ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2018 р. Справа № 914/2650/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів Давид Л.Л.

Кравчук Н.М.

при секретарі судового засідання Андреюк Х.В.,

розглянувши апеляційну скаргу №05/2-643вих-18 від 27.04.18р. заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів

на рішення господарського суду Львівської області від 02.04.2018р.

у справі №914/2650/17

за позовом: заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі позивача: Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Екскомбуд", м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Львівської міської ради, м. Львів

про: визнання укладеним договору про пайову участь та стягнення пайового внеску,

за участю представників:

від прокуратури: Макогон Ю.І. - прокурор, Турчин І.Я. - прокурор;

від позивача : не з`явився;

від відповідача: Підбірний М.Я. - адвокат;

від третьої особи: не з`явився

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2018р., справу № 914/2650/17 призначено складу колегії суддів : головуючий суддя (суддя-доповідач) Кордюк Г.Т., судді: Давид Л.Л., Гриців В.М.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.05.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на рішення господарського суду Львівської області від 02.04.2018р. у даній справі.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді - члена колегії Гриців В.М., 04 червня 2018 року згідно розпорядження № 174 керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду щодо проведення автоматизованої зміни складу колегії суддів, здійснено автоматичну заміну судді - члена колегії Гриців В.М.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2018р. до складу колегії замість судді Гриців В.М. введено суддю - члена колегії Кравчук Н.М.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.06.2018р., подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 14.06.2017р.

Згідно ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 14.06.2018р. в судовому засіданні оголошено перерву до 20.06.2018р.

Заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернувся до господарського суду Львівської області з позовом (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) про визнання укладеним з дня набрання рішенням суду законної сили договору про пайову участь між ТзОВ «Екскомбуд» та Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради у запропонованій позивачем редакції та стягнення пайового внеску в розмірі 2 077 275,00грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 02.04.2018р. (повний текст складено 12.04.2018р.) у справі № 914/2650/17 (суддя Манюк П.Т.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

При прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції виходив з того, що в силу п.п. 1.4.9. «Положення про пайову участь (внесок) замовників у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова» в редакції ухвали Львівської міської ради від 03.04.2008р. № 1697, відповідач не залучається до участі у розвитку інфраструктури населеного пункту у разі будівництва об`єктів на земельних ділянках придбаних на аукціонах, організатором яких виступала Львівська міська рада. Земельна ділянка розташована у м.Львові по вул. Величковського, загальною площею 0,3950га, придбана відповідачем за результатами аукціону. З часу надання дозволу на пректування будівництва (29.02.2008р.) та до моменту звернення прокурора до суду із позовом про визнання укладеним договору про пайову участь (15.12.2017р.), Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради, ні Львівською міською радою жодних пропозицій чи вимог про укладення договору про пайову участь, в тому числі і проекту договору відповідачу не надходило. Немає жодного рішення органу місцевого самоврядування про зобов`язання ТзОВ «Екскомбуд» укласти договір про сплату пайового внеску.

Крім того, місцевим господарським судом зроблено висновок, що станом на момент розгляду даної справи, Ухвала Львівської міської ради від 03.04.2008р. № 1697 «Про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова» є чинною, не визнавалася судом незаконною з мотивів невідповідності Конституції України та її дія не зупинена, в той час прокурором позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на приписи вказаної ухвали.

Крім того, судом зроблено висновок, що прокурором та позивачем не подано жодних доказів направлення на адресу відповідача пропозиції щодо укладення спірного договору, що не відповідає порядку, визначеному ст. 181 Господарського кодексу України, розгляду переддоговірного спору щодо укладення договору про пайову участь.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Заступником прокурора Львівської області подано апеляційну скаргу, в якій рішення суду першої інстанції вважає прийнятим внаслідок невірного застосування норм матеріального та з порушенням вимог процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 02.04.2018р. у даній справі та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення безпідставно прийнято до уваги доводи відповідача стосовно того, що згідно п. 1.4.9. «Положення про пайову участь (внесок) замовників у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова» пайовий внесок не сплачують замовники, які здійснюють будівництво на земельних ділянках, придбаних на аукціонах, організатором яких виступала Львівська міська рада, оскільки вказане Положення суперечить вимогам ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 27-1 Закону України «Про планування та забудову територій», які передбачали такий обов`язок для замовника будівництва ще з 2000р. Судом залишено поза увагою той факт, що у п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 40 від 24.01.2007р. «Про встановлення граничного розміру замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів», визначено, що кошти замовників будівництва для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів не залучаються - у разі спорудження житлових будинків на земельних ділянках, придбаних на аукціонах, за умови включення до ціни таких земельних ділянок вартості облаштування їх інженерними мережами. Окрім того, судом не взято до уваги, що на час отримання відповідачем дозволу на проведення будівельних робіт, Постанова Кабінету Міністрів України № 40 від 24.01.2007р. втратила свою чинність відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 415 від 28.04.2009р. Судом першої інстанції також не взято до уваги, що відповідно до ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ( в редакції станом на 30.12.2014р. - дати подання відповідачем декларації про готовність об`єкта до експлуатації) визначено вичерпний перелік об`єктів, у разі будівництва яких замовник не залучається до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Прокурор у поданій апеляційній скарзі зазначає, що обов`язок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту згідно діючого законодавства, як на момент придбання відповідачем земельної ділянки так і на час здачі об`єкта в експлуатацію покладається виключно на замовника будівництва. Також прокурор звертає увагу суду апеляційної інстанції, що у відповідності до п. 7 ст. 11 ГПК України у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили, суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.

