ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018м. ДніпроСправа № 904/1937/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Щьолково Агрохім Україна", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна", м. Дніпро

про стягнення 266 058 грн. 47 коп. за договором поставки від 30.03.2017 №30/03/2017-УКР

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Щьолково Агрохім Україна" звернулось до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" заборгованість в розмірі 266 058 грн. 47 коп., з яких: 219 213 грн. 55 коп. - сума основного боргу, 31 626 грн. 99 коп. - пеня, 3 423 грн. 80 коп. - 3% річних, 11 794 грн. 13 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору поставки від 30.03.2017 №30/03/2017-УКР.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем господарських зобов'язань за договором.

Ухвалою господарського суду від 11.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження на 11.06.2018.

11.06.2018 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 11.06.2018, в якому відповідач підтвердив наявність договірних відносин між сторонами на підставі спірного договору, проте, зазначив, що в порушення вимог п. п. 3.2, 5.1, 6.1 договору, позивач на підтвердження факту спірної поставки не надав усіх документів, що мали б підтверджувати виконання ним всіх обов'язків за договором поставки, а саме: передання відповідачу в день поставки рахунку, сертифікату на насіння України (якщо поставці підлягає насіння) або інший документ, що посвідчує якість товару, товарно-супровідної накладної, акту прийому-передачі товару, а також надіслання відповідачу письмового повідомлення не менш ніж за одну добу до дати поставки товару. Крім того, заперечував видачу довіреностей на отримання товару за спірними поставками, посилання на які наявні у видаткових накладних та зауважив, що вказані довіреності не містять обовязкових реквізитів (номер та дата наряду, за яким необхідно було отримати цінності). Вважає, що позивачем не доведено факт поставки товару за договором. Водночас, вказує, що з урахуванням ціни спірного договору та умов статуту ТОВ "Україна", діючий на той час директор позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1, підписавши договір поставки від 30.03.2017 №30/03/2017-УКР, перевищив свої повноваження, оскільки укладання договорів на суму понад 50 000 грн. належить до компетенції загальних зборів товариства, про що ТОВ "Щьолково Агрохім Україна" було відомо. Наведе вважає підставою для визнання спірного договору недійсним на підставі ч. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України. Просив у позові відмовити.

Господарський суд зазначає, що не приймає поданий відповідачем відзив, оскільки до відзиву не надані докази на підтвердження повноважень представника ТОВ «Україна» ОСОБА_2, що його підписав.

11.06.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Україна" звернулося до господарського суду із зустрічним позовом від 11.06.2018, в якому просило визнати недійсним договір поставки від 30.03.2017 №30/03/2017-УКР, укладений між сторонами.

Ухвалою господарського суду від 18.06.2018 зустрічну позовну заяву повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою господарського суду від 11.06.2018 розгляд справи по суті відкладений на 26.06.2018, у звязку із неявкою представника відповідача у призначене судове засідання та необхідністю надання сторонами витребуваних судом документів.

20.06.2018 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив від 18.06.2018 № 37/А/Б, в якій позивач на спростування доводів відповідача зазначив, що отримання товару відповідачем за спірними поставками підтверджується первинними документами, а саме: видатковими накладними, підписаними повноважними представниками сторін, довіреностями на отримання товару, рахунками на оплату, платіжними дорученнями на підтвердження часткової оплати вартості товару відповідачем, оригінали яких є у позивача. Копії та оригінали вказаних документів наявні й у відповідача, оскільки отримані останнім під час прийняття товару та надсилались позивачем у як5ості додатків до даної позовної заяви. Отже, свідчення відповідача про те, що поставка за договором фактично не відбулася є таким, що не відповідають фактичним обставинам справи та є намаганням відповідача ввести суд в оману. Крім того, зауважив, що згідно із протоколом загальних зборів учасників ТОВ Україна від 30.03.2017 № 30/03/2017У, який був наданий позивачу при укладенні спірного договору поставки, учасником відповідача вирішено укласти спірний договір із визначенням його умов та надані повноваження директору товариства ОСОБА_1 на підписання вказаного договору та інших супроводжувальних договір документів від імені ТОВ Україна. Стверджує, що спірний договір поставки укладений між сторонами без порушень чинного законодавства. Просив доводи відповідача, вказані у відзиві, відхилити.

