ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018м. ДніпроСправа № 904/1679/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Левицької К.Ю.

за позовом Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", м. Покров, Дніпропетровська область

до відповідача-1: публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Регіональна філія "Придніпровська залізниця", м. Дніпро

до відповідача - 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам'яний кар'єр № 3, м. Запоріжжя

про стягнення суми недостачі у розмірі 673, 21 грн.

Представники:

Від позивача ОСОБА_1 довіреність № 137 від 27.04.2018 р. ведучий юрисконсульт юридичного відділу

Від відповідача -1: не з'явився.

Від відповідача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 673, 21 грн., що складають суму недостачі продукції, перевезення якої здійснювалося за залізничною накладною № 46379095.

24.04.2018 р. господарським судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, призначивши судове засідання на 21.05.2018 р.

У вказаній ухвалі вирішено питання про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Перший відповідач у судове засідання 21.05.2018 р. не зявився, подавши відзив на позов.

Проаналізувавши дані комерційного акту № 466209/1, перевізник робить висновок про те, що кількість втраченого вантажу в зазначене в акті поглиблення вміститись не могло, а отже, на думку останнього, вказане свідчить про недовантаження вантажу його відправником.

При цьому, перевізник вказує на відповідальність відправника за навантаження вантажу дрібної фракції у непідготовлений для цього вагон.

Другий відповідач у судове засідання 21.05.2018 року не зявився, письмовий відзив на позов не надав, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.53).

21.05.2018 р. розгляд справи відкладено на 18.06.2018 р., здійснено заміну позивача його правонаступником, про що постановлено ухвалу.

04.06.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив першого відповідача, де останній заявлені вимоги підтримує та вважає, що з урахуванням приписів статті 314 Господарського кодексу України, перевізник, тобто, Залізниця, несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

Представники відповідачів в судове засідання 18.06.2018 р. не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення останнім ухвали суду від 21.05.2018 р. (а.с. 82-83).

18.06.2018 р. Акціонерним товариством "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" подана заява про уточнення позовних вимог.

Зважаючи на те, що позивачем не було надано доказів надсилання копії вказаної заяви іншим учасникам справи, в судовому засіданні оголошено перерву до 18.06.2018 р. о 15:20 год.

Після перерви, о 15 год. 20 хв., представник позивача в судове засідання не з'явився, у звязку з чим розгляд справи відкладено до 25.06.2018 р., про що постановлено ухвалу.

23.06.2018 р. від позивача повторно надійшла заява про уточнення позовних вимог, яка фактично містить уточнення щодо вірного найменування першого відповідача, яким є публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця».

Вказана вище заява подана відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України, у звязку з чим прийнята господарським судом до розгляду.

Перший відповідач у судове засідання, яке відбулося 25.06.2018 р. не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 115).

25.06.2018 року другий відповідач також не з'явився, письмовий відзив на позов у строк, встановлений судом не надав, поважних причин, які б йому в цьому перешкоджали, суду не повідомив.

Про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином з огляду на наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 25.06.2018 р., другий відповідач знаходиться за адресою, зазначеною у позовній заяві, а саме: 69013, м. Запоріжжя, вулиця Загорська,15. (а.с. 116-123).

Ухвала господарського суду Дніпропетровської області про відкладення справи до 25.06.2018 р., надіслана на адресу другого відповідача, зазначену в позовній заяві, яка підтверджена відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Доказів, які б свідчили про наявність у другого відповідача іншої адреси, в матеріалах справи відсутні.

Частиною 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що виклики і повідомленя здійснюються шляхом вручення ухвали суду в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 7 вказаної статті, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасником судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З урахуванням викладеного, ухвала суду від 18.06.2018 р. була надіслана другому відповідачу за останньою відомою суду адресою.

Таким чином, беручи до уваги те, що другий відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позов не надав, тобто, не скористався своїм процесуальним правом та з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 статті 165, ч.2 статті 178, ч.1 статтті 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання другим відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

25.06.2018 р. у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст.240 Господарського процесуального кодексу України.).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2016 року товариством з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам'яний кар'єр № 3", як Постачальником (Другий відповідач у даній справі) та публічним акціонерним товариством "Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат" (правонаступником якого є акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", як Покупецем (позивач у даній справі) укладено договір поставки № Т126/05.

Відповідно до п.1.1 вказаного вище договору, Постачальник зобов'язався передати у власність Покупцеві товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару, вказуються у Специфікаціях до договору, які є його невідємною частиною.

Покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його в порядку, передбаченому зазначеним договором.

Сторонами узгоджена Специфікація, відповідно до якої ТОВ "Мокрянський кам'яний кар'єр № 3" зобовязується поставити позивачу щебінь гранітний фр.5-20 у кількості 197,20 тн. на загальну суму без ПДВ 28 367,22 грн.

07.12.2017р., в межах вказаного вище договору та Специфікації до нього, зі станції Растущая, Придніпровської залізниці на адресу позивача - ПАТ "Покровський ГЗК" правонаступником якого є АТ "Покровський ГЗК" (вантажоодержувач), було здійснено відправку вантажу - щебеню гранітного фр.5-20 у вагоні № 56118284 за залізничною накладною № 46379095.

