ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/8815/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, Баранець О.М., Мамалуй О.О.

за участі секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Заступника прокурора міста Києва

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Ковтун С.А.)

від 24.07.2017

та постанову Київського апеляційного господарського суду

(головуючий - Корсакова Г.В., судді: Чорна Л.В., Хрипун О.О.)

від 31.01.2018

у справі № 910/8815/17

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до 1. Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

2. Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Гамаінвест",

4. Печерської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання недійсним розпорядження та договору,

за участі представників сторін:

позивача-1 - не з'явився;

позивача-2 - не з'явився;

відповідача-1 - Глущенко Д.В.;

відповідача-2 - Глущенко Д.В.;

відповідача-3 - Обухов В.В.;

відповідача-4 - не з'явився;

прокуратури - Зарудяна Н.О.;

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Києва звернувся до Господарського суду м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАМАІНВЕСТ» про визнання незаконним та скасування розпорядження виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 196 від 05.03.2015 «Про затвердження переможця конкурсу із залученням інвестора до будівництва дитячого дошкільного закладу по вул. Старонаводницькій, 2-20 у Печерському районі»; визнання недійсним договору № 050-13/і/152 від 01.04.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що умови конкурсу та спірного договору надають інвестору безперешкодну можливість набути не на конкурентних засадах право користування земельною ділянкою (в порядку ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України у зв'язку з набуттям права власності на об'єкт нерухомості), що суперечить Положенню про порядок проведення інвестиційних конкурсів для будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 24.05.2007 № 528/1189 (п.п. 1.4, 3.1, 3.2, 3.3, 6.2.20), та ст.ст. 9, 116, 124, 134 Земельного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/8815/17 за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАМАІНВЕСТ» про визнання незаконним та скасування розпорядження виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 196 від 05.03.2015 та визнання недійсним договору № 050-13/і/152 від 01.04.2015.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 у справі № 910/8815/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 у справі № 910/8815/17 залишено без змін.

Господарськими судами встановлено такі обставини:

- Київська міська державна адміністрація 21.10.2014 видала розпорядження № 1180 "Про проведення інвестиційного конкурсу із залученням інвестора до будівництва дитячого дошкільного закладу по вул. Старонаводницькій, 2-20 у Печерському районі", яким затвердила перелік об'єктів, які потребують залучення інвестицій (далі - Розпорядження № 1180 від 21.10.2014);

- об'єктом інвестування є будівництво дитячого дошкільного закладу по вул. Старонаводницькій, 2-20 у Печерському районі на земельній ділянці площею 0,6 га, яка перебуває у постійному користуванні Печерської районної в місті Києві державної адміністрації4

- ініціатором залучення на конкурсній основі інвестора до будівництва дитячого дошкільного закладу на вул. Старонаводницькій, 2-20 виступила Печерська районна в місті Києві державна адміністрація;

- пунктом 6 Розпорядження № 1180 від 21.10.2014 постійно діючій конкурсній комісії Київської міської державної адміністрації доручено провести інвестиційний конкурс із залученням інвестора до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва;

- положення про порядок проведення інвестиційних конкурсів для будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 24.05.2007 № 528/1189 (далі - Положення), встановлює порядок проведення інвестиційних конкурсів та залучення інвестиційних коштів для будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва;

- пунктом 3.1. Положення передбачено, що з метою залучення інвестицій до економіки міста набуття права на землю може вирішуватись одним з таких способів: шляхом надання інвестиційно привабливої земельної ділянки у власність або в оренду переможцеві інвестиційного конкуру; шляхом викупу земельної ділянки на загальних підставах;

- положенням передбачено, що комісія розробляє умови інвестиційного конкурсу, проводить конкурс за результатами якого видає розпорядження про затвердження переможця;

- в рамках підготовки до проведення конкурсу, на офіційному інтернет-порталі Київської міської державної адміністрації та в газеті Київської міської ради "Хрещатик" (№161 (4561) розміщено оголошення про проведення інвестиційного конкурсу, яке містить відомості про об'єкт інвестування та умови інвестиційного конкурсу (далі - Умови);

- за умовами конкурсу, визначеними п. п. 1.1 оголошення, об'єктом інвестування є будівництво дитячого дошкільного закладу по вул. Старонаводницькій, 2-20 у Печерському районі на земельній ділянці - 0,6 га, яка у постійному користуванні Печерської районної в місті Києві державної адміністрації;