У судовому засіданні 26.06.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Оригінали доданих до позовної заяви документів, надані позивачем у судовому засіданні, оглянуті судом та відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

26.06.2018 господарським судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про подальший розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Господарський суд констатує, що відповідач явку повноважного представника у призначені судові засідання не забезпечив, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, витребувані судом документи не надав.

За вказаних обставин, відповідач не скористався своїм правом на участь у призначених судових засіданнях, у звязку із чим господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у звязку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Щьолково Агрохім Україна" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Україна" (покупець) укладено договір поставки № 30/03/2017-УКР (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язаний передати у власність покупця продукцію для сільгоспвиробництва (надалі -"товар" або товари), а покупець зобов'язаний прийняти такий товар та оплатити його на встановлених даним договором умовах (п. 1.1. договору).

Найменування, асортимент (номенклатура) товару, походження товару (країна та рік виробництва), його кількість, ціна (вартість) товару та код товару згідно УКТ ЗЕД визначаються у специфікаціях до договору, кожна з яких складається на окрему партію товару, що поставляється за даним договором, і є невід'ємною частиною договору (п. 1.2. договору).

Загальний обсяг та асортимент (номенклатура) товару, що поставляється за цим договором, визначається кількістю та асортиментом (номенклатурою) товару, поставленого окремими партіями за всіма специфікаціями відповідно до умов договору на протязі його дії (п. 1.3. договору).

Детальна інформація про кількісні характеристики товару міститься у специфікації (додатку) до цього договору. Сторони погодили, що партією товару вважається товар, поставку якого погоджено сторонами у кожній окремій специфікації. Кількість партій товару дорівнює кількості специфікацій (п. 2.1. договору).

Товар постачається на умовах DDР у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів Інкотермс 2010, якщо інше не передбачено специфікацією. Конкретна адреса передачі товару покупцю (місце поставки) зазначається у специфікації. Строк поставки: постачальник зобов'язаний поставити товар за відповідною специфікацією протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати внесеним покупцем попередньої оплати (авансу) згідно п.4.3.1. або п.4.4.1. договору, якщо інше не передбачено специфікацією. Дострокова поставка товару постачальником допускається виключно за згодою сторін (п. 3.1. договору).

На кожну поставлену партію товару постачальник зобов'язаний надати такі документи: рахунок (якщо оригінал не був переданий покупцю раніше), видаткову накладну, сертифікат на насіння України (якщо поставці підлягає насіння), сертифікат якості/підтвердження відповідності, товарно-транспортну накладну, акт прийому-передачі товару та інші документи відповідно до чинного законодавства Украйні та умов цього договору. Постачальник зобов'язаний оформити та зареєструвати податкову накладну в єдиному реєстрі податкових накладних у порядку та строки, згідно законодавства України (п. 3.2. договору).

Право власності та усі ризики на товар переходять від постачальника до покупця з дати поставки. Датою поставки є дата фактичного отримання покупцем товару у місці поставки, що підтверджується підписанням покупцем видаткової накладної та акту прийому-передачі товару (дата підписання покупцем видаткової накладної повинна співпадати з датою фактичного отримання товару покупцем та актом прийому-передачі товару; у випадку, якщо дата підписання покупцем видаткової накладної не співпадає з датою підписання покупцем акта прийому-передачі товару, датою поставки товару вважається дата підписання покупцем акту прийому-передачі товару) (п. 3.3. договору).

Загальна вартість/ціна товару за цим договором (ціна договору) складає суму вартості/ціни партій товару за всіма специфікаціями до нього договору (п. 4.1. договору).

Ціна кожного найменування товару, а також ціна/сума партії товару визначаються сторонами в специфікаціях, що складені та підписані сторонами, та встановлюється у національній валюті України - гривні (ціна/вартість товару включає: витрати постачальника на упаковку, маркування, навантаження, транспортування товару, розвантаження, гарантійні зобов'язання тощо). Збирання, знезараження, перевезення та утилізація використаної тари з-під небезпечних речовин сплачено (п. 4.2. договору).

