донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.06.2018 року справа №905/2502/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді: при секретарі судового засідання: За участю представників сторін: від позивача від відповідача від третьої особи ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 - за довіреністю б/н від 02.04.2018 року; ОСОБА_6 - за довіреністю б/н від 02.03.2018 року; не з'явились;
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь"-металургійний завод", м. Покровськ Донецької області
на рішення Господарського суду Донецької області
від19.03.2018 року (повний текст від 29.03.2018 року)
у справі№905/2502/17 (суддя О.М. Сковородіна)
за позовом до відповідача за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаАкціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Глорі" в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Інвестиційний капітал Україна", м. Київ Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь"- металургійний завод", м. Покровськ Донецької області Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ
простягнення заборгованості в сумі ,07 грн., 29008841,70 євро, 12197,62 доларів США

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Глорі" в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Інвестиційний капітал Україна" (далі за текстом АТ "ЗНВКІФ "Глорі" в особі ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна") звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь"-металургійний завод" (далі за текстом ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод") про стягнення заборгованості за договором про відкриття непокритих акредитивів №LI 11012 від 14.06.2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та відповідачем, в сумі ,45 грн. заборгованості по кредиту; 514880407,62 грн. заборгованості по процентах; 22681455,70 євро заборгованості по кредиту, 6327186,00 євро заборгованості по процентах; 11800,18 доларів США заборгованості по кредиту та 397,44 доларів США заборгованості по процентах.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.11.2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №905/2502/17.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.11.2017 року залучено до участі у справі №905/2502/17 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" (далі за текстом ПАТ "ВТБ Банк").

Рішенням Господарського суду Донецької області від 19.03.2018 року у справі №905/2502/17 позовні вимоги задоволено у повному обсязі; стягнуто з ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод" на користь АТ "ЗНВКІФ "Глорі" в особі ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна" заборгованість в розмірі ,86 грн., яка складається з: 1) НОМЕР_1, 45 грн. заборгованості по тілу кредиту; 2) 514880407,62 грн. заборгованості по процентах; 3) 940176559,50 грн., що є еквівалентом 29008841,70 євро станом на 19.03.2018 року (22681455,70 євро заборгованості по тілу кредиту, 6327186,00 євро заборгованості по процентам); 4) 321407,29 грн., що є еквівалентом 12197,62 доларів США станом 19.03.2018 року (11800,18 доларів США заборгованості по тілу кредиту, 397,44 доларів США заборгованості по процентам), судовий збір в розмірі 240000,00 грн.

Не погодившись з рішенням, прийнятим судом першої інстанції, до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод", яке просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 19.03.2018 року у справі №905/2502/17 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову АТ "ЗНВКІФ "Глорі" в особі ТОВ "КУА " Інвестиційний капітал Україна".

У поданій апеляційній скарзі ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод" посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Скаржник вважає рішення місцевого суду необґрунтованим, прийнятим при неповному зясуванні всіх обставин у справі, а також при недоведеності обставин, які мають значення для справи. Узагальнено зазначає про такі порушення:

1)Позовна заява помилково не залишена судом без розгляду за наявності для цього правових підстав, оскільки:

- при підписанні позовної заяви представник позивача діяв не у статусі адвоката, а у якості особи, повноваження якої підтверджуються довіреністю; зокрема, підписуючи позовну заяву на підставі довіреності АТ "Глорі" представник ОСОБА_5 діяв не у статусі адвоката (оскільки до позовної заяви не було додано договору або ордеру, та такі документи було подано позивачем пізніше, у зв'язку з оскарженням відповідачем повноважень представника), а у якості особи, повноваження якої підтверджуються довіреністю (ч. З ст. 28 ГПК України); при цьому, судом першої інстанції не було досліджено, чи належним чином підтверджені повноваження особи, яка підписала позовну заяву та чи наділена була особа, яка видавала довіреність відповідними повноваженнями;

- довіреність особи, яка підписала позовну заяву видана не уповноваженою особою, водночас судом не надано належної правової оцінки тій обставині, що директор ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал України" ОСОБА_7 не є уповноваженою особою видавати довіреність на представництво інтересів АТ "Глорі" в судах, а такою особою є виключно Голова Наглядової ради АТ "Глорі" (позивача);

- довіреність особи, яка підписала позовну заяву не відповідає вимогам законодавства України; форма виданої ОСОБА_5 Довіреності (проста письмова форма) не відповідає вимогам ст.ст. 245, 240 ЦК України щодо обовязковості нотаріального посвідчення довіреності, виданої в порядку передоручення;

- посилання суду на положення ст. 14, ч. 6 ст. 63 Закону України "Про інститути спільного інвестування" є помилковими, оскільки на відміну від пайового фонду, АТ "Глорі", маючи статус корпоративного фонду, наділене повного правосубєктністю для видачі довіреностей на представництво його інтересів, що за положеннями його Статуту віднесено до виключних повноважень Голови Наглядової ради АТ "Глорі"; посилання суду першої інстанції на положення ч. 6 ст. 63 Закону України "Про інститути спільного інвестування2 при оцінці повноважень представника позивача апелянт вважає помилковим також з тих підстав, що вказана стаття жодним чином не наділяє Директора ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна" ОСОБА_8 повноваженнями видавати довіреність від імені AT "Глорі";