- відповідно до п. 2.5 Умов, після введення об'єкта інвестування в експлуатацію, інвестор в установленому порядку оформляє право власності на нього, а інженерні мережі, зазначені у п. 2.8 цих Умов, безоплатно передаються та зараховуються до комунальної власності територіальної громади міста Києва;

- після введення об'єкта інвестування в експлуатацію (п.2.6 Умов), інвестор зобов'язується вчинити всі необхідні дії щодо оформлення у встановленому порядку права користування (власності) на земельну ділянку, а замовник - надати згоду на таке оформлення;

- за результатами проведення конкурсу розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 05.03.2015 № 196 "Про затвердження переможця конкурсу із залученням інвестора до будівництва дитячого дошкільного закладу по вул. Старонаводницькій, 2-20 у Печерському районі" (далі - Розпорядження №196) затверджено переможцем конкурсу із залучення інвестора до будівництва дитячого дошкільного закладу по вул. Старонаводницькій, 2-20 у Печерському районі Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАМАІНВЕСТ" (далі - Товариство, інвестор) та доручено Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) укласти інвестиційний договір з переможцем конкурсу та замовником реалізації проекту - Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією;

- на виконання вказаного розпорядження між Департаментом, як організатором конкурсу, Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією, як замовником, та ТОВ "ГАМАІНВЕСТ", як інвестором, укладено інвестиційний договір № 050-13/І/152 (далі - Інвестиційний договір), предметом якого є будівництво дитячого дошкільного закладу по вул. Старонаводницькій, 2-20 у Печерському районі м. Києва.

- пунктом 1.1.5 Інвестиційного договору передбачено, що земельна ділянка, на якій здійснюється будівництво об'єкта інвестування, що належить на праві постійного користування замовнику (державний акт серія ЯЯ № 389696 від 11.12.2012) та розташована за адресою: вул. Старонаводницька, 2-20 у Печерському районі міста Києва. Площа земельної ділянки становить 0,6 га, кадастровий номер земельної ділянки 800000000:82:068:0129;

- пунктом 4.17 Інвестиційного договору передбачено, що протягом 90 календарних днів після прийняття об'єкта інвестування в експлуатацію інвестор зобов'язаний вчиняти всі необхідні дії щодо оформлення у встановленому порядку права користування/власності земельною ділянкою, а замовник - протягом 30 днів з моменту письмового звернення інвестора із відповідною заявою надати згоду на припинення права постійного користування земельною ділянкою. Замовник зобов'язується здійснювати всі необхідні дії з метою сприяння в переоформленні прав на земельну ділянку. Земельні питання вирішуються замовником спільно з інвестором у встановленому законодавством України порядку;

- вважаючи, що умови конкурсу та спірного договору надають інвестору безперешкодну можливість набути не на конкурентних засадах право користування земельною ділянкою (в порядку ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України у зв'язку з набуттям права власності на об'єкт нерухомості), що суперечить вимогам чинного законодавства, прокурор в інтересах держави в особі Київської міської ради та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до суду з позовом про визнання недійсними розпорядження виконавчого комітету Київської міської ради (КМДА) № 196 від 05.03.2015 та укладеного на його підставі інвестиційного договору № 050-13/і/152 від 01.04.2015.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що прокурор не довів невідповідності розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.03.2015 №196 вимогам чинного законодавства та наявності підстав для визнання його незаконним і скасування, оскільки спірне розпорядження було прийнято виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі та у відповідності до Положення № 528/1189, а також згідно з процедурою, яка визначалась Розпорядженням № 1180, а інвестиційний договір не суперечить нормам чинного законодавства.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2018 у справі №910/8815/17, Заступник прокурора міста Києва подав касаційну скаргу, в якій просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Узагальнені доводи касаційної скарги:

- судами попередніх інстанцій не враховано, що земельна ділянка територіальної громади міста передана поза конкурсом в постійне користування ТОВ "ГАМАІНВЕСТ", не на конкурентних засадах та у подальшому згідно з умовами інвестиційного договору поза конкурсом перейде до інвестора;

- судами не враховано, що жодна із сторін договору не наділена повноваженнями по розпорядженню земельними ділянками комунальної власності, оскільки вказані повноваження відносяться до виключної компетенції Київської міської ради;

- розпорядження, на підставі якого укладено спірний договір суперечить ст. ст . 9, 116, 124, 134 Земельного кодексу України, оскільки приймаючи таке розпорядження, Київська міська державна адміністрація діяла всупереч вимогам ст. 19 Конституції України;

Ухвалою Верховного Суду від 02.05.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2018 у справі №910/8815/17 та призначено розгляд касаційної скарги на 19.06.2018. Надано учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу, який не перевищує 15 днів з дня вручення цієї ухвали.