Прокурор в судовому засіданні доводи наведені в апеляційній скарзі підтримав, просить апеляційну скаргу задоволити .

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення ухвал суду від 17.05.2018р., від 04.06.2018р. та від 14.06.2018р.

Представник відповідача в судовому засіданні та у поданому відзиві на апеляційну скаргу, проти доводів наведених скаржником заперечує, вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення всебічно, повно і об`єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності, дано вірну юридичну оцінку обставинам справи та правильно, з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права вирішено спір у даній справі. Відтак, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги необґрунтованими і безпідставними та такими, що не спростовують правильних висновків суду, просить рішення господарського суду Львівської області від 02.04.2018р. залишити без змін, а апеляційну скаргу Заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради без задоволення.

Відповідач зазначає, що як на момент повідомлення про намір здійснювати забудову придбаної на аукціоні земельної ділянки, так і на момент отримання дозволу на будівництво, та в подальшому, здійснення будівництва, у відповідача був відсутній обов'язок щодо сплати пайової участі у розвитку інфраструктури м. Львова і відповідач не міг прогнозувати, а також впливати на прийняття спеціальних нормативних актів, в т.ч. Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VІ , або на внесення Львівською міською радою відповідних змін до Положення. Також відповідач зазначає, що позивачем не вказано в чому саме полягали неправомірні дії відповідача та в чому саме полягає порушене право органу місцевого самоврядування. Окрім того, позивачем не надано жодних доказів направлення на адресу відповідача пропозиції щодо укладення договору про пайову участь у запропонованій позивачем редакції, в тому числі не надходило проекту договору, що є предметом цього спору.

Також відповідач покликається на рішення Європейського суду з прав людини, зокрема зазначає, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Беєлер проти Італії»). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії»). Потреба виправити колишню «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладається на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки»).

Третя особа - Львівська міська рада участі представника в судових засіданнях не забезпечила, письмових пояснень по суті справи до суду не подала, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення ухвал суду.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, Львівський апеляційний господарський суд, встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, Ухвалою Львівської міської ради від 11.01.2005р. № 2022 "Про визначення переліку земельних ділянок, призначених для продажу на земельних аукціонах" затверджено перелік земельних ділянок, призначених для продажу на земельних аукціонах, серед яких земельна ділянка за адресою: м. Львів, вул. Величковського (навпроти будинку № 16) площею 0,2925 га з цільовим призначенням: землі громадської та житлової забудови (багатоповерховий житловий будинок з торговими об'єктами та підземними гаражами (том І - а.с. 79, 80).

Ухвалою Львівської міської ради від 06.07.2006 № 78 "Про продаж земельних ділянок у м. Львові шляхом аукціону", зокрема, внесені зміни у площу земельної ділянки за адресою м. Львів, вул. Величковського (навпроти будинку № 16) з площі 0,2925 га на 0,3950 га, затверджено стартові та мінімальні ціни продажу земельних ділянок у м. Львові ( том І - а.с. 81, 82).

За результатами проведеного аукціону (протокол № 02 аукціону з продажу земельних ділянок у м. Львові від 22.05.2007), переможцем якого визначено ТзОВ "Екскомбуд", між Львівською міською радою (Продавець) та ТзОВ «Екскомбуд» (Покупець) 24.05.2007р. укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою м. Львів, вул. Величковського (навпроти будинку № 16) загальною площею 0,3950 га, кадастровий номер :11:015:0003 (том І -а.с. 87-88).

На підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки, Львівське міське управління державних ресурсів 08.08.2007р. видало відповідачу Державний Акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 462467 (том І - а.с. 91).

