ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2018 р.Справа № 922/1432/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго", м.Харків,
до Комунального підприємства "Харківводоканал", м.Харків,
про стягнення 69063,51 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 01-16/3312 від 26.06.2018);

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 01.01-14/7657-17 від 29.12.2017);

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківобленерго", м.Харків, 30.05.2018 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Харківводоканал", м.Харків, про стягнення грошової суми в розмірі 69063,51 грн., що складається з пені в розмірі 63636,82 грн. та 3% річних у розмірі 5426,69 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач в порушення п. 2.1. Договору на експлуатаційне і технічне обслуговування об'єктів № 6/01/12 від 01.12.2006 несвоєчасно вносив плату за експлуатаційне і технічне обслуговування, що, відповідно до приписів чинного законодавства та умов договору, є підставою для нарахування пені та процентів річних.

У відзиві на позовну заяву, який було надано до суду 19.06.2018, відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Відповідно до Рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2018 по справі № 922/3842/17, стягнення штрафних санкцій здійснювалося на ту ж суму основного зобов'язання, охоплюючи період з 26.07.2017-30.09.2017. А позовна заява АК "Харківвобленерго" у межах цієї справи (№ 922/1432/18) містить нарахування пені у період з 01.10.2017 з 10.04.2018. Тобто у сумі період за одне й те саме зобов'язання перевищує допустимі півроку.

25.06.2018 позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача, в якому не погодився з доводами відповідача, посилаючись на те, що за змістом ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. А пунктом 4.2. Договору на експлуатаційне і технічне обслуговування об'єктів від 01.12.2006 № 6/01/12 встановлено, що у разі несвоєчасного внесення відповідачем плати за експлуатаційне і технічне обслуговування він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту сплати. Отже, сторони, керуючись вимогами ч. 6 ст. 232 ГК України, продовжили строк нарахування пені - до моменту сплати. У відповіді на відзив позивач також повідомив, що 30.05.2018 позачерговими Загальним зборами акціонерів АК "Харківобленерго" прийняте рішення про перейменування Акціонерної компанії "Харківобленерго" на Акціонерне товариство "Харківобленерго", про що проведено державну реєстрацію змін до установчих документів.

25.06.2018 до суду надійшла заява відповідача про зменшення штрафних санкцій з огляду на скрутне фінансове положення підприємства, ступень виконання зобов'язання та невідповідність розміру пені наслідкам порушення (збиткам), на 93,6%.

У судовому засіданні, яке відбулося 26.06.2018, представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву, та просила зменшити розмір штрафних санкцій на 93,6%.

Представник позивача проти зменшення штрафних санкцій заперечувала повністю.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача і відповідача, суд встановив наступне.

01.12.2006 між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (позивач) та Комунальним підприємством "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" було укладено Договір на експлуатаційне і технічне обслуговування об'єктів № 6/01/12.

Відповідно до пункту 1 рішення IV сесії VI скликання Харківської міської ради від 12.01.2011 № 132/11 було вирішено реорганізувати в порядку, встановленому чинним законодавством, Комунальне підприємство "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" шляхом приєднання його до Комунального підприємства каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод".

Згідно п. 2 додаткової угоди від 29.09.2011 № 7 до Договору, КП КГ "Харківкомуночиствод" приймає на себе всі права та зобов'язання КП "ВТП "Вода" за Договором на весь період його дії.

Відповідно до пункту 1 рішення XII сесії VI скликання Харківської міської ради від 23.12.2011 № 577/11, було вирішено перейменувати Комунальне підприємство каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" на Комунальне підприємство "Харківводоканал".

Таким чином, вбачається, що КП "Харківводоканал" (відповідач) є правонаступником КП КГ "Харківкомуночиствод".