В п. 4.2.1.1. договору сторони погодили, що якщо на дату поставки товару офіційний курс продажу іноземної валюти до гривні зміниться (збільшиться або зменшиться) на 5% (п'ять відсотків) а більше по відношенню до офіційного курсу пролажу іноземної валюти до гривні на дату, що передує даті складання Специфікації до Договору (та який зазначено у відповідній специфікації), до визначення остаточного розміру неоплаченої частини ціни (вартості) товару, оплату якої встановлено на умовах відстрочення (згідно п.4.3.2. цього договору або умов специфікації), яка підлягає оплаті, буде застосовано наступну формулу:

Ц = Ц дог х (К пост / К дог), де

Ц= остаточний розмір неоплаченої частини (вартості) товару у гривнях, оплату якої встановлено на умовах відстрочення (згідно п. 4.3.2 цього договору або умов специфікації), яка підлягає оплаті;

Ц дог - розмір неоплаченої частини ціни (вартості товару (оплату якої встановлено на умовах відстрочення, згідно п. 4.3.2. цього договору або умов специфікації) у гривнях на дату, що передує даті складання специфікації до договору;

К пост - курс продажу іноземної валюти до гривні на дату поставки;

К дог - курс продажу іноземної валюти до гривні на дату, що передує даті підписання специфікації до договору (та який зазначено у відповідній специфікації).

Відповідно до п. 4.3. договору, у разі, коли ціна (вартість) товару має еквівалент у іноземній валюті за відповідною специфікацією, то, якщо інше не визначено сторонами у специфікації, оплата товару за специфікацією здійснюється покупцем в наступному порядку:

Оплата у розмірі 30% ціни (вартості) товару, передбаченої у відповідній Специфікації, здійснюється на умовах попередньої оплати (авансу) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом п'яти банківських днів з дати отримання покупцем наданого постачальником рахунку на оплату. Постачальник зобов'язаний виставити та надати покупця рахунок в день підписання сторонами відповідної специфікації. Ціна, зазначена у рахунку, дійсна протягом п'яти банківських днів з дати отримання такого рахунку покупцем, не залежно від зміни офіційного курсу продажу іноземної валюти до гривні встановленого Національним банком України. Рахунок дійсний протягом п'яти банківських днів з дати отримання такого рахунку покупцем, не залежно від строку, зазначеному у такому рахунку.

Покупець вважається таким, що виконав грошові зобов'язання по оплаті товару (дата оплати) з дати списання грошових коштів з поточного рахунку платника (покупця або третьої особи, що не є стороною за цим договором, згідно п. 4.5 договору) (п. 4.3.1. договору).

Оплата решти 70% ціни (вартості) товару, передбаченої у відповідній специфікації (з урахуванням п. 4.2.1.1. договору), здійснюється на умовах відстрочення шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника у строк/термін, визначений сторонами у відповідній специфікації.

Покупець вважається таким, що виконав грошові зобов'язання по оплаті товару (дата оплати) з дати списання грошових коштів з поточного рахунку платника (покупця або третьої особи, що не є стороною за цим договором, згідно п. 4.5 договору) (п. 4.3.2 Договору).

Приймання товару по кількості та якості упаковки (окрім прихованих недоліків) здійснюється покупцем у момент прийому товару у місці поставки та підтверджується підписанням покупцем акту прийому-передачі товару (п. 5.1. договору).

Постачальник зобов'язаний поставити товар на умовах цього договору (п. 6.1.2. договору).

Покупець зобов'язаний: дотримуватися умов даного договору; прийняти товар та здійснити відповідні розрахунки згідно з умовами даного договору (п. 6.2.1. та п. 6.2.2. договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє по 31 грудня 2017 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Закінчення строку дії договору не позбавляє сторони від відповідальності за порушення, що мало місце під час дії договору (п. 10.1. договору).

30.03.2017. сторонами укладено Додаток № 1 до договору (а.с. 31), в якому визначили товар, що підлягає поставці:

- ТИТУЛ ДУО, ККР, фунгіцид, виробництво 2016-17 р. у кількості 255,00 л вартістю 265 565 грн. 16 коп. з ПДВ (еквівалент ціни за од. виміру 32 дол. США без ПДВ)

Також сторонами погоджено графік оплати товару покупцем:

- авансова частина 79 669 грн. 55 коп. (30%) згідно умов п. 4.3.1. договору;

- відстрочений платіж 185 895 грн. 61 коп. (70 %) не пізніше 15 жовтня 2017р.

30.03.2017 сторонами підписано Додаток № 2 до договору (а.с. 32), в якому визначили товар, що підлягає поставці:

- кассіус, ВП, гербіцид, виробництво 2017 р. у кількості 3,5 кг вартістю 14 454 грн. 97 коп. з ПДВ (еквівалент ціни за од. виміру 130 дол. США без ПДВ);

Також сторонами погоджено графік оплати товару покупцем:

- авансова частина 4 336 грн. 49 коп. (30%) згідно умов п. 4.3.1. договору;

- відстрочений платіж 10 118 грн. 48 коп. (70 %) не пізніше 15 жовтня 2017р.

