. Скаржник доводив, що отримання права вимоги по сплаті заборгованості за кредитним договором не є діяльністю з кредитування, не є фінансовою послугою і не потребує наявності спеціальної ліцензії, відповідно до вимог частини 3 статті 91 ЦК України.

24. Скаржник не погоджувався з висновками апеляційного суду про відсутність у ТДВ "Гармонія" та ТОВ "Кредо Солюшнс" відповідної ліцензії Національного банку України на здійснення валютних операцій та зазначив, що по-перше відповідно до статті 2 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", резиденти і нерезиденти мають право здійснювати валютні операції з урахуванням обмежень, встановлених цим Декретом та іншими актами валютного законодавства, а по-друге, розрахунки між ТОВ "ФК "Фінактив" та ТДВ "Гармонія", а також між ТДВ "Гармонія" та ТОВ "Кредо Солюшнс" за договорами про відступлення права вимоги здійснювались у валюті України - гривні, отже, не містять ознак здійснення операції з валютними цінностями, а тому для отримання права вимоги за кредитним договором не потрібно отримувати ліцензію НБУ.

25. Скаржник доводи, що судом апеляційної інстанції не враховано приписи статті 204 ЦК України; оскільки договори відступлення права вимоги від 28.12.2016 за №28/12/2016/КБ/1 та №28/12/2016/КБ/2, №28/12/2016/1 та №28/12/2016/2, від 15.03.2017 №15/03/2017/1 та №15/03/2017/2 недійсними у встановленому порядку не визнані, в суду відсутні підстави для відмови у задоволенні заяви про заміну кредитора у справі про банкрутство на підставі зазначених договорів.

26. Скаржник не погодився з висновками апеляційного суду про те, що суд першої інстанції вийшов за межі вимог заяви ТОВ "Кредо Солюшнс" та процесуально неправильно визнавав по черзі вимоги ТОВ "ФК "Фінактив", здійснював його заміну у реєстрі вимог кредиторів на ТДВ "Гармонія", а ТДВ "Гармонія" - на ТОВ "Кредо Солюшнс". На думку скаржника, таким чином суд першої інстанції, фактично, відобразив шлях переходу права вимоги від одного суб'єкта до іншого, отже, порушень прав ТОВ "ФК "Фінактив" та ТДВ "Гармонія" судом допущено не було.

Доводи інших учасників справи

27. Ліквідатор - арбітражний керуючий Мегеря Артур Валерійович та Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" у відзивах на касаційну скаргу заперечували доводи скаржника та погодилися з висновками суду апеляційної інстанції щодо недотримання положень статей 91,. 236, 513, 514 ЦК України, статей 21, 23 Закону про банкрутство.

28. Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" зазначило, що при розгляді заяви ТОВ "Кредо Солюшнс" не було надано належних та достатніх доказів в обґрунтування переходу до нього прав вимоги у сингулярному правонаступництві, що є обов'язком кредитора у справі про банкрутство, а тому суд апеляційної інстанції в межах власних повноважень (стаття 275 ГПК України) правомірно скасував необґрунтовану ухвалу суду першої інстанції та прийняв власне рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну кредитора в реєстрі вимог кредиторів.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

29. Цивільний кодекс України

Частина 1 статті 512 - кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Частина 2 статті 512 - кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Частина 3 статті 512 - кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Частина 1 статті 514 - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

30. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до набрання чинності Законом України №4212-VI від 22.12.2011

Стаття 1 - кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника. Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство.

Частина 1 статті 14 - конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Копії зазначених заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майном.

31. Господарський процесуальний кодекс України в редакції до 15.12.2017

Частина 1 статті 43 - господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

32. Господарський процесуальний кодекс України в редакції з 15.12.2017

Частина 1, 3, 4 статті 269 - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не зв'язаний доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправмльне застосування норм матеріального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

33. З огляду на те, що відповідно до статті 300 ГПК України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів Верховного Суду зазначає про неприйнятність доводів скаржника про неналежну оцінку того чи іншого доказу у справі. Разом з тим, Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про невірне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права - статей 1, 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"(в редакції до 19.01.2013), статей 512, 514 ЦК України та статей 34, 43 ГПК України в редакції Закону України №1798-ХІІ, статей 73, 74, 86, 269 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ.

