УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

м. Київ

05.07.2018Справа № 911/2487/16

За позовом Бучанської міської ради

до Кабінету Міністрів України

Прокуратури Київської області

треті особи:

1. Київська обласна державна адміністрація

2. Київська обласна рада

3. Державне агентство лісових ресурсів України

4. Державна служба геодезії, картографії та кадастру

5. Асоціація міст України

6. Ірпінська міська рада

7. Ворзельська селищна рада

8. Гостомельська селищна рада

9. Коцюбинська селищна рада

10. Державне підприємство "Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою"

11.Державне підприємство Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Дніпромісто"

12. Державне підприємство "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування"

13. Публічне акціонерне товариство "Південтеплоенергомонтаж"

14. Товариство з обмеженою відповідальністю "Магазин №201"

15. Фізична особа-підприємець Бородін Дмитро Миколайович

16. Фізична особа-підприємець Валяр Олександр Володимирович

17. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Айдаріс"

про усунення перешкод у здійсненні повноважень щодо володіння, користування і розпорядження земельними ділянками і майном

За розглядом заяви № 04-09/80 від 31.01.2018 року "Про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі № 911/2487/16 за нововиявленими обставинами" Бучанської міської ради

Суддя Котков О.В.

Представники учасників справи:

від позивача Бєляков М.С. (представник за довіреністю)

від відповідача - 1 Шиленко М.В. (представник за довіреністю)

від відповідача - 2 Пуленець А.С. (представник за довіреністю)

від третьої особи -2 Тисевич Л.В. (представник за довіреністю)

від третьої особи -4 Артеменко Є.І. (представник за довіреністю)

від третіх осіб -1, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17 не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Бучанська міська рада звернулась з позовом до Кабінету Міністрів України та Прокуратури Київської області, в якому, з урахуванням уточнень вимог, просила зобов'язати відповідача-2 не чинити перешкоди позивачеві у здійсненні повноважень щодо володіння, користування і розпоряджання майном, що належить територіальній громаді міста наступним чином, а саме: відкликати листи Прокуратури Київської області: 1) від 01.09.2015 №05/1-3044 вих-15, спрямований відділу Держгеокадастру в м. Буча; 2) від 21.01.2016 №05/1-305вих-16, спрямований відділу Держгеокадастру в м. Буча; 3) від 18.05.2016 №05/1-1637вих-16, спрямований Кабінету Міністрів України. Також позивач просив зобов'язати відповідача-1 не чинити перешкоди у здійсненні Бучанською міською радою повноважень щодо володіння, користування і розпорядження майном, що належать територіальній громаді міста.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що незаконними діями Прокуратури Київської області, які на думку позивача, носять умисний і систематичний характер, створюється тиск на посадових осіб Держгеокадастру, чим ускладнюється процес виконання ними службових обов'язків та різко знижується ефективність їх діяльності. Позивач вказував на те, що органами прокуратури на адресу Бучанської міської ради та відділу Держгеокадастру в м. Буча неодноразово спрямовувалися листи із незаконними вимогами щодо внесення змін до земельно-облікової документації щодо зміни цільового призначення земельних ділянок у межах із земель житлової та громадської забудови на землі лісогосподарського призначення. При цьому позивач посилався на приписи статей 7, 41, 143, 145 Конституції України, статей 319, 321, 327, 391, 396 Цивільного кодексу України, статей 12, 55, 83, пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, статті 42 Лісового кодексу України, статей 6, 7 Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності", статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі № 911/2487/16 (суддя Мельник В.І.) в позові до Кабінету Міністрів України відмовлено; провадження у справі в частині вимог до Прокуратури Київської області припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року № 911/2487/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.07.2017 року у справі №911/2487/16 касаційну скаргу Бучанської міської ради залишено без задоволення; касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 припинено; постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року у справі №911/2487/16 Господарського суду міста Києва залишено без змін.

