ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2018 р.м. Харків Справа № 922/1511/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

без виклику учасників справи

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», 61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, ;

до Дергачівської міської ради Харківської області, 62300, Харківська область, м. Дергачі, вул.. Сумський шлях, буд. 79Б,

про стягнення коштів у розмірі 71888,11 грн.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю ХАРКІВГАЗ ЗБУТ звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Дергачівської міської ради та просить стягнути з останньої заборгованість за договором №41АВКh7602-18 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 21.03.2018, яка станом на 31.05.2018 становить 68885,68 грн., пеню за період прострочення з 11.04.2018 по 31.05.2018 в сумі 2465,02грн., 3% річних за користування коштами у розмірі 217,50грн., а також інфляційні збитки у розмір 319,91грн..

Свої вимоги позивач обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором №41АВКh7602-18 від 21.03.2018 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, а саме: щодо своєчасної та у повному обсязі оплати коштів за спожитий природний газ та перевищенням обсягу споживання газу, у звязку із чим відповідачу нараховано пеню, 3 % річних, інфляційні втрати та штраф за перевищення обсягу постачання газу. Здійснюючи правове обгрунтування позовних вимог посилається на ст. 256-258, 526, 625, 611 ЦК України та ст. 193, ГК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/1511/18. Розгляд справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.

03.07.2018 на виконання вимог ухвали господарського суду Харківської області від 08.06.2018 відповідач надав лист вих.. №1265/02-19 від 25.06.2018 (вх. №19079 від 03.07.2018), в якому відповідач відповідно до ст. 251 ГПК України інформує про визнання позову ТОВ «Харківгаз Збут» в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідно до ст. 247-252 ГПК України, суд здійснює розгляд даної справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

21 березня 2018 між ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (постачальник) та Дергачівською міською радою укладено Договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41ABKhz602-18 (арк. справи 11-20).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2018 році: ДК 021:20-6 Газове паливо, а споживач зобов'язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Відповідно до п. 11.1. договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині постачаня природного газу до 31.12.2018 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку:

- 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

- остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. 4.2.3 Договору).

Так, за підсумками надання послуг з газопостачання у березні 2018 року сторонами було підписано Акт приймання-передачі природного газу № ХОЗ000Ю618 від 31.03.2018 р. відповідно до якого позивачем передано відповідачу 11,907 тис.куб. вартістю 127 575,41 грн.. (арк. справи 22 )

За підсумками надання послуг з газопостачання в квітні 2018 року сторонами було підписано Акт приймання-передачі природного газу № ХОЗ00011386 від 30.04.2018 р. відповідно до якого Позивачем передано Відповідачу 2,697 тис.куб. вартістю 28 896,52 грн. (арк. справи 23).

Підписані сторонами акти приймання - передачі природного газу (від 31.03.2018 та від 30.04.2018 р.) свідчать про факт отримання відповідачем послуг з постачання природного газу.

Всупереч умовам договору, розрахунок по оплаті спожитого природного газу у березні-квітні 2018 р. споживачем здійснено частково в розмірі 87 586,25 грн., у звязку з чим заборгованість на момент звернення до суду складає 68 885,68 грн.

Разом з цим, як вбачається з підписаного сторонами Акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2018-01.05.2018 від 15.05.2018, сторонами погоджено, що станом на 01.05.2018 заборгованість відповідача перед позивачем становить 68885,68грн..(арк. справи 24)

З метою досудового врегулювання спору, позивачем, на адресу Дергачівської міської ради, направлено вимогу № Khz08-CJl-4259-0418 від 17.04.2018 р. щодо необхідності виконання умов договору в частині проведення остаточного розрахунку за спожитий природний газ у березні 2018 р.

Проте, незважаючи на викладені вимоги позивача остаточний розрахунок відповідачем не здійснено.

Так, виходячи з вищевикладеного, сума основного боргу по договору станом на 01.05.2018 складає 68 885,68 грн.. Крім того, відповідно до п. 6.2.1. договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України у разі невиконання зобовязання боржником та його прострочення виконання платежу, на вимогу кредитора боржник зобовязаний сплатити суму загальної заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення платежів.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача відповідно до умов договору № 41ABKhz602-18 від 21.03.2018 р. з урахуванням пені, 3 % річних та інфляційних втрат - 71 888,11 грн. з яких: 68 885,68 грн. - сума основного боргу; 2 465,02 грн. - пеня, 217,50 грн. - 3% річних, 319,91 грн. - інфляційні втрати.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що на виконання умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів у в період з 21.03.2018 по 31.05.2018 року позивач поставив, а відповідач прийняв газ на загальну суму 156 471,93 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи актом звіряння взаємних розрахунків від 15.05.2018 (арк. справи 24), а також визнається відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Позивач стверджує, що відповідач за отриманий протягом 11.04.2018 по 31.05.2018 року природний газ розрахувався не у повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості за договором на постачання природного газу у розмірі 68 885,68 грн.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст. 73, 74 ГПК України, не надано доказів, які б свідчили про оплату отриманого природного газу у повному обсязі. Окрім того, факт заборгованості перед позивачем з оплати отриманого природного газу на загальну суму 68 885,68 грн. визнається відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41ABKhz602-18 від 21.03.2018 р. на суму 68 885,68 грн., а отже позов в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 68 885,68 грн. підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних за період з 11.04.2018 по 31.05.2018 та 11.05.2018 по 31.05.2018 у розмірі 217,50 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги, що відповідач не заперечує наявність перед позивачем заборгованості та визнає позов, дослідивши поданий позивачем розрахунок 3 % річних за період прострочення з 11.04.2018 по 31.05.2018 та 11.05.2018 по 31.05.2018 у розмірі 217,50 грн. та розрахунок інфляційних втрат за період з 11.04.2018 по 31.05.2018 та 11.05.2018 по 31.05.2018 у розмірі 319,91 грн., судом встановлено правомірність та обґрунтованість нарахованих позивачем сум, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені за період прострочення з з 11.04.2018 по 31.05.2018 та 11.05.2018 по 31.05.2018 у розмірі 2465,02грн. суд виходить з наступного.

Приписами п. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.2.1 Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченного платежу, за кожен день прострочення платежу.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період прострочення з 11.04.2018 по 31.05.2018 та 11.05.2018 по 31.05.2018 у розмірі 2465,02 грн., на предмет відповідності вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 253-255, 549 ЦК України, ст. 231, 232 ГК України, ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762, 00 грн. покладає на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 4, 13-15, 41-46, 80, 86, 129, 233, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дергачівської міської ради Харківської області, (62300, Харківська область, м. Дергачі, вул.. Сумський шлях, буд. 79Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, п/р 8 в АБ «Кліринговий дім» м. Київ, МФО 300647) заборгованість по Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41ABKhz602-18 від 21.03.2018 у розмірі 68 885,68 грн. сума основного боргу, пеню у розмірі - 2465,02 грн., 3 % річних у розмірі 217,50 грн., інфляційні витрати у розмірі 319,91 грн, та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762, 00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 06.07.2018.

Суддя ОСОБА_1