А.2. Юридична оцінка доводів касаційної скарги та висновків судів та мотиви відхилення (прийняття) доводів касаційної скарги

34. Системний аналіз положень статей 1, 14 Закону про банкрутство (в редакції до 19.01.2013, яка застосовується до боржника у даній справі), статей 512, 514 ЦК України, статті 25 ГПК України (в редакції до 15.12.2017), дозволяє зробити висновок про те, що у справах про банкрутство на будь-якій стадії їх розгляду можливе сингулярне правонаступництво кредитора у разі вибуття чи заміни первісного кредитора у зобов'язанні. В такому випадку господарський суд за заявою правонаступника здійснює заміну первісного кредитора правонаступником на будь-якій стадії провадження у справі.

Також, заява правонаступника повинна містити виклад обставин, що обґрунтовують таке правонаступництво, розмір вимог нового кредитора із визначенням їх черговості та визначенням їх правової природи за укладеним договором відступлення прав вимоги (конкурсні, поточні, забезпечені або не забезпечені заставою майна боржника), з окремим виділенням суми неустойки (штрафу, пені), а суд, виходячи з положень статей 86, 233, 237, 238 ГПК України (в редакції чинній на момент прийняття рішення судом першої інстанції), статей 1, 14, 15 Закону про банкрутство має встановити дані обставини та обґрунтувати у своєму рішенні підстави відхилення або прийняття доводів та обставин, на які посилається правонаступник, зазначити розмір вимог, щодо яких здійснюється таке правонаступництво та їх черговість, оскільки за наслідком прийняття такого рішення вносяться зміни до затвердженого реєстру вимог кредиторів. Вимоги кредитора мають бути чинними на момент розгляду заяви кредитора судом, інакше їх визнання може перешкодити визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів іншої особи, яка набула прав вимоги первісного (первісних кредиторів у випадку декількох відступлень прав вимоги) або обліку в реєстрі вимог, які припинили своє існування (погасилися), внаслідок чого кількість голосів кредиторів може не відображати реального пасиву конкурсних вимог до боржника.

35. Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства. Принципи господарського судочинства передбачають здійснення правосуддя на засадах рівності перед законом і судом, верховенства права, змагальності, диспозитивності, пропорційності та обов'язковості судових рішень (статті 7, 11,13, 14, 18 ГПК України в редакції Закону України №2147-УІІІ від 03.10.2017).

36. Згідно з частиною 2 статті 309 ГПК України, не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних підстав. Отже, навіть якщо лише частина висновків апеляційного суду щодо неправомірності визнання правонаступництва ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" є вірними, касаційний суд не може скасовувати таке судове рішення, оскільки воно правильне по суті.

37. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ "Кредо Солюшнс" набуло прав вимоги до боржника за наслідком укладення трьох договорів відступлення прав вимоги: 28.12.2016 ПАТ "ВТБ "Банк" відступив частину своїх вимог ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив", яка в той же день, 28.12.2016 відступила їх ТДВ "Гармонія", а остання, 15.03.2017 відчужила спірні майнові права ТОВ "Кредо Солюшнс". При цьому, звернувшись до суду із заявою про заміну первісного кредитора на ТОВ "Кредо Солюшинс" не надало суду достатніх та належних доказів набуття відступленого права (оригіналів договорів відступлення, оригіналів актів приймання передачі майнових прав з первісними документами в обґрунтування дійсності права вимоги на момент відступлення). Суд апеляційної інстанції дійшов в цілому правильного висновку про необхідність подання доказів набуття прав вимоги в оригіналах документів та обґрунтування їх переданими новому кредитору документами, що підтверджують дійсність відступленого права, оскільки в даному випадку має місце не універсальне, а сингулярне правонаступництво і судам належить дослідити як обсяг переданого права, так і структуру відступлених вимог, оскільки за наслідком розгляду такої заяви передбачається внесення змін до реєстру вимог кредиторів, яким вимоги кредиторів заносяться до різної черговості відповідно до Закону про банкрутство. Також обов'язок подання доказів в обґрунтування кредиторських вимог відповідно до частини 1 статті 14 Закону про банкрутство, покладається на кредитора боржника (в даному випадку на нового кредитора). А, оскільки згідно з приписами частини 1 статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, то новий кредитор повинен надати суду у справі про банкрутство докази дійсності його грошових вимог на момент передання права вимоги, зокрема, вимог за кредитним договором, які можуть бути задоволені третіми особами (поручителями, майновими поручителями, за наслідком реалізації заставного майна) з огляду на значний час процедури банкрутства у даній справі.