2)Позивачем не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими:

- апелянт вважає, що висновок суду про підтвердження факту набуття АТ "Глорі" права грошової вимоги від ПАТ "ВТБ Банк" не ґрунтується на достатніх доказах, оскільки надана позивачем копія платіжного доручення №1 від 30.08.2017 року не містить ані підпису, ані печатки платника, у звязку з чим не є та не може бути визнана первинним документом, що підтверджує здійснення господарської операції, та на визнається як допустимий доказ у розумінні ст. 77 ГПК України;

- висновок суду про доведеність позивачем факту виконання ПАТ "ВТБ Банк" своїх зобовязань за Договором, а також розміру заборгованості є помилковим з тих підстав, що з банківських виписок та меморіальних ордерів неможливо зясувати всі обставини, які входять до предмету доказування у цій справі;

- суд дійшов помилкового висновку про підтвердження позивачем розміру заборгованості по процентам за користування кредитом, оскільки банківські виписки підписані невстановленими особами, повноваження яких на підписання таких документів нічим не підтверджені, що виключає можливість визнання таких документів належними та достатніми для підтвердження розміру заборгованості по Договору, та, відповідно, обставина розміру заборгованості по кредиту та нарахованим процентам є недоведеною.

3)Порушення норм процесуального права:

- судом залишено поза увагою факт відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів, що підтверджували дійсний розмір заборгованості, оскільки суд не досліджував вказані умови п. 6.7. та п. 6.8. договорів акредитиву, кредитного договору та Договору, який є предметом спору у цій справі, суд не зясовував розмір заборгованості за такими договорами, позивач не надавав суду будь-яких розрахунків на підтвердження такої обставини;

- суд першої інстанції при ухваленні рішення безпідставно вийшов за межі позовних вимог, чим порушив ст. 14, ч. 2 ст. 237 ГПК України, враховуючи той факт, що в позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в іноземній валюті (євро та долари) вказуючи при цьому її гривневий еквівалент, проте будь-яких клопотань про перерахунок заборгованості з іноземної валюти у національну валюту України позовні вимоги не містять;

4)Порушення норм матеріального права:

- судом задоволено позовні вимоги про сплату на користь АТ "Глорі" заявленого розміру заборгованості, визначеного у іноземній валюті за відсутності для цього правових підстав;

- судом безпідставно та в односторонньому порядку змінено валюту зобовязання, чим порушено вимоги чинного законодавства.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2018 року для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів, яку визначено у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий (суддя-доповідач), судді Геза Т.Д., Сгара Е.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.05.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод" на рішення Господарського суду Донецької області від 19.03.2018 року у справі №905/2502/17; встановлено сторонам строк для подання відзиву з доказами його надсилання апелянту в порядку ст. 263 ГПК України до 16.05.2018 року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.05.2018 року розгляд апеляційної скарги ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод" на рішення Господарського суду Донецької області від 19.03.2018 року у справі №905/2502/17 призначено у судовому засіданні на 20.06.2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов через канцелярію суду 15.05.2017 року від АТ "ЗНВКІФ "Глорі" в особі ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна", позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги та узагальнено зазначив, що:

- довіреність, що видана 23.10.2017 року АТ "Глорі" від імені та в інтересах якого на підставі договору про управління активами діє ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна" за підписом керівника ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна" на представництво АТ "Глорі" в суді є такою що видана у відповідності до чинного законодавства, чинною, та такою, що наділяє представника певними, визначеними у ній повноваженнями в межах строку її дії;

- позивачем належними та допустимими доказами доведено відступлення права вимоги за Договором про відкриття непокритих акредитивів №LI 11012 від 14.06.2011 року, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 30.08.2017 року на якому наявна відмітка Банку про його виконання, що одночасно свідчить і про його відповідність вимогам до розрахункового документу так і про здійснення оплати за договором про відступлення прав вимоги;

- факт виконання Банком своїх обов'язків з видачі відповідачу кредитних коштів підтверджується меморіальними ордерами в яких зазначено одержувача коштів - ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод" код 30939178, суму, та призначення платежу: перерахування кредиту ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод" з посиланням на відповідну додаткову угоду (якою визначено суму кредиту) Договору;

- звернення позивача до суду з позовом про стягнення грошових коштів за кредитним договором, який передбачав виконання грошового зобовязання відповідачем в іноземній валюті (евро), ціна позову визначена у валюті в якій має бути виконано зобовязання за кредитним договором з зазначенням еквіваленту у гривні за курсом НБУ, а прохальна частина позовної заяви містить вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у валюті у якій таке зобовязання мало бути виконане за Кредитним договором з зазначенням еквіваленту у національній валюті (гривні) за курсом НБУ на день звернення до господарського суду.

- обраний позивачем спосіб захисту порушеного права - стягнення заборгованості із визначенням гривневого еквіваленту за курсом НБУ виключає необхідність отримання АТ "Глорі" індивідуально ліцензії НБУ на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу.

