ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"02" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/3897/15

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Шейнцис О.О.

При розгляді справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО" (07200, Київська обл., смт. Іванків, вул. Поліське шосе, буд.3);

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО" (65012, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 2-А);

до відповідача 2: Приватного підприємства "Сільськогосподарська виробнича фірма "АГРО" (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, буд. 10-Б, офіс 2);

про стягнення 70 810, 07 грн.

за участю:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: ОСОБА_1 - довіреність № б/н від 11.04.2018р.

В С Т А Н О В И В:

17.09.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО" та Приватного підприємства "Сільськогосподарська виробнича фірма "АГРО", в якій, згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог (т.1 а.с.69-75), просило суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 70 810 гривень 07 копійок штрафу згідно договору поруки №03-02-2014-17 від 03 лютого 2014 року, Угоди №НЮК-57-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.512-519 ЦК України) від 26 січня 2011 року та згідно договору №01-14-08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28 березня 2008 року, а також витрати на сплату судового збору.

Позовні вимоги з урахуванням зави про збільшення позовних вимог мотивовані порушенням умов Договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу№01-14-08 від 28 березня 2008 року, а саме тим, що вартість грошового зобовязання щодо формування ціни товару згідно зазначеного договору відповідачем 2 виконано несвоєчасно.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.11.2015 року по справі №916/3897/15 (суддя Гуляк Г.І.), яке залишено без змін Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.09.2017р., позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО" задоволено повністю. Солідарно стягнуто із Приватного підприємства "Сільськогосподарська виробнича фірма "АГРО" та Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО" 70 810,07 грн. штрафу згідно договору поруки №03-02-2014-17 від 03 лютого 2014 року, Угоди №НЮК-57-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26 січня 2011 року та згідно договору №01-14-08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28 березня 2008 року. Солідарно стягнуто із Приватного підприємства "Сільськогосподарська виробнича фірма "АГРО" та Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО" витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 1218 грн.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 27.03.2018р. рішення Господарського суду Одеської області від 11.11.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 28.09.2017 у справі №916/3897/15 скасовано, справу № 916/3897/15 передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Скасовуючи судові рішення, суд касаційної інстанції зазначив про необхідність при новому розгляді справи вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і обєктивного встановлення фактичних обставин справи, а також обєктивно оцінити відповідні докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті та, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Приймаючи вказану постанову, суд зауважив, що суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів 70 810,07 грн. штрафу за неналежне виконання умов Договору купівлі-продажу, не надали оцінки всім доказам у справі, а саме судами залишено поза увагою та не досліджувався наявний у матеріалах справи протокол розбіжностей до Договору купівлі-продажу, за яким сторони дійшли згоди внести зміни у пункти 8.4 та 8.7 Договору купівлі-продажу, відповідно до яких за несплату або несвоєчасну оплату товару покупець сплачує пеню у розмірі 0,5% від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ", а за несвоєчасну передачу векселя покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 5 % від суми векселя.

При цьому Позивач, розраховуючи суму штрафу відповідно до пункту 8.4 Договору купівлі-продажу, використовує показник у розмірі 15 % та виходить із суми боргу 595 652,14 грн.

Натомість, як вказано у постанові, судами попередніх інстанцій не було обґрунтовано, якими доказами підтверджується заборгованість у розмірі 595 652,14 грн.

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначив, що судами попередніх інстанцій не здійснено перевірку правильності розрахунку штрафу, заявленого до стягнення Позивачем.

13.04.2018р. здійснено повторний автоматичний розподіл справи №916/3897/15, за результатами якого справу розподілено судді Господарського суду Одеської області Щавинській Ю.М.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.05.2018р. суддею Щавинською Ю.М. прийнято до свого провадження справу №916/3897/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО" та Приватного підприємства "Сільськогосподарська виробнича фірма "АГРО" про стягнення 70 810, 07 грн.

Вищевказаною ухвалою суду справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на "30" травня 2018р.