30.03.2017 сторонами підписано Додаток № 3 до договору (а.с. 33), в якому визначили товар, що підлягає поставці:

- СКАРЛЕТ, МЕ, фунгіцид для протруювання насіння, виробництво 2016 р. у кількості 40 л вартістю 33 142 грн. 08 коп. з ПДВ (еквівалент ціни за од. виміру 27 дол. США без ПДВ);

Також сторонами погоджено графік оплати товару покупцем:

- авансова частина 9 942 грн. 62 коп. (30%) згідно умов п. 4.3.1. договору;

- відстрочений платіж 23 199 грн. 46 коп. (70 %) не пізніше 01 грудня 2017р.

Позивач виставив відповідачу рахунки:

- № 236 від 30.03.2017 на оплату товару вартістю 265 565 грн. 16 коп. з ПДВ (а.с. 40);

- № 512 від 15.05.2017 на оплату товару вартістю 14 454 грн. 97 коп. з ПДВ (а.с. 41);

-№ 897 від 18.08.2017 на оплату товару вартістю 33 142 грн. 08 коп. з ПДВ (а.с. 42).

Відповідач на виконання п. 4.3.1. договору здійснив попередню оплату:

- 11.04.2017 30% вартості товару, передбаченої у Специфікації № 1 (Додатку № 1) від 30.03.2017 у розмірі 79 669 грн. 55 коп., що підтверджується платіжним дорученням № НОМЕР_1 від 11.04.2017 (а.с. 43), відповідно до якого відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 79 669 грн. 55 коп. з призначенням платежу: передплата 30% за ЗЗР зг. Дог. № 30/03/2017-УКР від 30.03.2017р.;

- 08.06.2017 30% вартості товару, передбаченої у Специфікації № 2 (Додатку № 2) від 30.03.2017 у розмірі 4 336 грн. 49 коп., що підтверджується платіжним дорученням № НОМЕР_2 від 08.06.2017 (а.с. 44), відповідно до якого відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 4 336 грн. 49 коп. з призначенням платежу: передплата 30% за ЗЗР зг. Рах. № 512 від 12.05.17р;

- 22.08.2017 30% вартості товару, передбаченої у Специфікації № 3 (Додатку № 3) від 30.03.2017 у розмірі 9 942 грн. 62 коп., що підтверджується платіжним дорученням № НОМЕР_3 від 22.08.2017 (а.с. 45), відповідно до якого відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 9 942 грн. 62 коп. з призначенням платежу: передплата 30% за СЗР согласно счета № 897 от 18.08.2017;

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у власність товар на загальну суму 313 162 грн. 21 коп., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками видатковими накладними:

- № 315 від 10.04.2017 про поставку товар на суму 265 565 грн. 16 коп. (а.с. 34);

- № 628 від 23.05.2017 про поставку товар на суму 14 454 грн. 97 коп. (а.с. 36);

- № 1027 від 23.08.2017 на поставку товару на суму 33 142 грн. 08 коп. (а.с. 38)

Товар отримано представниками відповідача на підставі довіреностей № 83 від 10.04.2017, № 139 від 23.05.2017 та № 199 від 18.08.2017 (а.с. 35, 37, 39).

Враховуючи вищевикладене, відповідач відповідно до п. 4.3.2. договору, з урахуванням здійсненої попередньої оплати (30% вартості товару за специфікаціями 1, 2, 3 (додатками 1, 2, 3)) повинен був сплатити:

- 70% вартості товару за специфікацією № 1 (додатком № 1) у розмірі 185 895 грн. 61 коп. та 70% вартості товару за специфікацією № 2 (додатком № 2) у розмірі 10 118 грн. 48 коп. у строк до 15.10.2017 включно;

- 70% вартості товару за специфікацією № 3 (додатком № 3) у розмірі 23 199 грн. 46 коп. у строк до 01.12.2017 включно.

В порушення приписів п. 4.3.2. договору відповідач свої зобовязання зі сплати 70% вартості товару за вказаними додатками до договору не виконав, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 219 213 грн. 55 коп.