Згідно вказаної вище залізничної накладної, відправником вугільної продукції є ТОВ "Мокрянський кам'яний кар'єр № 3".

07.12.2017 року, під час приймання вантажу на станції призначення Чортомлик Придніпровської залізниці було виявлено вагову недостачу, яка склала 3900 кг., що підтверджується комерційним актом № 466209/1 від 07.12.2017 р. (а.с. 20-21).

Згідно статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами.

Із опису вказаного вище акту вбачається, що вага вантажу по документу значиться: брутто не вказано, тара з бруса 23300 кг; нетто 69600 кг.

При переважуванні вантажу на вагонних тензометричних вагах одержувача ЕрМак ВВ-150-1-50, держповірка органами Держстандарту 17.10.2017 р., фактично виявилася вага: брутто 89 000 кг, тара з брусу 23 300 кг, нетто 65 700 кг, що менше ваги, вказаної у перевізному документі на 3900 кг.

При комерційному огляді виявлено, що навантаження у вагоні шапкоподібне, нижче бортів на 800 мм. Зправа, по ходу поїзда, над 7-м люком конусоподібне заглиблення довжиною 800 мм, шириною 800 мм. глибиною 500 мм. Не щільне прилягання кришки 7-го люка до арміровочного листа поперечної балки. Зазор довжиною 500 мм., шириною 50 мм.

Крім того, по прибуттю виявлено просип вантажу, який усунено шляхом закладання зазору ганчірям.

На момент переважування, просипу вантажу не було. Відмітка про маркування в документі, відсутня. Маркування немає.

Зазначені вище обставини свідчать про несхоронність вантажу під час перевезення.

27.12.2006 року між відкритим акціонерним товариством «Орджонікідзевський ГЗК», правонаступником якого є акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" (Одержувач) та державним підприємством «Придніпровська залізниця», правонаступником якого є публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (Залізниця) укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № ПР/ДН-2-0738/НЮп.

Відповідно до умов п.1.1., предметом вказаного вище договору є надання Залізницею (перший відповідач) Вантажовласнику послуг, повязаних з перевезенням вантажу, та проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 2 статті 308 Господарського кодексу України передбачено, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини; у транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника; за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Згідно статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу коли вантаж прибув на непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин (ст.113 Статуту залізниць)

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: - за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; - за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; - за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість; недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

07.12.2017 р. складений акт № 1 про технічний стан вагону № 56118284 (а. с. 22).

Відповідно до даних, які зазначені у вказаному вище акті, вагон в технічному відношенні справний, при цьому, акт містить висновок про можливість втрати вантажу через наявність зазору довжиною 50 см. та шириною 5 см., який Відправник бачити міг, але заходів не вжив.

Тобто, відправник бачити пошкодження міг, але від навантаження вантажу в технічно несправний вагон не відмовився.

Згідно зі статтею 31 Статуту залізниць, залізниця зобов'язана подавати під навантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезинфіковані вагони та контейнери.

Перед навантаженням вантажів відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен був вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню вантажу під час перевезення особливо у випадках навантаження вище рівня бортів.

Такі заходи розробляються відправником окремо, для кожного виду вантажу ( п.6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу).

У випадках, коли під завантаження поданий несправний вагон за своїм технічним станом, відправник повинен відмовитись від його використання.

Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника.

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України - залізнична накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між вантажовідправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача.

На відправника вантажу покладаються певні обов'язки, невиконання яких тягне за собою відповідальність передбачену чинним законодавством.

Зважаючи на те, що в даному випадку незбереження вантажу могло статися як внаслідок доступу до вантажу в процесі перевезення, так і внаслідок наявності несправностей, які могли бути виявлені до його завантаження, господарський суд приходить до висновку про покладення відповідальності за несхоронність вантажу як на перевізника так і на відправника вантажу, порівно.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

За розрахунком позивача, вартість вагової нестачі вантажу становить 673,21 грн., яка і підлягає відшкодуванню з обох відповідачів порівно, по 336,61 грн. з кожного.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б підтверджували викладені у відзиві обставини, та спростовували заявлені позивачем вимоги, перший відповідач не надав, у звязку з чим заперечення останнього, до уваги не приймаються.

Зважаючи на те, що вина, як першого так і другого відповідачів підтверджена матеріалами справи, судові витрати підлягають покладенню на останніх у рівних частинах по 50% від загальної суми судового збору.

Керуючись статтями 6, 110, 113, 114, 129 Статуту залізниць, статтею 1166 Цивільного кодексу України, статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Cтягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49038, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького,105, ) на користь акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" (53300, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Центральна,11, ) 336,61 грн. (триста тридцять одну гривню 61 коп.) вартості нестачі, 881,00 грн. (вісімсот вісімдесят одну гривню 00 коп. ) судового збору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам'яний кар'єр № 3" (69013, м. Запоріжжя, вул. Загорська, 15, ) на користь акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" (53300, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Центральна,11, ) 336,61 грн. (триста тридцять одну гривню 61 коп.) вартості нестачі, 881,00 грн. (вісімсот вісімдесят одну гривню 00 коп. ) судового збору.

Накази видати після вступу рішення в законну силу.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги у порядку статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 02.07.2018

Суддя ОСОБА_2