КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2018 р. Справа№ 910/15376/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Отрюха Б.В.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 02.07.2018

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Попелишко Ірини Олексіївни

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 (дата підписання повного тексту рішення - 05.04.2018)

у справі № 910/15376/17 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва"

до Фізичної особи - підприємця Попелишко Ірини Олексіївни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація

про стягнення 180 479,69 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця Попелишко Ірини Олексіївни (далі - відповідач) про стягнення 180 479, 69 грн.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що між ним та відповідачем було укладено договір оренди, в порушення умов якого відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання в частині сплати орендної плати, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі №910/15376/17 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Попелишко Ірини Олексіївни на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" заборгованість по орендній платі у сумі 180 479 грн. 69 коп. та судовий збір в розмірі 2 707 грн. 20 коп.

Вищезазначене рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором обов'язку, своє зобов'язання щодо оплати за договором № 448 від 31.10.2005 не виконав в повному обсязі, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим у справі рішенням Фізична особа - підприємець Попелишко Ірина Олексіївна звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі заявник вказав на те, що при зміні орендодавця будь-яких повідомлень щодо зміни сторони в договорі на адресу відповідача від орендодавця Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" не надходило, а тому відповідач здійснював та здійснює оплату за оренду приміщення в розмірі, погодженому сторонами у договорі та розрахунком до нього. Також, суд першої інстанції не врахував, що позивачем не надано до суду доказів щодо законності та обгрунтовності зміни істотних умов договору оренди приміщення стосовно збільшення орендної плати. Позивачем не додані докази надсилання відповідачу підписаних між сторонами угоди про внесення змін до вказаного договору оренди приміщення, зміни істотних умов договору, зокрема зміни орендної плати.

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві зазначив, що рішення суду прийнято при повному з'ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення. Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того вказав, що 30.03.2015 позивач направляв відповідачу лист №103/32-354 про зміну балансоутримувача, проте, відповідач не надавав заперечення на отриманий лист. Зазначив, що відповідач сплачував індексовану ставку та знав про неї. Тобто, фактично, відбулась добровільна згода на зміну умов оплати на підставі положень договору №448.

Відповідно до протоколу повторної автоматичної зміни складу колегії суддів, апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Попелишко Ірини Олексіївни у справі №910/15376/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Майданевича А.Г., суддів Суліма В.В. та Отрюха Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Попелишко Ірини Олексіївни на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/15376/17 та призначено до розгляду на 02.07.2018.

Представник відповідача, в судовому засіданні 02.07.2018, надавав свої пояснення, підтримував доводи, які викладені в апеляційній скарзі, просив задовольнити апеляційну скаргу, а рішення місцевого господарського суду - скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив у її задоволенні відмовити, оскаржене рішення суду залишити без змін.

Представник третьої особи у судове засідання, призначене на 02.07.2018, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, наявним у матеріалах справи.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника третьої особи обов'язковою в судове засідання не визнавалась, та враховуючи відсутність заперечень представників позивача та відповідача про розгляд справи у його відсутність, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначеного представника за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва - слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31.10.2005 між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва та Фізичною особою-підприємцем Попелишко Іриною Олексіївною укладено договір № 448 оренди нежилого приміщення (далі - договір) (т .1; а.с.12-16).

Згідно з п. 1.1, 1.2 договору, орендодавець на підставі розпорядження № 1387 Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежиле приміщення (будівлю) за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, буд. 15, для розміщення офісу та складу. Цей договір визначає взаємовідносини сторін щодо строкового, платного користування орендарем об'єктом оренди.

Приписами пункту 2.1 договору передбачено, що об'єктом оренди є нежиле приміщення загальною площею 385,5 кв.м. в т.ч. приміщення першого поверху площею - 111,0 кв. м. під офіс та підвальне приміщення площею - 274,5 кв.м. під склади, устаткування, інвентар, інше майно (за наявності) згідно з переліком, що є невід'ємною частиною цього договору (додаток № 1).