08.06.2018 року на адресу суду від ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод" надійшло клопотання про зустрічне забезпечення, в якому заявник просить застосувати до АТ "ЗНВКІФ "Глорі" в особі ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна" зустрічне забезпечення, шляхом зобовязання позивача протягом 10 днів з дня постановлення ухвали про зустрічне забезпечення внести на депозитний рахунок Господарського суду Донецької області 419400000,00 грн.

12.06.2018 року на адресу суду від ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод" надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, в якому заявник просив:

- скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.11.2017 року у справі №905/2502/17 за позовом АТ "ЗНВКІФ "Глорі" в особі ТОВ "КУА " Інвестиційний капітал Україна" до ПрАТ "Донецьксталь"- металургійний завод" про стягнення заборгованості;

- скасувати арешт, накладений на всі грошові кошти (гривню та іноземні валюти) на банківських рахунках ПрАТ "Донецьксталь"- металургійний завод" в межах предмета спору ,07 грн., 29008841,70 євро, 12197,62 доларів США.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 13.06.2018 року розгляд клопотання ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод" про скасування заходів забезпечення позову у справі №905/2502/17 призначено до розгляду на 18.06.2018 року.

На підставі розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №443/2018 від 18.06.2018 року, у звязку із перебуванням судді-члена колегії ОСОБА_9 у відрядженні на дату розгляду клопотань, призначено повторний автоматизований розподіл справи №905/2502/17 між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2018 року для розгляду клопотань визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. головуючий (суддя-доповідач), судді Геза Т.Д., Дучал Н.М.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.06.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод" про скасування заходів забезпечення позову у справі №905/2502/17.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.06.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод" про зустрічне забезпечення у справі №905/2502/17.

19.06.2018 року на адресу суду від ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод" надійшли клопотання: (вих. б/н від 18.06.2018р.) про призначення судової економічної експертизи, яке обґрунтовано необхідністю спеціальних знань у галузі фінансово-кредитних операцій для: 1) встановлення факту наявності та дійсного розміру заборгованості ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод", 2) підтвердження заборгованості належними документами, що вимагаються за умовами Акредитивів, визначеними у додаткових угодах до Договору, 3) належного виконання ПАТ "ВТБ Банк" обовязків по договору. На вирішення експерта відповідач просить поставити наступні питання:

- Чи підтверджується документально виконання ПАТ "ВТБ Банк" зобовязань за Договором про відкриття непокритих акредитивів № LI11012 від 14.06.2011 року із подальшими змінами та доповненнями до нього; Якщо так, то у якому розмірі були виконані такі зобовязання ПАТ "ВТБ Банк"?

- Чи відображає здійснений ПАТ "ВТБ Банк" облік операцій з видачі, нарахування та погашення заборгованості (основної суми, нарахованих процентів, комісії та інших платежів) за Договором про відкриття непокритих акредитивів №LI11012 від 14.06.2011 року із подальшими змінами та доповненнями до нього, умовами такого договору та первинною бухгалтерською документацією?

- Який дійсний розмір заборгованості ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод" за Договором про відкриття непокритих акредитивів № LI11012 від 14.06.2011 року із подальшими змінами та доповненнями до нього?

19.06.2018 року на адресу суду від ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод" надійшли клопотання: (вих. б/н від 18.06.2018р.) про витребування доказів, а саме:

- доказів, які підтверджують факт набуття АТ "Глорі" прав вимоги за Договором акредитиву;

- доказів, які підтверджують статус АТ "Глорі" як фінансової установи;

- розрахунку заборгованості;

- доказів вчинення ПАТ "ВТБ Банк" зобовязань за Договором акредитиву;

- інших доказів, що підлягають дослідженню у спірних правовідносинах.

Зазначені клопотання підлягають залишенню судом без розгляду, виходячи з наступного.

За положеннями ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Протягом строку на апеляційне оскарження доповнення чи зміни до апеляційної скарги з доказами надіслання копій відповідних доповнень позивачу та третій особі, апелянтом не подавалися.

Відповідно до п.п. 6 - 8 ч. 1 ч. 2 ст. 267 ГПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача; за клопотанням учасників справи вирішує питання щодо вжиття заходів забезпечення позову; вчиняє інші дії, пов'язані із забезпеченням апеляційного розгляду справи. Підготовчі дії, визначені п.п. 5, 6 ч. 1 цієї статті, вчиняються з дотриманням прав всіх учасників справи подати свої міркування або заперечення щодо їх вчинення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з приписами ст. 268 ГПК України "Призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції", після проведення підготовчих дій суддя-доповідач доповідає про них колегії суддів, яка вирішує питання про проведення додаткових підготовчих дій в разі необхідності та призначення справи до розгляду.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вже вище зазначалось клопотання ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод" надійшли до Донецького апеляційного господарського суду 19.06.2018 року, тобто вже після закінчення проведення підготовчих дій.