Відповідно до п. 1.1. якого КП "ВТП "Вода", як замовник, доручає, а АК "Харківобленерго", як виконавець, забезпечує експлуатацію, технічне обслуговування, плановий та аварійний ремонт наданих замовнику за Договором оренди № 5/01/12 від 01.12.2006 підстанцій, розташованих у Харківській області:

- 110/10 кВ "III підйом", Лозівський район, с. Трійчате;

- 110/10 кВ "Краснопавлівка", Лозівський район, с. Краснопавлівка;

- 110/10 кВ "Єлізаветівка", Лозівський район, с. Єлізаветівка;

- 35/6 кВ "Водозабір", Харківський район, смт. Пісочин;

- 110/35/6 кВ "Кочеток", Чугуївський район, с. Кочеток;

- 110/35/6 кВ "Рогань", Чугуївський район, с. Рогань.

Факт передачі відповідачем в експлуатацію об'єктів, що орендуються підтверджується двосторонніми актами приймання-передачі в експлуатаційне і технічне обслуговування майна від 01.12.2006 у кількості 6 штук.

Відповідно до п. 5.1. Договору, даний Договір набуває чинності та діє одночасно з Договором оренди від 01.12.2006 № 5/01/12.

Згідно додаткової угоди від 22.12.2017 № 70 до Договору оренди від 01.12.2006 № 5/01/06, строк дії Договору оренди продовжений до 30.06.2017.

Відповідно до п. 2.1. Договору (в редакції додаткової угоди від 31.01.2010 № 6), плата за експлуатаційне і технічне обслуговування об'єктів сплачується відповідачем у безготівковому порядку на поточний рахунок АК "Харківобленерго" не пізніше 25 числа кожного місяця, наступного за розрахунковим, на підставі наданого рахунку.

Згідно п. 3.2.2. Договору, відповідач зобов'язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати на поточний рахунок позивача всі платежі, передбачені пп. 2.1-2.6 цього Договору.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2016 року відповідачем були здійснені авансові платежі, зокрема: 27.12.2016 п/д № 17764 на суму 245245,43 грн., п/д № 10920 на суму 1133969,29 грн., п/д № 17762 на суму 1133969,29 грн., 28.12.2016 п/д № 17861 на суму 883432,50 грн., п/д № 17860 на суму 888723,86 грн., 29.12.2016 п/д № 17898 на суму 250536,79 грн., п/д № 17899 на суму 926572,10 грн. та п/д № 17897 на суму 1133969,29 грн., п/д № 3930 від 13.03.2018 на суму 200000,00 грн. та п/д № 909 від 14.03.2018 на суму 200000,00 грн. Усього відповідачем були перераховані кошти в сумі 6996418,55 грн.

Проте, згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт (послуг) від 31.01.2017, плата за експлуатаційне і технічне обслуговування в січні 2017 року складає 1144175,02 грн. Згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт (послуг) від 28.02.2017, плата за експлуатаційне і технічне обслуговування в лютому 2017 року становить 1156760,94 грн. Згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт (послуг) від 31.03.2017, плата за експлуатаційне і технічне обслуговування в березні 2017 року складає 1168328,54 грн. Згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт (послуг) від 30.04.2017, плата за експлуатаційне і технічне обслуговування в квітні 2017 року складає 1189358,45 грн. Згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт (послуг) від 31.05.2017, плата за експлуатаційне і технічне обслуговування в травні 2017 року становить 1200062,68 грн. Згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт (послуг) від 30.06.2017, плата за експлуатаційне і технічне обслуговування в червні 2017 року становить 1215663,49 грн. Всього на загальну суму 7074349,12 грн.

Наведені вище факти встановлені та підтвердженні рішенням Господарського суду Харківської області від 19.03.2018 у справі № 922/3842/17, та згідно з приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування.

З пояснень позивача вбачається та це підтверджується матеріалами справи, що станом на час подання позову до суду за період заборгованості з 01.01.2016 по 30.06.2017, що був предметом розгляду у справі № 922/3842/17, частково несплаченим залишився рахунок від 30.06.2017 № 48748_201706_ТОГІ-КОР на суму 477930,57 грн.

Факт виконання в повному обсязі позивачем умов Договору та надання послуг з експлуатаційного і технічного обслуговування об'єктів оренди за червень 2017 року підтверджується двостороннє підписаним Актом здачі-приймання виконаних робіт (послуг) до договору від 30.06.2017.