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 29.02.2008р. № 145 "Про проектування ТзОВ "Екскомбуд" 12-ти поверхового житлового будинку з підземними автостоянками на вул. І. Величковського у житловому масиві Рясне-2" ТОВ "Екскомбуд" надано дозвіл на проектування 12-ти поверхового житлового будинку з підземними автостоянками на вул. Величковського у житловому масиві Рясне-2.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.06.2009р. № 380 "Про будівництво ТзОВ "Екскомбуд" 12-ти поверхового житлового будинку з підземними автостоянками на вул. Величковського у житловому масиві Рясне-2" ТОВ "Екскомбуд" надано дозвіл на будівництво 12-ти поверхового житлового будинку з підземними автостоянками на вул. Величковського у житловому масиві Рясне-2 (том І а.с.234).

В подальшому 27 липня 2009 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області ТзОВ "Екскомбуд" надано Дозвіл № 230/08 на виконання будівельних робіт на будівництво багатоквартирного житлового будинку з підземними автостоянками на вул. Величковського, в пп.1.1. якого "документ на землекористування" зазначено державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 462467 від 08.08.2007 (том І - а.с. 94).

19 грудня 2014 року ТзОВ "Екскомбуд" подало до Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області декларацію № ЛВ 76 про готовність об'єкта до експлуатації - будівництво 10-ти поверхового житлового будинку з підземними автостоянками на вул. Величковського у житловому масиві Рясне-2 у м. Львові. 30.12.2014 Департаментом державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області зареєстровано декларацію № ЛВ 76 про готовність об'єкта до експлуатації (том І - а.с. 17-21).

У заявлених вимогах (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) (том І а.с. - 184-189) Заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради просить визнати укладеним з дня набрання рішенням суду законної сили договір про пайову участь між ТзОВ «Екскомбуд» та Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради у запропонованій позивачем редакції та стягнути з відповідача пайовий внесок в розмірі 2 077 275,00грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Оскільки відповідач у справі є замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку, то на нього поширюється дія Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" щодо обов'язковості сплати пайового внеску. Згідно з інформацією департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 16.11.2017 № 2301-5171, ТзОВ "Екскомбуд" в департамент економічного розвитку щодо укладення договору про пайову участь, укладення якого є обов`язковим не зверталося. Відтак, договір про пайову участь не укладено, пайовий внесок не сплачено. Від сплати пайового внеску ТзОВ "Екскомбуд" не звільнено.

При винесенні постанови, колегія суддів керувалась наступним.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

На час виникнення спірних правовідносин (подання ТзОВ «Екскомбуд» заяви про намір здійснити забудову земельної ділянки 2008р., надання дозволу на проектування та дозволу на будівництво 12-ти поверхового житлового будинку з підземними автостоянками на вул. І.Величковського у житловому масиві Рясне-2 у м. Львові) питання сплати пайового внеску було врегульовано Законом України «Про планування та забудову територій» від 20.04.2000р. № 1699-111 (який втратив чинність 12.03.2011р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 27-1 Закону України "Про планування та забудову територій", замовник який має намір здійснити будівництво об'єкта містобудування у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Згідно з ч. 3 ст. 27-1 Закону України "Про планування та забудову територій", пайова участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником після прийняття об'єкта в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів.

В подальшому правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (надалі - Закон), яким встановлено обов'язок пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту та визначено механізм його реалізації.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону, замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (ч. 3 ст.40 Закону).

У відповідності до ч. 5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками (ч. 8 ст. 40 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Таким чином, встановлено законодавчу норму прямої дії про обов'язковість встановлення органом місцевого самоврядування порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до норм цього Закону.

Згідно з приписами статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

На момент видачі відповідного дозволу на будівництво будинку (Рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.06.2009р. № 380), Ухвалою Львівської міської ради № 1697 від 03.04.2008р. затверджено Положення про порядок залучення коштів (інвесторів, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова.

Згідно п. 1.5.3. Положення, внесок не сплачують інвестори (замовники, забудовники), які здійснюють будівництво житлових будинків на земельних ділянках, придбаних на аукціонах, організатором яких виступила Львівська міська рада та за умови включення до ціни таких земельних ділянок вартості облаштування їх інженерними мережами.

Ухвалою Львівської міської ради № 2779 від 09.07.2009р. внесено зміни до Ухвали міської ради від 03.04.2008р. № 1697, а саме затверджено нове Положення про пайову участь (внесок) замовників у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова.