38. З огляду на оцінку доказів апеляційним судом щодо непідтвердження за сукупністю поданих новим кредитором ТОВ "Кредо Солюшинс" доказів в обґрунтування набуття прав конкурсного кредитора ПАТ "ВТБ Банк" у справі про банкрутство за наслідком укладення ряду договорів відступлення вимог, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погоджується в цілому з правильністю рішення згідно з постановою апеляційного суду про скасування ухвали суду першої інстанції та відмову у задоволенні заяви про заміну кредитора ПАТ "ВТБ Банк" в частині вимог його правонаступником ТОВ "Кредо Солюшинс".

39. Також, Суд приймає до уваги висновки касаційного суду відповідно до Постанови Верховного Суду від 05.06.2018, прийнятої за наслідком перегляду постанови апеляційного суду від 08.02.2018 щодо спору про заміну ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив", як правонаступника ПАТ "ВТБ Банк", у даній справі.

40. Доводи скаржника згідно з пунктами 19-26 мотивувальної частини постанови Суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що більшість із них зводиться до неналежної оцінки доказів судом апеляційної інстанції, що розглядається Судом як намагання переконати касаційний суд здійснити переоцінку доказів та є порушенням статті 300 ГПК України, а також спростовуються висновками Суду згідно з пунктами 34-39 мотивувальної частини даної постанови.

41. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

42. При цьому очевидним є той факт, що суд апеляційної інстанції, скасувавши рішення суду першої інстанції, повинен був привести більш аргументовані доводи, аніж ті, що їх наведено судом першої інстанції у своєму рішенні. Такий висновок випливає з наведеного вище Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" від 18.07.2006. Без наведення подібних, більш аргументованих доводів, аніж ті, що лягли в основу рішення суду першої інстанції, постанова Харківського апеляційного господарського суду у цій справі була б такою, що не спростувала висновків суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційний суд навів такі аргументи, які в цілому свідчать про ненадання новим кредитором (ТОВ "Кредо Солюшнс") належних доказів набуття ним прав вимоги за рядом договорів відступлення прав вимоги та первісними кредитними договорами на момент розгляду судом заяви про його заміну в реєстрі вимог кредиторів, що в цілому дозволяє зробити висновок про необґрунтованість правонаступництва новим кредитором вимог ПАТ "ВТБ Банк" у реєстрі вимог кредиторів Корпорації "Співдружність Комп".

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

43. З огляду на зазначене, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ТОВ "Кредо Солюшнс" без задоволення та залишення без змін постанови Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 (про перегляд ухвали Господарського суду Харківської області від 21.12.2017 про заміну ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" на ТДВ "Гармонія", а ТДВ "Гармонія" на ТОВ "Кредо Солюшнс") у справі №5023/7064/11 як такої, що прийнята в цілому з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В. Судові витрати

44. У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишення без змін постанови суду апеляційної інстанції, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 (про перегляд ухвали Господарського суду Харківської області від 21.12.2017 про заміну Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінактив" на Товариство з додатковою відповідальністю "Гармонія", а Товариства з додатковою відповідальністю "Гармонія" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс") у справі №5023/7064/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді С.В. Жуков

В.Я. Погребняк