18.05.2018р. ПП "Сільськогосподарська виробнича фірма "АГРО" до суду надано відзив на позовну заяву (т.4 а.с.42-45), згідно якого відповідач-2 проти позовних вимог заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, відповідач 2 зазначає про наявність протоколу розбіжностей до Договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №01-14-08 від 28 березня 2008 року, яким сторони узгодили інші відсотки нарахування штрафних санкцій, передбачених пунктами 8.4 та 8.7 Договору купівлі-продажу, ніж ті, що були визначенні у самому договорі. Так згідно п.8.7. договору за несвоєчасну передачу векселя покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 5 % від суми векселя. Оскільки сума векселя становить 370 751,86 грн. то сума штрафу складає 18 537,75 грн., яка і була стягнута рішенням Господарського суду Луганської області в рамках судової справи №4/234.

Крім того, відповідач 2 зазначає, що угода про заміну кредитора №НЮК-57-ТА від 26.01.2011р. була укладена вже після сплати у повному обсязі зобовязання у 2010р., а відтак угода про заміну кредитора не породжує для відповідача 2 ніякого обовязку відповідно до ст.ст.512,514 Цивільного кодексу України.

При цьому, як наголошує відповідач 2, підприємство не було повідомлено про заміну кредитора в зобовязанні та доказів зворотного позивачем до суду також надано не було.

Також відповідач 2 зазначає, що в порушення вимог ст.555 ЦК України ТОВ "СОВАГРО" не було повідомлено ПП "Сільськогосподарська виробнича фірма "АГРО" про одержання вимоги про сплату заборгованості, а позивачем доказів, що спростовують зазначене, суду не надано.

Крім того, на думку відповідача 2 договір поруки було укладено фіктивно з метою незаконної зміни підсудності при подачі даного позову. На думку відповідача 2, договір поруки №03-02-2014-17 від 03.02.2014р. підписаний між однією і тією самою особою, оскільки директором обох підприємств виступає ОСОБА_2, та позивачем не надано суду копії довіреності від 08.01.2014р., виданою відповідачем 1 заступнику директора з правових питань ОСОБА_3 для підписання зазначеного договору поруки.

Також у своєму відзиві на позов відповідач 2 зазначив про сплив позовної давності, оскільки ТОВ "КАЗУС-ПРО" звернулося до суду з позовною заявою лише 04.08.2015р. тобто після спливу 4 років з моменту укладання угоди про заміну кредитора №НЮК-57-ТА від 26.01.2011р., тобто з моменту коли він дізнався про свої права на подання позову.

21.05.2018р. ПП "Сільськогосподарська виробнича фірма "АГРО" до суду було надано ще один відзив на позовну заяву (т.4 а.с.50-51), в якому відповідачем 2 відображено міркування, зокрема, щодо підробки угоди №НЮК-57-ТА від 26.01.2011р. для предявлення даного позову.

Крім того, на думку відповідача 2, первісним кредитором ТОВ "Тридента Агро", в порушення вимог ст.517 ЦК України, не було передано новому кредиторові ТОВ "Незалежна юридична компанія", яке в подальшому було перейменоване в ТОВ "Казус-Про", документів, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

У судовому засіданні 30.05.2018р. судом було оголошено перерву до 02.07.2018р., про що винесено відповідну ухвалу.

26.06.2018р. до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО" про закриття провадження у справі на підставі ч.2 ст.231 ГПК України у звязку із відсутністю предмету спору та відсутністю претензій до відповідачів.

Обґрунтовуючи вказану заяву, позивач повідомив суду про укладання між ТОВ "КАЗУС-ПРО" та ТОВ "СОВАГРО" угоди №25-05-2018 про припинення зобовязання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, зокрема, за результатами підписання якої грошове зобовязання у сумі 72 028,07 грн., включаючи витрати по сплаті судового збору, є припиненим.