В порядку проведення підготовчих дій судової колегією досліджено апеляційні вимоги та заперечення відповідача, а також встановлено, що звертаючись з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Донецької області від 19.03.2018 року у справі №905/2502/17 відповідач виклав свої заперечення на оспорюваний у справі судовий акт, водночас не посилався на неможливість суду першої інстанції належно дослідити відповідні докази без допомоги спеціальних знань, які можуть бути предметом судової економічної експертизи. При цьому, докази, які просить витребувати відповідач заявляючи вищевказане клопотання також не піддавались сумніву при зверненні з апеляційною скаргою, тобто не оспорювалась їх дійсна необхідність та не зазначалось про їх неврахування чи надання їм неправильної юридичної оцінки судом першої інстанції. Крім того, відповідач звернувся із клопотанням про призначення судової експертизи та про витребування доказів лише до апеляційного суду, проте жодних аналогічних вимог до місцевого суду ним не заявлялось.

У звязку із закінченням додаткових підготовчих дій, а також враховуючи відсутність у суду необхідності вчинення процесуальних дій, визначених п.п. 6 - 8 ч. 1 ч. 2 ст. 267 ГПК України, ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.05.2018 року призначено розгляд апеляційної скарги ПрАТ "Донецьксталь-металургійний завод" на рішення Господарського суду Донецької області від 19.03.2018 року у справі №905/2502/17 у судовому засіданні на 20.06.2018 року.

Таким чином, оскільки вищевказані клопотання ПрАТ "Донецьксталь-металургійний завод" про призначенняя судової економічної експертизи та про витребування доказів були подані після закінчення підготовчих дій, у суду, в силу вимог ст. 118 ГПК України, відсутня процесуальна можливість розглядати їх по суті, тому останні підлягають залишення без розгляду.

У судовому засідання апеляційної інстанції, яке проводилось 20.06.2018 року, був присутній представник відповідача - ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод", який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 19.03.2018 року у справі №905/2502/17 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні апеляційної інстанції 20.06.2018 року представник позивача - АТ "ЗНВКІФ "Глорі" в особі ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна" заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві, просив суд залишити рішення Господарського суду Донецької області від 19.03.2018 року у справі №905/2502/17 без змін.

Представники третьої особи ПАТ "ВТБ Банк" у судове засідання апеляційної інстанції, призначене на 20.06.2018 року, не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористались.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності третьої особи у справі, у звязку з чим переходить до її розгляду по суті.

Межі перегляду справи в апеляційній інстанції, згідно ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, полягають в тому, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

14.06.2011 року між ПАТ "ВТБ Банк" та відповідачем укладено Договір про відкриття непокритих акредитивів № LI 11012, згідно якого Банк прийняв на себе зобовязання надати на користь Бенефіціарів відповідача безвідкличні непокриті документарні акредитиви, в забезпечення виконання відповідачем зобовязань перед його контрагентами бенефіціарами.

Протягом строку дії договору сторонами укладалися додаткові угоди, копії яких надані до матеріалів справи.

З урахуванням зазначених додаткових угод, між сторонами остаточно склалися наступні правовідносини.

Відповідно до п. 1.2, пп. 1.2.1, пп. 1.2.2 Договору про відкриття непокритих акредитивів (в редакції Договорів про внесення змін №8 від 10.09.2014 року, №18 від 9.12.2016 року до Договору про відкриття непокритих акредитивів) банк-емітент на умовах цього договору зобовязався надати відповідачу кредит з максимально дозволеним лімітом заборгованості в сумі 86000000,00 євро або еквівалент у російських рублях та/або доларах США по курсу НБУ на дату випуску акредитиву та/або в гривневому еквіваленті відповідної суми, який надається для купівлі валюти на міжбанківському валютному ринку України для здійснення сплати за акредитивами по курсу, що склався на дату видачі кожного окремого траншу, а відповідач зобовязався прийняти, використати згідно з цільовим призначенням та повернути банку-емітенту кожний транш кредиту, що було надано йому в рамках ліміту кредитування не пізніше через пять років, починаючи з дня випуску акредитивів, згідно з відповідних додаткових угод, а також сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобовязання у повному обсязі на умовах та в строки, визначені даним договором.

Сторони домовилися про те, що кредит надається у вигляді: кредитної лінії, що передбачає право апліканта протягом дії цього договору після повернення ним суми наданого кредиту отримувати в подальшому Кредит/Транш відновлюваної кредитної лінії відповідно до здійснення оплат по Акредитивам, що підлягають оплаті до 31.05.2015 року включно; резервної кредитної лінії, що передбачає право відповідача після повернення ним сум наданого кредиту отримати в подальшому кредит/транш відновлюваної резервної кредитної лінії на цілі, визначені п. 1.3 Договору.

Проценти за користування кредитом, розмір яких є базовим для акредитивів, відкритих до 03.05.2012 року, встановлено сторонами у розмірі 10 % річних для кредитів, наданих в євро, доларах США та російських рублях, для акредитивів, відкритих після 03.05.2012 року, відсоткова ставка становить 12,5% річних для кредитів, наданих в євро, доларах США та 13,15% російських рублях. У разі надання кредиту у гривні, відсоткова ставка становить 22,49% (в редакції Договору про внесення змін №18 від 09.12.2016 року до Договору про відкриття непокритих акредитивів).