05.02.2018 року через канцелярію суду від Бучанської міської ради надійшла заява № 04-09/80 від 31.01.2018 року "Про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі № 911/2487/16 за нововиявленими обставинами", в якій заявник просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року № 911/2487/16, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 року (суддя Мельник В.І.) у справі № 911/2487/16 розгляд заяви № 04-09/80 від 31.01.2018 року "Про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі № 911/2487/16 за нововиявленими обставинами" Бучанської міської ради, ухвалено розгляд заяви здійснювати в порядку загального позовного провадження, розгляд заяви призначено на 20.04.2018 року.

Розпорядженням керівника апарату № 05-23/656 від 17.05.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 911/2487/16, у зв'язку з лікарняним судді Мельника В.І.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2018 року заяву № 04-09/80 від 31.01.2018 року "Про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі № 911/2487/16 за нововиявленими обставинами" передано на розгляд судді Коткову О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2018 року справу № 911/2487/16 прийнято до провадження, розгляд заяви № 04-09/80 від 31.01.2018 року "Про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі № 911/2487/16 за нововиявленими обставинами" Бучанської міської ради призначено на 12.06.2018 року.

11.06.2018 року через канцелярію суду від Прокуратури Київської області надійшов відзив № 05/1-1139вих18 від 06.06.2018 року, в якому просить відмовити в задоволені заяви, посилаючись на те, що висновок експерта від 30.11.2017 року у справі № 911/3297/17 не є нововиявленою обставиною, так як не встановлює жодних істотних для даної справи обставин, не впливає і не спростовує правильність висновку суду, не доводить та не підтверджує будь-яких фактів порушення відповідачами прав позивача та фактів чинення йому перешкод у здійснені повноважень щодо володіння, користування і розпорядження земельними ділянками і майном. В висновку експерта вказано, що земельна ділянка площею 4,8 га з кадастровим номером :01:086:0010 на час її відведення в оренду (2004 рік) не перебувала в межах (у складі) земель лісогосподарського призначення. Зазначена експертиза проводилась лише на підставі дослідження доказів наданих однією із сторін провадження (проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ТОВ «ТІС», 2004 року), без повного всебічного дослідження всіх обставин (планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування Бучанської лісогосподарської установи 1978-1979 та 1989 років, висновків ВО «Укрдержліспроект». Судовими рішеннями у справі №367/4187/14, які залишені без змін 16.12.2015 року Верховним Судом України (справа № 6-2510ц15), встановлено відсутність у Бучанської міської ради повноважень на розпорядження лісовими ділянками вкритими лісовою рослинністю, які мають преюдиціальне значення для даної справи. Крім того, у даній справі відсутнє посилання Бучанської міської ради на будь-яке індивідуально-визначене майно, в користуванні яким перешкоджають Кабінет Міністрів України та Прокуратура Київської області, в тому числі і на земельну ділянку площею 4,8 га з кадастровим номером :01:086:0010, яку надано в оренду TOB «ТІС» рішенням Бучанської селищної ради від 26.03.2004 року та з приводу якої триває судовий спір у іншій справі. Доводи заявника викладені у заяві фактично зводяться до переоцінки доказів, при цьому на правильність висновків суду у даній справі не впливають та їх не спростовують.

11.06.2018 року через канцелярію суду від Київської обласної державної адміністрації надійшли пояснення, в яких просить заяву залишити без задоволення, рішення - без змін, з огляду на те, що обставини, на які заявник посилається як на нововиявлені, такими за своєю суттю не є, оскільки в даному випадку не дотримано принципу одночасної наявності трьох умов існування нововиявлених обставин: їх існування на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте), а доводи заявника про порушення і неправильне застосування судом норм процесуального права під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не мають свого підтвердження, у зв'язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

В судовому засіданні 12.06.2018 судом оголошувалася перерва до 05.07.2018 року.