У судове засідання, призначене на 02.07.2018р., представник позивача не з'явився, незважаючи на належне повідомлення, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення (т.4 а.с.8, 62). Крім того про обізнаність позивача щодо нового розгляду справи свідчить наявна у матеріалах справи заява про закриття провадження у справі.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 02.07.2018р. проти задоволення заяви про закриття провадження у справі заперечував, посилаючись на відсутність у позивача права вимагати сплати штрафу з підстав, заявлених у позові, просив суд розглянути спір по суті, прийнявши рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач 1, Товариство з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО", про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання вищевказаних ухвал суду на його юридичну адресу, що зазначена у витязі з ЄДР (т.4 а.с.38-41), у судові засідання не з'являвся, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву не надав.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення ухвал суду було повернуто поштою із відміткою у довідках поштової установи, "фірма не зареєстрована" "вибув" (т.4 а.с.64-67, 72-76, 77-80), а також відсутність жодних відомостей щодо причин неявки ТОВ "СОВАГРО" у судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача-1 за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 28.03.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРИДЕНТА АГРО" (Продавець) та Приватним підприємством "Сільськогосподарська виробнича фірма "АГРО" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу (т.1 а.с.17-18), відповідно до розділу 1 якого цей договір визначає умови купівлі-продажу засобів захисту рослин (далі Товар) на умовах відстрочення платежу. Предметом Договору купівлі-продажу є товар, який належить продавцю на момент укладання Договору купівлі-продажу або буде набутий продавцем у майбутньому.

Розділом 3 договору визначено умови передачі товару, згідно якого товар може передаватися покупцю партіями (п.3.1.); умови поставки-СРТ "перевезення оплачене до" відповідно до правил "Інкотермс 2000", склад покупця: м. Луганськ, тсв. 50 років Оборони Луганська, 9 (п.3.2.); товар вважається переданим покупцю з моменту підписання видаткових накладних (п.3.3.).

Додатком до Договору купівлі-продажу сторони визначили курс долара США на момент укладання договору купівлі-продажу та передбачили, що в тому випадку, якщо курс долара США на день оплати вище, ніж курс долара США на день підписання договору, то для визначення суми, яка підлягає оплаті, використовується така формула: S=(А1/А2)*В, де S - ціна на момент оплати; В - ціна на момент підписання; А2 - курс (НБУ) долара до гривні на день підписання договору; А1 - курс (НБУ) долара США до гривні на день перерахування грошей. Середнім показником курсу долара США, яку погодили сторони згідно з договором купівлі-продажу, є 5,05 грн./дол. США.

Пунктом 8.4. договору сторони передбачили за несплату або несвоєчасну оплату товару сплату Покупцем штрафу в розмірі 15% від вартості неоплаченого товару та інші штрафні санкції у відповідності до чинного законодавства України.

При цьому, суд зауважує, що вказаний договір купівлі-продажу сторонами було підписано з урахуванням протоколу розбіжностей (т.1 а.с.19), відповідно до якого сторони погодили п.8.4. змінити та викласти його у такій редакції: "за несплату або несвоєчасну оплату товару покупець сплачує пеню у розмірі 0,5% від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ".

На виконання умов Договору купівлі-продажу ТОВ "ТРИДЕНТА АГРО" було поставлено Відповідачу-2 товар на загальну суму 436 182,18 грн., яка була частково оплачена покупцем, у звязку з чим утворилась заборгованість у розмірі 304 430,86 грн.

У зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Відповідачем-2 взятого на себе грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару згідно з Договором купівлі-продажу, 10.12.2008р. ТОВ "ТРИДЕНТА АГРО" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з Відповідача-2 суми заборгованості та штрафних санкцій за період з 16.11.2008р. по 10.12.2008р. за Договором купівлі-продажу в розмірі 352 388,82 грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 19.03.2009р. у справі № 4/234 (т.1 а.с.31-36) позов ТОВ "ТРИДЕНТА АГРО" задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства сільськогосподарської виробничої фірми "АГРО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" заборгованість за поставлений товар в сумі 159 430 грн. 86 коп., пеню в сумі 4897 грн. 34 коп., 3% річних в сумі 612 грн. 54 коп., інфляційні нарахування в сумі 4566 грн. 47 коп., штраф у розмірі 18537 грн. 75 коп., державне мито в сумі 1880 грн. 45 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 62 грн. 97 коп.