За умовами п. 9.4. договору у разі прострочення терміну (строку) оплати товару згідно п 4.3.2. або п. 4.4.2. договору, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період порушення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За розрахунком позивача підлягає стягненню з відповідача пеня за загальний період з 16.10.2017 по 13.04.2018 у загальному розмірі 31 626 грн. 99 коп.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних в сумі 3 423 грн. 80 коп. за загальний період з 16.10.2017 по 28.04.2018 та інфляційні втрати за період з листопада 2017 по березень 2018 у розмірі 11 794 грн. 13 коп.

Заборгованість відповідача підтверджується: договором з додатками, копіями рахунків на оплату, видаткових накладних, довіреностей на отримання товару, платіжних доручень про часткову сплату вартості товару, обґрунтованим розрахунком суми позову тощо.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обовязковим до виконання.

Як встановлено судом, факт отримання товару відповідачем підтверджується матеріалами справи, а саме видатковими накладними, які відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинними документами, що фіксують факти здійснення господарських операцій та є підставою для їх бухгалтерського обліку.

Факт отримання товару та внесення авансової частини вартості товару, згідно виставлених позивачем рахунків, відповідачем належними доказами не спростовано.

Враховуючи строки оплати товару за спірними поставками, узгоджені сторонами у додатках № № 1, 2, 3 від 30.03.2017 до договору, строк оплати відстроченого платежу за цими поставками є таким, що настав:

- за додатками № № 1, 2 до договору - 15.10.2017;

- за додатком № 3 до договору 01.12.2017.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені та 3% річних порушень чинного законодавства та умов договору судом не встановлено.

Згідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.2013 № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем при розрахунку інфляційних втрат не враховані вищенаведені приписи та виконано розрахунок інфляційних за порушення зобовязань відповідачем оплати товару поставленого за умовами додатку № 3 до договору з урахуванням індексу інфляції, визначеного у місяці, в якому платіж мав бути здійснений, а не у наступному. У звязку із чим, згідно із перерахунком, виконаним господарським судом, до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати у загальному розмірі 11 634 грн. 64 коп. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобовязання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору поставки та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 219 213 грн. 55 коп. основного боргу, 31 626 грн. 99 коп. пені, 3 423 грн. 80 коп. 3% річних, 11 634 грн. 64 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Водночас, у звязку із неприйняттям господарським судом поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, оцінка викладених у відзиві заперечень судом не здійснюється.

Також у позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на послуги адвоката у розмірі 32 300 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно із ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, позивачем долучено до матеріалів справи копії договору про надання професійної правничої допомоги та представництво в господарському суді від 25.04.2018 № 23, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Щьолково Агрохім Україна та Адвокатським бюро Дефініція Кушніра, акту приймання - передачі виконаних робіт № 1 від 02.05.2018, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 345 від 19.10.2009, рахунок на оплату правничих послуг адвокатського бюро № 23 від 02.05.2018, а також платіжне доручення № 3745 від 08.06.2018 про оплату Адвокатському бюро Дефініція Кушніра грошових коштів у розмірі 32 300 грн. 00 коп.

Згідно із ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах від 20.12.2011 №4191-VI показник установлено на рівні 40% прожиткового мінімуму.

Принцип розумного обґрунтування розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка тощо.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що сума витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає до стягнення з позивача на користь відповідача складає 15 000 грн. 00 коп., з огляду на необхідність, розумність та справедливість відповідних судових витрат для даної справи.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 81, 86, 91, 129, 165, 233, 238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" (49040, м. Дніпро, просп. Праці, буд. 2Т, кімн. 23, 4) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Щьолково Агрохім Україна" (03083, м. Київ, пр. Науки, буд. 119Б; 03039, м. Київ, вул.. Голосіївська, б. 7, корп.. 2, офіс 8-2; ) 219 213 грн. 55 коп. (двісті девятнадцять тисяч двісті тринадцять грн.550 коп.) основного боргу, 31 626 грн. 99 коп. (тридцять одну тисячу шістсот двадцять шість грн. 99 коп.) пені, 3 423 грн. 80 коп. (три тисячі чотириста двадцять три грн. 80 коп.) 3% річних, 11 634 грн. 64 коп. (одинадцять тисяч шістсот тридцять чотири грн. 64 коп.) інфляційних втрат, 3 988 грн. 48 коп. (три тисячі девятсот вісімдесят вісім грн. 48 коп.) витрат по сплаті судового збору, 15 000 грн. 00 коп. (п'ятнадцять тисяч грн. 00 коп.) витрат на послуги адвоката.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 11.07.2018