В судовому засіданні 05.07.2018 року представник заявника доводи заяви підтримав та просив суд її задовольнити. Представники відповідачів-1, 2 та третіх осіб-2, 4 проти задоволення заяви заперечили.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Бучанська міська рада звернулась з позовом до Кабінету Міністрів України та Прокуратури Київської області, в якому, з урахуванням уточнень вимог, просила зобов'язати відповідача-2 не чинити перешкоди позивачеві у здійсненні повноважень щодо володіння, користування і розпоряджання майном, що належить територіальній громаді міста наступним чином, а саме: відкликати листи Прокуратури Київської області: 1) від 01.09.2015 №05/1-3044 вих-15, спрямований відділу Держгеокадастру в м. Буча; 2) від 21.01.2016 №05/1-305вих-16, спрямований відділу Держгеокадастру в м. Буча; 3) від 18.05.2016 №05/1-1637вих-16, спрямований Кабінету Міністрів України. Також позивач просив зобов'язати відповідача-1 не чинити перешкоди у здійсненні Бучанською міською радою повноважень щодо володіння, користування і розпорядження майном, що належать територіальній громаді міста.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що незаконними діями Прокуратури Київської області, які на думку позивача, носять умисний і систематичний характер, створюється тиск на посадових осіб Держгеокадастру, чим ускладнюється процес виконання ними службових обов'язків та різко знижується ефективність їх діяльності. Позивач вказував на те, що органами прокуратури на адресу Бучанської міської ради та відділу Держгеокадастру в м. Буча неодноразово спрямовувалися листи із незаконними вимогами щодо внесення змін до земельно-облікової документації щодо зміни цільового призначення земельних ділянок у межах із земель житлової та громадської забудови на землі лісогосподарського призначення. При цьому позивач посилався на приписи статей 7, 41, 143, 145 Конституції України, статей 319, 321, 327, 391, 396 Цивільного кодексу України, статей 12, 55, 83, пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, статті 42 Лісового кодексу України, статей 6, 7 Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності", статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі № 911/2487/16 (суддя Мельник В.І.) в позові до Кабінету Міністрів України відмовлено; провадження у справі в частині вимог до Прокуратури Київської області припинено.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог до Кабінету Міністрів України суд виходив з того, що позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами будь-яких фактів порушення Кабінетом Мінінстрів України прав позивача та фактів чинення перешкоди у здійсненні Бучанською міською радою повноважень щодо володіння, користування і розпоряджання майном, що належить територіальній громаді міста.

Припиняючи провадження в частині вимог до Прокуратури Київської області суд виходив з того, що Прокуратура Київської області не може виступати відповідачем в позові, оскільки не є суб'єктом господарської діяльності відповідно до чинного законодавства.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року № 911/2487/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.07.2017 року у справі №911/2487/16 касаційну скаргу Бучанської міської ради залишено без задоволення; касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 припинено; постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року у справі №911/2487/16 Господарського суду міста Києва залишено без змін.

В обґрунтування поданої заяви перегляд рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі № 911/2487/16 за нововиявленими обставинами заявник посилається на те, що 15.01.2018 року Бучанській міській раді стала відома нововиявлена обставина, яка існувала на час розгляду справи та є істотною. Зазначеною обставиною є об'єктивно існуючий факт, встановлений висновком експерта за результатами проведення експертизи з питань землеустрою від 30.11.2017 року №10532/16-41 у справі № 911/3297/17 за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Бучанської міської ради, TOB «ТІС» про визнання недійсним рішення та договору оренди земельної ділянки, витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки.