26.01.2011р. між ТОВ "ТРИДЕНТА АГРО" та ТОВ "НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ" було укладено Угоду №НЮК-57-ТА (т.1 а.с.56-57), відповідно до умов якої первісний кредитор (ТОВ "ТРИДЕНТА АГРО") відступає новому кредитору (ТОВ "НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ") право вимоги виконання ПП "Сільськогосподарська виробнича фірма "АГРО" зобов'язання щодо сплати розміру штрафу, набутих первісним кредитором на підставі Договору купівлі-продажу у зв'язку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Відповідачем-2 грошового зобов'язання за вказаним договором.

Пунктами 1.2, 2.2 Угоди передбачено, що новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі штрафу, за період існування прострочення виконання Боржником грошового зобов'язання за Договором купівлі-продажу.

На виконання умов Угоди ТОВ "ТРИДЕНТА АГРО" було передано ТОВ "НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ" документи, що підтверджують права вимоги виконання Відповідачем-2 обумовленого зобов'язання, про що було складено та підписано акт прийму-передачі документів від 26.01.2011р. (т.1 а.с.58).

Відповідно до частини першої статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 4.3 угоди №НЮК-57-ТА сторони погодили те, що сповіщення боржника про поступку права вимоги за цією угодою, первісним кредитором відбувається на власний розсуд та не є обовязковим, оскільки при дійсності порушеного зобовязання у розумінні статті 518 ЦК України відсутність письмового повідомлення не звільняє боржника від відповідальності за порушене зобовязання.

Згідно з відомостями з єдиного державного реєстру підприємств та організацій, наданими Головним управлінням регіональної статистики України листом від 04.09.2014 № 23-07/1919 (т.1 а.с.59), ТОВ "НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ" відповідно до реєстраційних дій 8.11.2013р. було перереєстровано в Товариство з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО" (Позивач).

В подальшому, 03.02.2014р. між ТОВ "КАЗУС-ПРО" (Кредитор) та ТОВ "СОВАГРО" (Поручитель) було укладено Договір поруки №03-02-2014-17 (т.1 а.с.60-61), за умовами якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання ПП "Сільськогосподарська виробнича фірма "АГРО" обов'язку щодо грошового зобов'язання зі сплати розміру штрафу у зв'язку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобов'язання за Договором купівлі-продажу та угоди, передбаченими ст.2 цього договору.

Відповідно до пункту 2.1 Договору поруки під основним договором у цьому Договорі розуміють Угоду №НЮК-57-ТА про заміну кредитора у зобовязанні від 26.01.2011р., укладену на підставі Договору купівлі-продажу №01-14-08 від 28.03.2008р.

У розділах 3 та 4 Договору поруки Поручителем та Кредитором погоджено обсяг відповідальності Поручителя та розмір поруки:

- відповідальність Поручителя перед Кредитором обмежується частковою сплатою штрафу у розмірі 80 000 грн.;

- у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) Боржником обов'язку за основною угодою Кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до Боржника, так і до Поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.

17.02.2014р. Позивачем було направлено на адресу ТОВ "СОВАГРО" вимогу № 17-17/02 (т.1 а.с.62), відповідно до якої він просив виконати взяті на себе зобовязання за Договором поруки.

У відповідь на вимогу Відповідач-1 листом від 24.02.2014 № 77 (т.1 а.с.63) гарантувало, що взяті на себе зобовязання за Договором поруки ТОВ "СОВАГРО" будуть виконані в строк до 31.05.2015р.