Згідно п. 1.4. Положення (затвердженого Ухвалою Львівської міської ради від 09.07.2009р. № 2779) пайовий внесок на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста не сплачують замовники, які здійснюють: п.п. 5 - будівництво на земельних ділянках, придбаних на аукціонах організатором яких виступала Львівська міська рада.

У відповідності до ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Статтею 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України (рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 справа № 1-9/2009).

Підпунктом 5 пункту а) частини першої статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об'єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища".

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Львівська міська рада, як орган місцевого самоврядування визначила порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників), на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова на підставі "Положення про пайову участь (внесок) замовників у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова" в редакції Ухвали Львівської міської ради від 03.04.2008 № 1697 (том І - а.с. 38, 39-43) (зі змінами від 14.11.2012 № 1816 "Про внесення змін до ухвал міської ради від 09.07.2009 № 2779 та від 03.11.2011 № 869") (том І а.с. - 26, 27) та передбачила випадки не залучення до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту замовників

Окрім того, слід зазначити, що в матеріалах справи міститься лист-відповідь Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради за підписом директора департаменту - І. Кулинич від 07.02.2018 № 2301-457 на запит гр. ОСОБА_8 від 31.01.2018 б/н (зареєстрований у Львівській міській раді 01.02.2018 № З-Ш-8991-С-23) щодо надання інформації про встановлення на території м. Львова розміру пайової участі, участі забудовників у розвитку інфраструктури населеного пункту. У відповіді зазначено, що в окремих випадках (види будівництва, які не підпадають під нарахування пайового внеску), передбачених ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", п. 1. ухвали Львівської міської ради від 03.11.2011 № 869 "Про внесення змін до ухвали міської ради від 03.04.2008 № 1697", замовники будівництва (реконструкції) не залучаються до пайової участі у розвитку інфраструктури м. Львова. Ухвалою Львівської міської ради від 03.04.2008 № 1697 "Про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників), на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова" (зі змінами від 14.11.2012 № 1816 "Про внесення змін до ухвали міської ради від 09.07.2009 № 2779 та від 03.11.2011 № 869") передбачено, що до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва п. 1.4.9 "об'єктів на земельних ділянках, придбаних на аукціонах, організатором яких виступала Львівська міська рада" (том І а.с. - 148-150).

Як зазначалось вище, земельна ділянка розташована за адресою: м. Львів, вул. Величковського (навпроти будинку № 16) загальною площею 0,3950 га, кадастровий номер :11:015:0003 придбана відповідачем за результатами проведеного аукціону (протокол № 02 аукціону з продажу земельних ділянок у м. Львові від 22.05.2007), переможцем якого визначено ТзОВ "Екскомбуд", 24.05.2007р. між Львівською міською радою (Продавець) та ТОВ «Екскомбуд» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки (том І -а.с. 87-88).

Спірні правовідносини у даній справі виникли в січні 2008 року з моменту звернення ТзОВ "Екскомбуд" із заявою про намір здійснити забудову придбаної на аукціоні земельної ділянки, що підтверджується, зокрема, рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 29.02.2008 № 145 "Про проектування ТОВ "Екскомбуд" 12-ти поверхового житлового будинку з підземними автостоянками на вул. І. Величковського у житловому масиві Рясне-2".

Отже, як на момент повідомлення про намір здійснювати забудову придбаної на аукціоні земельної ділянки, так і на момент отримання дозволу на будівництво, а в подальшому, здійснення будівництва, у відповідача був відсутній обов'язок пайової участі у розвитку інфраструктури м. Львова і відповідач не міг прогнозувати, а також впливати на прийняття спеціальних нормативних актів, в т.ч. Закону України від 17.02.2011 № 3038-УІ "Про регулювання містобудівної діяльності". Обізнаність про такі зміни надала б відповідачу можливість проектувати побудований ним житловий будинок з урахуванням необхідності брати участь у таких витратах.

Виходячи із змісту рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009р., нормативні акти (рішення) органу місцевого самоврядування, які встановлюють, змінюють, чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, є чинними до моменту визнання їх недійсними в судовому порядку з мотивів невідповідності Конституції або Законам України, або з моменту їх скасування чи зміни самим органом місцевого самоврядування.

Ухвала Львівської міської ради від 03.04.2008 № 1697 "Про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників), на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова" із змінами внесеними Ухвалою Львівської міської ради № 2779 від 09.07.2009р. є чинною, не визнавалася судами незаконною з мотивів невідповідності Конституції чи Законам України та її дія не зупинена, в той же час прокурором позовні вимоги обгрунтовані з посиланням на приписи вказаної ухвали.