В рамках укладеного договору, ПАТ "ВТБ Банк" було відкрито 19 акредитивів в межах Додаткових угод № № 1-19 , укладених протягом 14.06.2011 31.08.2012 року, в межах яких було здійснено відкриття кредитних ліній у видах валют, визначених розділом 1 Договору.

На підставі Додаткової угоди №1 від 14.06.2011 року до Договору від 14.06.2011 року апліканту відкрито акредитив на суму 9594200,00 євро (далі за текстом - Акредитив №1) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Так, Договором про внесення змін №8 від 09.12.2016 року до зазначеної Додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією Акредитиву №1, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 01.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №2 від 27.07.2011 року до Договору від 14.06.2011 року апліканту відкрито акредитив на суму 914288,70 євро (далі за текстом - Акредитив №2) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №5 від 9.12.2016 року до зазначеної Додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією Акредитиву №2, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 01.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №3 від 27.07.2011 року до Договору від 14.06.2011 апліканту відкрито акредитив на суму 1022287,60 євро (далі за текстом - Акредитив №3) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №5 від 09.12.2016 року до зазначеної Додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією Акредитиву №3, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 01.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №4 від 27.07.2011 року до Договору від 14.06.2011 року Апліканту відкрито акредитив на суму 2056160,80 євро (далі за текстом - Акредитив №4) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №5 від 09.12.2016 року до зазначеної Додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією Акредитиву №4, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 01.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №5 від 17.08.2011 року до Договору від 14.06.2011 року Апліканту відкрито акредитив на суму 7895080,00 євро (далі за текстом - Акредитив №5) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №5 від 09.12.2016 року до зазначеної Додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією Акредитиву №5, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 01.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №6 від 16.09.2011 року до Договору від 14.06.2011 року Апліканту відкрито акредитив на суму 5602112,74 євро (далі за текстом - Акредитив №6) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін № 8 від 09.12.2016 року до зазначеної Додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією Акредитиву №6, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 01.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №7 від 26.09.2011 року до Договору від 14.06.2011 року Апліканту відкрито акредитив на суму 2066208,00 євро (далі за текстом - Акредитив №7) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №8 від 09.12.2016 року до зазначеної Додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією Акредитиву №7, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 01.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №8 від 26.09.2011 року до Договору від 14.06.2011 року Апліканту відкрито акредитив на суму 3516827,44 євро (далі за текстом - Акредитив №8) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №10 від 09.12.2016 року до зазначеної Додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією Акредитиву №8, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 01.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №9 від 01.02.2012 року до Договору від 14.06.2011 року Апліканту відкрито акредитив на суму 8476157,14 євро (далі за текстом - Акредитив №9) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №10 від 09.12.2016 року до зазначеної Додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією Акредитиву №9, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 01.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №10 від 17.02.2012 року до Договору від 14.06.2011 року Апліканту відкрито акредитив на суму 811555,20 євро (далі за тектсом - Акредитив №10) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №09 від 09.12.2016 року до зазначеної Додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією акредитиву №10, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 01.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №11 від 21.03.2012 року до Договору від 14.06.2011 Апліканту відкрито акредитив на суму 830185,60 євро (далі за текстом - Акредитив №11) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №09 від 09.12.2016 року до зазначеної додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією Акредитиву №11, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 01.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №12 від 21.03.2012 року до Договору від 14.06.2011 року Апліканту відкрито акредитив на суму 414298,91 євро (далі за текстом - Акредитив №12 та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №07 від 9.12.2016 року до зазначеної додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією акредитиву №12, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 1.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №13 від 29.03.2012 року до Договору від 14.06.2011 року Апліканту відкрито акредитив на суму 966626,40 євро (далі за текстом Акредитив №13) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №11 від 09.12.2017 року до зазначеної Додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією Акредитиву №13, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 01.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №14 від 12.04.2012 року до Договору від 14.06.2011 Апліканту відкрито акредитив на суму 5153928,77 євро (далі за текстом - Акредитив №14) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №12 від 09.12.2017 року до зазначеної Додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією Акредитиву №14, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 01.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №15 від 27.04.2012 року до Договору від 14.06.2011 року Апліканту відкрито акредитив на суму 1344352,00 євро (далі за текстом -Акредитив №15) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №11 від 09.12.2016 року до зазначеної Додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією акредитиву №15, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 01.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №16 від 17.05.2012 року до Договору від 14.06.2011 року Апліканту відкрито акредитив на суму 17070800,40 доларів США (далі за текстом - Акредитив №16) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №11 від 09.12.2017 року до зазначеної Додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією Акредитиву №16, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 01.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №17 від 21.06.2012 року до Договору від 14.06.2011 року Апліканту відкрито акредитив на суму 5553172,89 євро (далі за текстом - Акредитив №17) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №09 від 09.12.2016 року до зазначеної Додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією Акредитиву №17, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 01.06.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №18 від 14.08.2012 року до Договору від 14.06.2011 року Апліканту відкрито акредитив на суму 2392584,96 євро (далі за текстом - Акредитив №18) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №10 від 09.12.2016 року до зазначеної Додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією Акредитиву №18, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 11.08.2017 року.