Як вбачається з матеріалів справи, причиною виникнення спору в даній справі стало питання наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідачів 70 810, 07 грн. штрафу за неналежне виконання умов Договору купівлі-продажу.

При цьому, відповідач заперечуючи проти позову зазначає, зокрема, про відсутність у нього за умовами договору обовязку сплачувати штраф у розмірі 15% від вартості неоплаченого товару.

Проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їх відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вищевказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Як встановлено судом, позовні вимоги ТОВ "КАЗУС-ПРО" направлені на стягнення з відповідачів передбаченого умовами договору №01-14-08 за несвоєчасне виконання грошового зобовязання штрафу у розмірі 15% від вартості неоплаченого товару.

Оцінюючи вимоги про стягнення штрафу за прострочення грошового зобовязання у сумі 70 810,07 грн., суд вказує наступне.

Згідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно до ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, однією з форм якої є штраф. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (п. 2 ст. 549 ЦК України).

Згідно до ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Отже, в силу наведених норм права, штраф може бути стягнутий лише у тому випадку (якщо інше не встановлено законом), коли основне зобов'язання прямо забезпечено неустойкою (штрафом) у чинному договорі, яким також встановлено її розмір.

Враховуючи, що сторонами в договорі купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №01-14-08 від 28.03.2008р., з урахуванням протоколу розбіжностей від 28.03.2008р., не було встановлено у письмовій формі відповідальності за несвоєчасну оплату товару у вигляді сплати штрафу за несвоєчасну оплату товару, натомість було передбачено неустойку у вигляді пені, яку, доречи було стягнуто Рішенням Господарського суду Луганської області від 19.03.2009р. у справі № 4/234 (т.1 а.с.31-36), суд доходить висновку про відсутність у ТОВ "ТРИДЕНТА АГРО" права вимоги, яке було передано ТОВ "НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ" на підставі угоди від 26.01.2011р.

Згідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на встановлення відсутності відповідного обсягу прав, у задоволенні позову ТОВ "КАЗУС-ПРО" в частині вимог до Приватного підприємства сільськогосподарської виробничої фірми "АГРО", заявлених на підставі угоди від 26.01.2011р. слід відмовити.

Суд також вказує, що за змістом поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Вимога до поручителя може бути пред'явлена виключно за умови настання обставин, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 553 ЦК, - у випадку порушення зобов'язання боржником. Встановивши відсутність факту порушення зобов'язання боржником ПП „СФ „Агро, суд вважає за необхідне відмовити також у задоволенні позову в частині вимог до ТОВ „Совагро, заявлених на підставі договору поруки від 3.02.2014р.

Приймаючи до уваги, встановлення судом факту відсутності у ТОВ "КАЗУС-ПРО" права стягнення з відповідачів штрафу у заявленій сумі, що мало наслідком відмову у задоволенні позовних вимог, враховуючи, що закриття провадження з наведених позивачем обставин порушило б права відповідачів, зокрема з огляду на норми ст.ст.512, 544, 556 ЦК України, суд відмовляє у задоволенні відповідної заяви ТОВ "КАЗУС-ПРО" про закриття провадження у справі у зв'язку із відсутністю предмета спору.

При цьому, з огляду на усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя ("Серявін та інші проти України"), суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

З урахуванням встановленого судом факту нікчемності правочину щодо стягнення штрафу, суд не надає правової оцінки іншим доводам ПП "Сільськогосподарська виробнича фірма "АГРО", наведеним в обґрунтування заперечень проти позовних вимог.

Крім того, приймаючи до уваги встановлення факту відсутності порушеного права, суд не надає правової оцінки заяві відповідача-2 про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

З урахуванням викладеного, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, згідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ТОВ "КАЗУС-ПРО" про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО" та Приватного підприємства "Сільськогосподарська виробнича фірма "АГРО" 70 810, 07 грн. штрафу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Одеського апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 09 липня 2018 р.

Суддя Ю.М. Щавинська