Доводи прокурора, що питання включення до ціни спірної земельної ділянки вартості облаштування її інженерними мережами не досліджувалось судом першої інстанції, як того вимагав п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 40 від 24.01.2007р. «Про встановлення граничного розміру замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів», судом до уваги не приймаються, оскільки Львівська міська рада Ухвалою від 09.07.2009р. № 2779 та від 04.11.2012р. № 1816 внесено зміни до Положення (п. 1.4.9.), який не передбачає включення до ціни земельних ділянок вартості інженерних мереж.

Покликання прокурора щодо незастосування судом п. 7. ст. 11 ГПК України, то суд апеляційної інстанції зазначає, що дана норма статті регулює питання щодо невідповідності правового акту правовому акту вищої юридичної сили.

Відповідно до Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» № 503/97 від 10.06.1997р., до нормативно-правових актів відносяться, Закони України, акти Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Президента України.

Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч.2 ст. 144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи Законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Крім того, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду, що відповідно до п. 2 Ухвали Львівської міської ради від 29.12.2004р. № 1358 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету від 04.04.2003р. № 236 «Про порядок залучення коштів інвесторів (замовників) на розвиток соціальної інфраструктури м.Львова» було також встановлено, що дозвіл на виконання будівельних робіт видається інвестору (замовнику) після укладення договору на будівництво і сплати інвестиційного внеску на розвиток соціальної інфраструктури.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи Рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 380 «Про будівництво ТзОВ «Екскомбуд» 12-ти поверхового житлового будинку з підземними автостоянками на вул. І Величковського у житловому масиві Рясне-2», дозвіл на будівництво 12-ти поверхового житлового будинку з підземними автостоянками на вул. І. Величковського у житловому масиві Рясне-2 було надано ТзОВ «Екскомбуд» 02.06.2009р. без обов`язку укладення відповідного договору про сплату інвестиційного внеску. При цьому, немає жодного рішення органу місцевого самоврядування про зобов`язання ТзОВ «Екскомбуд» укласти договір про сплату пайового внеску, як це було зазначено, в аналогічних рішеннях виконавчого комітету Львівської міської ради про надання замовникам дозволу на будівництво житлових будинків.

Враховуючи наведене, апеляційна інстанція погоджується із висновком місцевого господарського суду, що у відповідача, як забудовника, як на момент повідомлення про намір здійснювати забудову придбаної на аукціоні земельної ділянки, так і на момент отримання дозволу на будівництво, а подальшому, здійснення будівництва, був відсутній обов'язок пайової участі у розвитку інфраструктури м. Львова і відповідач не міг прогнозувати, а також впливати на прийняття спеціальних нормативних актів, в т.ч. Закону України від 17.02.2011 № 3038-УІ "Про регулювання містобудівної діяльності". Обізнаність про такі зміни надала б відповідачу можливість проектувати побудований ним житловий будинок з урахуванням необхідності брати участь у таких витратах.

Крім того, апеляційна інстанція погоджується із посиланням місцевого господарського суду на рішення Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Європейський суд з прав людини звертає увагу, що на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Потреба виправити колишню "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Рисовський проти України", "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Ґаші проти Хорватії", "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії", "Онер'їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії").

За приписами ст. 181 Господарського Кодексу України, якою визначено загальний порядок укладення господарських договорів, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Відповідно до ст. 187 Господарського Кодексу України спори, що виникають при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не вирішено інше.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо направлення на адресу відповідача пропозиції укладення спірного договору у запропонованій редакції, в тому числі не надходило проекту договору.

Окрім того, уточнені прокурором позовні вимоги (том І - а.с. 184-189) в частині визначення в договорі терміну сплати пайового внеску, а саме: "не пізніше одного місяця після прийняття об'єкта до експлуатації" не відповідають типовій формі договору, затвердженого Положенням, оскільки у типовій формі договору відсутні вказані умови.

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду приходить до висновку, про відсутність порушеного права чи інтересу позивача у даних правовідносинах з відповідачем, про що судом зроблено вірний висновок та підставно відмовлено заступнику прокурора Львівської області в інтересах держави в особі позивача: Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради в позові з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд справи покласти на скаржника, відповідно до вимог ст. ст. 129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 236, 240, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 02.04.2018р. у справі №

921/2650/17 залишити без змін, апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської

області в інтересах держави в особі Департаменту економічного розвитку Львівської

міської ради без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку і строки встановлені ст. ст. 288, 289 ГПК України.

3. Справу повернути до господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

судді Давид Л.Л. Кравчук Н.М.