На виконання п. 2.1. Договору відповідач отримав рахунок-фактуру від 30.06.2017 № 48742_201706_ТОП-КОР на оплату послуг з експлуатаційного і технічного обслуговування за червень 2017 року.

Вказаний рахунок за умовами Договору (п. 2.1.) повинен бути сплачений в строк до 25.07.2017. Проте, всупереч наведеним зобов'язанням, відповідач сплатив залишок цього рахунку в сумі 77930,57 грн. лише 11.04.2018 (платіжне доручення № 6046), що підтверджується випискою з банку, чим порушив умови Договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкції за прострочення зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Отже, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов'язання.

Разом з тим, згідно п. 4.2. Договору, у разі несвоєчасного внесення відповідачем плати за експлуатаційне і технічне обслуговування, він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту сплати.

Тобто сторони, керуючись приписами статті 232 ГК України, продовжили строк нарахування пені - до моменту сплати.

Таким чином, у зв'язку з неповною сплатою рахунку від 30.06.2017 № 48748_201706_ТОП-КОР, позивачем було здійснено нарахування пені в сумі 63636,82 грн. за період з 01.10.2017 по 10.04.2018.

Пунктом 5.4. Договору передбачено, що не визначені цим Договором права та обов'язки позивача і відповідача, взаємна відповідальність сторін, строк дії, порядок внесення змін або розірвання цього договору, регулюються Договором оренди від 01.12.2006 № 5/01/12 та чинним законодавством України.

Так, відповідно до п. 9.5. Договору оренди, закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору. Крім того, такі положення передбачені статтею 631 ЦК України та частиною 7 статті 180 ГК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із простроченням грошового зобов'язання, позивачем було нараховано відповідачу 3% річних за період з 01.11.2017 по 10.04.2018, що становить 5426,69 грн.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 63636,82 грн. пені і 5426,69 грн. - 3% річних законними та обґрунтованими.

Разом з тим, як вже було зазначено судом, відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені яка підлягає сплаті на 93,6%, у зв`язку зі скрутним фінансовим положенням підприємства, ступенем виконання зобов'язання та невідповідністю розміру пені наслідкам порушення (збиткам).

Пунктом 1 статтею 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3 статті 551 ЦК України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Про невідповідність розміру пені наслідкам порушення (збиткам) зазначено відповідачем в обґрунтування заяви про зменшення штрафних санкцій.

Суд відхиляє вищевказані доводи відповідача, оскільки пеню в розмірі 63636,82 грн. було нараховано на заборгованість за рахунком від 30.06.2017 № 48748_201706_ТОП-КОР, розмір якої у період жовтень 2017 року - березень 2018 року становив 477930,57 грн., і лише у квітні 2018 залишок заборгованості за даним рахунком становив 77930,57 грн.

Проте, суд, враховуючи збитковий фінансовий стан підприємства відповідача, який підтверджується Звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І квартал 2018 року та Балансом станом на 31.03.2018, приймає до уваги ступень виконання відповідачем своїх зобов'язань, а саме систематичне здіснення відповідачем часткових оплат за Договором та повне погашення заборгованості за рішенням Господарського суду Харківської області у справі № 922/3842/17.

З урахуванням викладених обставин, керуючись ст. 233 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, суд вважає за необхідне реалізувати надане йому право та зменшити розмір штрафних санкцій, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 60% від визначеної судом за вірним розрахунком до стягнення суми, що є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 38182,09 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Харківобленерго" в частині стягнення з відповідача 38182,09 грн. пені та 5426,69 грн. - 3% річних обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

В частині стягнення 25454,73 грн. пені суд відмовляє у задоволенні позову, у зв'язку зі зменшенням розміру штрафних санкцій.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 232, 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м.Харків, вул.Шевченка, буд. 2; ; п/р НОМЕР_1 в ПАТ "Мегабанк", м.Харків, МФО 351629) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м.Харків, вул.Плеханівська, буд. 149; ; р/р 46 в ПАТ "Мегабанк", МФО 351629) - 38182,09 грн. пені, 5426,69 грн. - 3% річних та витрати з оплати судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 25454,73 грн. пені у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.07.2018 р.

Суддя ОСОБА_3