На підставі Додаткової угоди №19 від 31.08.2012 року до Договору від 14.06.2011 року Апліканту відкрито акредитив на суму 1789908,80 доларів США (далі за текстом - Акредитив №19) та відкрито кредитну лінію з максимально дозволеним лімітом заборгованості у сумі емітованого акредитиву. Умови користування кредитним коштами в межах зазначеного акредитиву сторонами неодноразово змінювалися. Договором про внесення змін №9 від 09.12.2016 року до зазначеної додаткової угоди сторонами було внесені зміни до умов кредитування в межах правовідносин, які склалися у звязку із емісією Акредитиву №18, та встановлено остаточний строк погашення кредиту не пізніше 31.08.2017 року.

Спір виник у зв'язку з тим, що аплікант (ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод") не виконав свої зобовязання за Договором про відкриття непокритих акредитивів № LI 11012 від 14.06.2011 року, внаслідок чого виникла заборгованість перед третьої особою. В той же час, позивач є новим кредитором за вказаним Договором та йому, згідно з Договором про відступлення права вимоги від 04.08.2017 року, укладеним між ним та третьою особою, належать права вимоги до відповідача в обсязі, встановленому Договором. Направлені на адресу відповідача 11.10.2017 року претензії про погашення заборгованості за Договором про відкриття непокритих акредитивів № LI 11012 залишені відповідачем без задоволення, що стало підставою для звернення позивача до суду першої інстанції з позовом про стягнення з апліканта (ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод") заборгованості за тілом кредиту та процентами.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином підтверджено перехід права вимоги за Договором про відкриття непокритих акредитивів №LI11012 від 14.06.2011 року від третьої особи до позивача, а також встановив, що Банк належним чином виконав свої зобовязання за Договором про відкриття непокритих акредитивів №LI11012 від 14.06.2011 року, відкривши апліканту Кредитну лінію та надавши йому обумовлені Договором грошові кошти, що підтверджено меморіальним ордером та виписками по рахунках, проте відповідач своє зобовязання, визначене Договором непокритого акредитиву, не виконав, отримані кредитні кошти не повернув, у звязку з чим позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, переглянувши справу з урахуванням повноважень визначених в ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 і 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Зі змісту наведених норм випливає висновок, що зобов'язання з кредитного договору передбачає єдиний обов'язок боржника повернути кредит у повному розмірі та сплатити проценти за користування кредитом.

Дослідивши обставини та зібрані у справі докази, зокрема меморіальні ордери, судом встановлено, що ПАТ "ВТБ Банк" було перераховано в рахунок виконання зобовязань з кредитування в межах лімітів емітованих акредитивів, грошових коштів у відповідній валюті на поточний рахунок відповідача №3821 та транзитний рахунок, відкритий для обслуговування акредитивів та купівлю продаж іноземної валюти.

Як свідчать виписки по особливим рахункам №2067 та №2063, відкритим в ПАТ "ВТБ Банк" для відображення кредитних операцій та обліку заборгованості за Договором про відкриття непокритих акредитивів №LI11012 від 14.06.2011 року в розрізі окремого кредитування в межах ліміту кожного окремого акредитиву, станом на 30.08.2017 року заборгованість за кредитами наданими в національній валюті в межах додаткових угод №№ 6 - 19 до вказаного Договору від 14.06.2011 року складає НОМЕР_1, 45 грн.; за кредитами наданими в євро в межах додаткових угод №№ 1 - 5, 9, 10, 17 до Договору від 14.06.2011 року складає 22681455,70 євро; за кредитами наданими в доларах США в межах Додаткової угоди №19 складає 11800,18 доларів США.

Також встановлено, що заборгованість по сплаті нарахованих та прострочених відсотків підтверджується виписками по особистим рахункам №2068 та №2069 в розрізі валюти окремого кредитування в межах ліміту кожного окремого акредитиву, з яких вбачається, що станом на 30.08.2017 року заборгованість за відсотками за користування кредитами, наданими в національній валюті складає 514880407,62 грн.; в євро 6327186,00 євро; в доларах США 397,44 доларів США.

Викладені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки вони суперечать дійсним обставинам справи та приписам чинного законодавства, не спростовують обґрунтованого висновку суду першої інстанції, виходячи із такого.

Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує про недоведеність позивачем факту виконання ПАТ "ВТБ Банк" своїх зобовязань за Договором, а також розміру заборгованості, оскільки з банківських виписок та меморіальних ордерів неможливо зясувати всі обставини, зокрема який саме дійний розмір заборгованості по порцентам існує у відповідача перед ПАТ "ВТБ Банк".

Проте, колегія суддів не приймає до уваги вищевказані твердження відповідача виходячи з наступного.