У відзивах на касаційну скаргу Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) просять залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій - без змін.

Верховний Суд, переглядаючи у касаційному порядку оскаржувані судові рішення, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема, на нерухоме майно визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності.

Відповідно до частини 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект.

Об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди в усіх галузях економіки та об'єкти власності (частина 1 статті 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність").

Суб'єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави (частина 1 статті 5 Закону України "Про інвестиційну діяльність").

Згідно з стасттею 9 Закону України "Про інвестиційну діяльність" основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності.

Положенням про порядок проведення інвестиційних конкурсів для будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 24.05.2007 № 528/1189 визначено порядок підготовки, проведення інвестиційного конкурсу, укладення інвестиційних договорів та залучення інвесторів до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, у тому числі соціальної інфраструктури міста, об'єктів незавершеного будівництва, станцій метрополітену, підземних переходів, автошляхів, площ та інших об'єктів, на умовах проведення інвестиційного конкурсу.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що прокурор не довів невідповідності розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.03.2015 № 196 вимогам чинного законодавства та наявності підстав для визнання його незаконним і скасування, оскільки спірне розпорядження було прийнято виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі та у відповідності до Положення № 528/1189, а також згідно з процедурою, яка визначалась Розпорядженням № 1180.

При цьому, судами встановлено, що відсутні докази того, що рішення Київської міської ради №528/1189 та розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1180 від 21.10.2014 є недійсними або скасовані в установленому порядку.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (пункт 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 29.05.2013 за № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Для визнання оспорюваного договору недійсним позивач має довести за допомогою належних засобів доказування, що договір суперечить вимогам чинного законодавства щодо його форми, змісту, правоздатності і волевиявленню сторін, на момент укладення договору свідомо існує об'єктивна неможливість настання правового результату, а також, що внаслідок його укладення порушені права позивача.

Відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

В пункті 3.1 Положення № 528/1189 передбачено, що з метою залучення інвестицій до економіки міста набуття права на землю може вирішуватись одним з таких способів: шляхом надання інвестиційно привабливої земельної ділянки у власність або в оренду переможцеві інвестиційного конкурсу у відповідності до даного Положення (надання земельної ділянки за результатами інвестиційного конкурсу) та шляхом викупу земельної ділянки на загальних підставах (шляхом проведення аукціонів) в порядку, встановленому рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 № 810/3385 "Про затвердження Тимчасового порядку набуття права на землю на конкурентних засадах в місті Києві", за умови, що комісія прийняла рішення про недоцільність проведення інвестиційного конкурсу на такій земельній ділянці (надання земельної ділянки на загальних підставах).

Згідно з пункту 4.17 Інвестиційного договору після прийняття об'єкта інвестування в експлуатацію інвестор зобов'язаний вчинити всі необхідні дії щодо оформлення у встановленому порядку права користування/власності земельною ділянкою.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,6 га (кадастровий номер :82:068:0129), розташована за адресою: вул. Старонаводницька, 2-20 у Печерському районі міста Києва не може бути передана у користування або власність інвестору до моменту завершення реалізації інвестиційного договору.

Інвестиційний договір не є правовстановлюючим документом на зазначену земельну ділянку, отримання земельної ділянки у користування буде відбуватись після завершення будівництва на підставі чинного законодавства України.

Положення Інвестиційного договору не є підставою для автоматичного, поза передбаченою законодавством процедурою набуття інвестором права власності на земельну ділянку.

Виходячи із фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів, що спірні розпорядження та договір не суперечать нормам чинного законодавства, і відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи Заступника прокурора міста Києва, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і за своєю суттю зводяться переоцінки доказів, а суд касаційної інстанції з урахуванням вимог частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Окрім того, наведеним доводам надана належна оцінка судами попередніх інстанцій.

Крім того, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені судами попередніх інстанцій на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314 - 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2018 у справі № 910/8815/17 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Баранець

О. Мамалуй