Заявник зазначає, що у висновку експерта зазначено, зокрема, що згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ТОВ «ТІС», смт. Буча по вул. Революції, 20 (для будівництва санаторно-курортного комплексу), який затверджений рішенням Бучанської селищної ради Київської області від 26.03.2004 року № 796-25-XXIV та плану меж Бучанської селищної ради станом на 2004 рік, земельна ділянка кадастровий номер 32100000:01:086:0010, площею 4,8 га, на час її відведення в оренду TOB «ТІС» не перебувала в межах (у складі) земель лісогосподарського призначення. У висновку експертизи з питань землеустрою від 30.11.2017 року № 10532/16-41 у справі № 911/3297/17 встановлено факт знаходження в межах території площею 890 га земельної ділянки комунальної власності з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування санаторно-курортних закладів. На думку заявника, вказаний вище висновок експерта чітко підтверджує правовий статус спірної земельної ділянки як ділянки, виключне право на володіння, користування та розпорядження якою має саме Бучанська міська рада, як її власник, оскільки ця ділянка, по-перше, знаходиться в межах населеного пункту, а по-друге, не є ділянкою лісогосподарського призначення. Заявник вказує, що належність спірних земель до власності Бучанської міської ради безпосередньо входить до предмету доказування у справі № 911/2487/16, без встановлення належного власника земель на території площею 890 га в межах міста Буча,11 доведення факту створення перешкод щодо володіння, користування і розпорядження цими землями є неможливим. Обставина наявності в межах міста Буча, а конкретно на території колишньої так званої Бучанської лісової дачі площею 890 га, земельної ділянки з кадастровим номером 32100000:01:086:0010 (що не відноситься до земель лісогосподарського призначення) свідчить про те, що вся Бучанська лісова дача площею 890 га не є масивом земель лісогосподарського призначення, а містить в собі землі різного цільового призначення (за виключенням земель лісового фонду). Заявник стверджує, що ця обставина має є прямим доказом належності цих земель до власності, зокрема, Бучанської міської ради. Крім того, у заяві зазначено, що Бучанська міська рада не могла ознайомитися з висновком експертизи з питань землеустрою від 30.11.2017 року № 10532/16-41 у справі № 911/3297/17 раніше, оскільки до цього часу ні висновок експерта, ні його належним чином завірена копія Бучанській міській раді не надавалися та на її адресу офіційно не надходили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВГСУ №17 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставин» необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Крім того, згідно з п.1 ч. 1 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 325 Господарського процесуального кодексу України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 325 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Також, судом враховано рекомендації, викладені у пункті 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" стосовно того, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Тож, нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов'язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Водночас нововиявленими можуть бути визнані лише істотно значимі, суттєві обставини, тобто такі обставини, обізнаність суду стосовно яких у розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення.

Прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п. 8.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" № 17 від 26.12.2011 прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

З огляду на викладене, обставини, покладені заявником в основу заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в якості нововиявлених є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки в даному випадку йдеться про здійснення переоцінки висновку експертизи з питань землеустрою від 30.11.2017 року № 10532/16-41 у справі № 911/3297/17 .

При цьому, заявник не посилається на юридичні факти, а подає новий доказ, що не був попередньо поданий у даній справі, для встановлення чи відхилення обставин по справі, які сторони не наводили в обґрунтування своїх доводів чи заперечень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявником не доведено належними та допустимими доказами існування нововиявлених обставин, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України, які в установленому порядку спростовують факти, що були покладено в основу судового рішення у справі №911/2487/16.

З врахуванням вищевикладеного, наведені заявником обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 320 Господарського процесуального кодексу України та не можуть слугувати підставою для скасування рішення, яке переглядається.

Отже, враховуючи, що в якості нововиявленої обставини заявником надано висновок експертизи з питань землеустрою від 30.11.2017 року № 10532/16-41 у справі №911/3297/17, який є новим доказом не по суті позовних вимог, а стосовно встановлених судом обставин щодо правового статусу земельної ділянки, згідно з п. 2 ч. 4 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України відсутні підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Зважаючи на все вищезазначене, суд дійшов висновку, що заява № 04-09/80 від 31.01.2018 року "Про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі № 911/2487/16 за нововиявленими обставинами" про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі № 911/2487/16 та прийняття нового рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, є недоведеною та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 235, 242, 325 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви № 04-09/80 від 31.01.2018 року "Про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі № 911/2487/16 за нововиявленими обставинами" Бучанської міської ради - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 05 липня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 12 липня 2018 року.

Суддя О.В. Котков