Відпоідно до ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, тобто документи, які містять відомості про господарську операцію.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Національного Банку України від 18.06.2003 року №254 (далі за текстом - Положення) визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення.

Порядок здійснення документування банківських операцій визначено розділом 4 Положення.

У відповідності до п. 4.1. Положення операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані, підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи (п. 4.2. Положення).

Згідно з п. 4.3. Положення первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо не можливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або електронній формі.

Пунктом 4.6. Положення передбачено, що меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку).

Відповідно до п. 4.7. Положення, внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банками відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур актів. Операції, що відображаються за позабалансовими рахунками, також оформляють меморіальними ордерами.

В матеріалах справи містяться копій меморіальних ордерів та виписки по особливим рахункам №2067, №2063, відкритим в ПАТ "ВТБ Банк" для відображення кредитних операцій та обліку заборгованості за Договором про відкриття непокритих акредитивів №LI11012 від 14.06.2011 року, оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні. У зазначених документах містяться відомості про господарську операцію, в них зазначено одержувача коштів, суму, та призначення платежу з посиланням на відповідну додаткову угоду (якою визначено суму кредиту) Договору.

Таким чином, факт виконання банком своїх обов'язків з видачі ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод" підтверджується меморіальними ордерами та банківськими виписками по особовим рахункам, які за змістом ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", є належними доказами, що підтверджують наявність/відсутність та розмір відповідної заборгованості, що в свою чергу спростовує твердження апелянта про зворотнє.

04.08.2017 року, між АТ "Глорі", від імені та в інтересах якого на підставі договору про управління активами діяло ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна" (новий кредитор), та ПАТ "ВТБ Банк" (первісний кредитор) було укладено Договір відступлення права вимоги за Кредитними договорами та договорами застави, згідно якого, Банк відступив позивачеві право вимоги, у тому числі за Договором про відкриття непокритих акредитивів № LI11012 від 14.06.2011 року.

Відповідно до п. 1.1.11 зазначеного Договору термін "Боржник" має наступне значення - позичальник, аплікат за Кредитними договорами, Права вимоги до якого відступаються за цим Договором, а саме: Приватне акціонерне товариство "ДОНЕЦЬКСТАЛЬ" - Металургійний завод" (ідентифікаційний код юридичної особи: 30939178), місцезнаходження: вул. Торгівельна, 106А, місто Покровськ, Донецька область, 85300, Україна. Відповідно до п. 1.1.2 цього Договору під терміном "Заборгованість" слід розуміти - невиконані Боржником грошові зобовязання перед Первісним Кредитором за Кредитними договорами в розмірі, визначеному в пункті 2.3. цього Договору, та детальний опис яких наведений у Додатку 1 до цього Договору та, після Дати відступлення, в розмірі, уточненому у розмірі Первісного кредитора, що має бути надана згідно Додатку 5 до цього Договору. У відповідності до п. 1.1.3 зазначеного Договору під терміном "Кредитні договори" слід розуміти - договори, укладені між первісним Кредитором та Боржником, а саме:

- Кредитний договір №4 від 18.02.2011 року з усіма змінами та доповненнями, додатками, додатковими договорами та додатковими угодами до нього тощо;

- Договір про відкриття непокритого акредитиву № LI11007 від 27.04.2011 року з усіма змінами та доповненнями, додатками, додатковими договорами та додатковими угодами до нього тощо;

- Договір про відкриття непокритих акредитивів № LI11008 від 27.04.2011 року з усіма змінами та доповненнями, додатками, додатковими договорами та додатковими угодами до нього тощо;

- Договір про відкриття непокритих акредитивів №LI110012 від 14.06.2011 року з усіма змінами та доповненнями, додатками, додатковими договорами та додатковими угодами до нього тощо.

Згідно з п.п. 3.1.1., 3.1.2 Договору відступлення прав вимоги, сторони погодили, що відповідні права переходять до нового кредитора з моменту здійснення сплати ціни договору у повному обсязі відповідно до умов п. 4 цього договору (далі дата відступлення).

З дати відступлення новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до відповідача стосовно всієї заборгованості та інших зобовязань за кредитними договорами та його зобовязань за договорами застави, стороною яких він є.

Права вимоги переходять до нового кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу прав вимоги.

Відповідно до п. 4 Договору відступлення, ціна договору складає суму в гривнях, що буде відповідати сумі, еквівалентній 15500000 доларів США за офіційним курсом іноземних валют, встановленим НБУ на дату здійснення сплати ціни договору.

Новий кредитор зобовязався сплатити первісному кредиту ціну договору шляхом перерахування на рахунок первісного кредитора грошових коштів в національній валюті України у розмірі, визначеному згідно з п. 4.1 цього договору, протягом 5 (пяти) банківських днів з моменту отримання покупцем PXF відповідного повідомлення від НБУ та/або ПАТ "Укрсоцбанк", що діє як обслуговуючий банк по відношенню до кредиту PXF, про те що покупець PXF був зареєстрований як новий кредитор за кредитом PXF (п.п. 4.1, 4.2 Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами та за договорами застави).