Вартість об'єкта оренди згідно із затвердженим звітом про експертну оцінку станом за 31.07.2001 становить 275 732,73 грн. (п. 2.2. договору).

Пунктом 2.3 договору встановлено, що опис технічного стану об'єкта оренди на дату передачі його орендареві зазначається в акті приймання-передачі об'єкта оренди, що є невід'ємною частиною цього договору (додатком № 1).

Орендодавець на виконання умов договору надав відповідачу в оренду нежилі приміщення за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, буд. 15, загальною площею 385,5 м.кв., з інженерним обладнанням, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі від 25.10.2005, де зазначено, що приміщення прийняте орендарем в задовільному технічному стані.

За умовами пункту 2.4 договору, майно належить до комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва і знаходиться на балансі КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва, який є орендодавцем.

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата за користування об'єктом оренди визначається на підставі рішення Дніпровської районної Ради депутатів м. Києва ХУ1 Сесії ХХІ11 скликання від 21.02.2001 № 182 "Про затвердження методики розрахунку і порядку використання орендної плати за користування майном районної комунальної власності" зі змінами та доповненнями до нього.

Орендна плата згідно цього договору сплачується відповідно до розрахунку викладеному в додатку № 2, що є невід'ємною частиною цього договору, і перераховується орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця з урахуванням ПДВ.

Податок на додану вартість орендар сплачує в розмірі та порядку, встановленому чинним законодавством України.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що орендна плата з урахуванням, ПДВ щомісячно сплачуться орендарем, незалежно від наслідків його господарської діяльності, не пізніш 20-го числа поточного місяця на розрахунковий рахунок орендодавця. Платіжна вимога - доручення повинна бути виставлена орендодавцем за три банківські дні до моменту їх оплати. Орендар отримує платіжні вимоги орендодавця під розпис відповідальної особи.

Орендар зобов'язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату (п. 3.6 договору).

Згідно з п. 3.9 договору розмір орендної плати за користування об'єктом оренди підлягає періодичному перегляду та зміні на підставі відповідних нормативних актів, прийнятих органами виконавчої влади та у відповідності з розрахунками, що представлені орендодавцем.

Пунктами 7.1, 7.2 договору встановлено, що цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 25.10.2005 до 23.10.2006. Усі зміни та доповнення до цього договору оформляються в письмовій формі і вступають в силу з моменту підписання їх сторонами.

Після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (п. 7.3 договору).

Пунктом 2 ст. 11 Цивільного кодексу України зазначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди), до яких відноситься спірний договір, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частинами 1, 2 ст. 17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У відповідності до ч 4. ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтею 764 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Судом першої інстанції встановлено, що Господарським судом міста Києва розглядалась справа № 910/32340/15 за позовом Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" до Фізичної особи-підприємця Попелишко Ірини Олексіївни про стягнення заборгованості за договором оренди нежилого приміщення № 448 від 31.10.2015, яка з квітня 2015 по листопад 2015 становила 103 346,03 грн. Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.02.2016, яке набрало законної сили 10.03.2016 позов задоволено. Господарським судом міста Києва у справі № 910/32340/15 встановлено, що Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" повідомлено відповідача, що згідно з розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.02.2015 № 61 "Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 № 270/270 "Про удосконалення структури управління структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва" нежитлові приміщення, які орендуються, з 16.02.2015 закріплено на праві господарського відання за КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва", а також зазначено реквізити, за якими необхідно сплачувати орендну плату з квітня 2015. А у випадку оплати послуг за оренду за іншими, ніж зазначено вище реквізитами, даний платіж зараховано в оплату послуг не буде. Цей лист є невід'ємною частиною договору № 448 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 26.10.2005.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за період з грудня 2015 по червень 2017 була виставлена плата за оренду приміщення на загальну суму 287 430,39 грн., що підтверджується рахунками-фактурою: № 523 від 10.12.2015 року на суму 14 885,24 грн; № 990 від 12.01.2016 року на суму 14 989,44 грн; № 649 від 10.02.2015 року на суму 15 124,34 грн; № 995 від 10.03.2016 року на суму 15 063,84 грн; № 448 від 11.04.2016 року на суму 14 780,13 грн;№ 945 від 12.05.2016 року на суму 14 989,44 грн; № 1062 від 07.06.2016 року на суму 14 989,44 грн; № 180 від 04.07.2016 року на суму 14 989,44 грн; № 452 від 05.08.2016 року на суму 14 989,44 грн;№ 91 від 05.09.2016 року на суму 14 989,44 грн; № 795 від 05.10.2016 року на суму 14 989,44 грн; № 859 від 07.11.2016 року на суму 14 989,44 грн; № 208 від 05.12.2016 року на суму 14 989,44 грн; № 316 від 05.01.2017 року на суму 14 989,44 грн; № 336 від 03.02.2017 року на суму 14 989,44 грн; № 822 від 13.03.2017 року на суму 15 304,22 грн; № 877 від 10.04.2017 року на суму 15 744,58 грн; № 816 від 11.05.2017 року на суму 15 719,92 грн; № 862 від 09.06.2017 року на суму 15 924,28 грн. (т. 1; а.с. 17-35).

Відповідно до матеріалів справи, відповідач здійснив орендну оплату на загальну суму 139 427,83 грн., вказана обставина підтверджується виписками банку по особовим рахункам позивача.

Таким чином, в порушення вимог договору та ст. 610 ЦК України, свої зобов'язання по сплаті орендної плати у повному обсязі відповідач не виконав, в результаті чого виникла заборгованість, яка становить 180 479,69 гривень (287 430,39 грн. (нарахована орендна плата) - 139 427,83 грн. (здійснена орендна плата) =180 479,69 грн.).

Посилання апелянта стосовно необізнаності щодо зміни орендодавця та істотних умов договору, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до частини 5 ст. 10 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", встановлено, що реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов чи розірвання договору оренди.

Відповідно до частини 2 статті 15 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов'язки за договором оренди.

30.03.2015 Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" листом повідомило відповідача, що нежитлові приміщення, які орендуються з 16.02.2015 закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва", а також зазначено реквізити за якими необхідно сплачувати орендну плату з квітня 2015.

Отже, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідач був обізнаний, що новим балансоутримувачем стало КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва". Крім того, у матеріалах справи відсутні заперечення відповідача стосовно нового балансоутримувача або звернення відповідача до позивача щодо повернення орендованого майна.

Частиною 1 ст. 283 Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України).

Так, п. 3.9 договору розмір орендної плати за користування об'єктом оренди підлягає періодичному перегляду та зміні на підставі відповідних нормативних актів, прийнятих органами виконавчої влади та у відповідності з розрахунками, що представлені орендодавцем, та, в даному випадку, було зроблено позивачем.

Відповідно до банківських виписок Фізичною особою - підприємцем Попелишко Іриною Олексіївною з лютого 2016 по червень 2016 сплачено на користь позивача оплату за оренду приміщення по вул. Курнатовського, 15 згідно договором № 448 від 25.10.2005 року у розмірі 103 346,03 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оплачуючи кошти за оренду приміщення відповідач визнав договір продовженим та факт зміни істотних умов договору, а саме зміни розрахунку орендної плати проведеної з індексацією.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем у порушення взятих на себе зобов'язань допущено прострочення з орендної плати по договору № 448 від 31.10.2005. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, тому позовні вимоги стосовно стягнення заборгованості за орендну плату є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд вірно зазначив, що, оскільки права та охоронювані законом інтереси позивача за захистом якого той звернувся до суду, порушено відповідачем, тому позовні вимоги про стягнення 180 479,69 грн. підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Попелишко Ірини Олексіївни на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/15376/17 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/15376/17 підлягає залишенню без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Попелишко Ірини Олексіївни на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/15376/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/15376/17 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на відповідача.

4. Матеріали справи №910/15376/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені главою 2 розділу IV ГПК України.

Повний текст складено та підписано 03.07.2018.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

Б.В. Отрюх