На підтвердження правомірності переходу права вимоги, позивачем до матеріалів справи долучено платіжне доручення №1 від 30.08.2017 року, з якого вбачається, що останній перерахував на транзитний рахунок ПАТ "ВТБ Банк" 394328928,00 грн., із призначенням платежу "Оплата за договором відступлення права вимоги за Кредитними договорами та за договорами застави б/н від 04.08.2017 року, без ПДВ". (а.с.206, т.13).

ПАТ "ВТБ Банк" в процесі розгляду справи в суді першої інстанції підтвердило факт переходу права вимоги за Договором про відкриття непокритих акредитивів № LI11012 від 14.06.2011 року до позивача (а.с.227, т. 13).

Станом на 30.08.2017 року офіційний курс іноземної валюти доларів США, встановлений НБУ, складав 2544,0576 гривень за 100 доларів США.

Враховуючи встановлений курс іноземної валюти (дол. США) на дату виконання позивачем зобовязань по сплаті за договором відступлення прав вимоги, та з урахуванням умов зазначеного Договору щодо моменту переходу прав вимоги, у тому числі за Договором №LI11012 від 14.06.2011 року, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, що 30.08.2017 року позивачем у повному обсязі виконані грошові зобовязання за Договором відступлення прав, у звязку з чим до нього як нового кредитора перейшли права за Договором про відкриття непокритих акредитивів №LI11012 від 14.06.2011 року.

Судова колегія не приймає до уваги твердження скаржника відносно відсутності доказів переходу до позивача прав вимоги за спірним договором про надання непокритих акредитивів з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), та у до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із системного аналізу положень ст.ст. 512, 514, 515 ЦК України, а також враховуючи відсутність доказів визнання Договору відступлення прав вимоги недійсним, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що кредитором за Договором про надання непокритих акредитивів №LI11012 від 14.06.2011 року є АТ "ЗНВКІФ "Глорі".

У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за Договором про відкриття непокритих акредитивів №LI11012 від 14.06.2011 року перед первісним кредитором, позивач як новий кредитор направив ПрАТ "Донецьксталь" металургійний завод", повідомлення за №8 від 10.10.2017 року про повернення повної суми заборгованості за кредитним договором. Проте, як зазначає позивач, вимога залишилася не виконаною.

Запереччуючи проти належного переходу права вимоги апелянт вказує, що факт набуття АТ "ЗНВКІФ "Глорі" права грошової вимоги від ПАТ "ВТБ Банк" не ґрунтується на достатніх доказах, оскільки надана позивачем копія платіжного доручення №1 від 30.08.2017 року не містить ані підпису, ані печатки платника, у звязку з чим не є та не може бути визнана первинним документом, що підтверджує здійснення господарської операції.

Наведені посилання відповідача судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги з наступних підстав

Загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, визначені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яку затвердженою Постановою Національного Банку України за №2 від 21.01.2004 року.

Відповідно п. 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (в редакції чинній на час здійснення оплати за платіжним дорученням №1 від 30.08.2017 року (далі за текстом - Інструкція) платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

Пунктом 3.1. Інструкції передбачено, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Відповідач в свою чергу посилається на ч. 2 п. 3.1. Інструкції, у відповідності до якої банк у договорі з платником - фізичною особою має право передбачити можливість подання цим платником платіжного доручення в довільній формі, яке має містити такі обовязкові реквізити: назву документа; дату складання і номер; прізвище, імя, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; найменування та код банку платника; найменування/прізвище, імя, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; найменування та код банку отримувача; суму цифрами та словами; призначення платежу; підпис платника.

Проте, апелянт помилково вказує на ч. 2 п. 3.1. Інструкції та акцентує увагу на відсутності необхідних реквізитів у платіжному документі, оскільки зазначена норма стосується платників - фізичних осіб, в той час як АТ "ЗНВКІФ "Глорі" є юридичною особою.

Відповідно до п. 2.4. Інструкції банк перевіряє відповідність заповнення реквізитів розрахункових документів клієнтів, крім інкасових доручень (розпоряджень), вимогам додатка 8 до цієї Інструкції:

- банк платника перевіряє заповнення таких реквізитів: "Платник", "Код платника", "Рахунок платника", "Банк платника", "Код банку платника", а також "М.П." та "Підписи платника" (якщо згідно з формою документа вимагається їх заповнення);

- банк отримувача - заповнення таких реквізитів: "Отримувач", "Код отримувача", "Рахунок отримувача", "Банк отримувача", "Код банку отримувача", а також "М.П. отримувача" та "Підписи отримувача" (якщо згідно з формою документа вимагається їх заповнення);

- банк стягувана - заповнення таких реквізитів: "Стягувач", "Код стягувана", "Рахунок стягувача", "Банк стягувана", "Код банку стягувана", а також "М.П. стягувача" та "Підписи стягувача" (якщо згідно з формою документа вимагається їх заповнення).

Згідно положення п. 2.5. Інструкції, якщо розрахункові документи, у яких перевірено реквізити, заповнено з порушенням вимог цієї глави, глав 5, 6 і 12 та додатка 8 до цієї Інструкції, то банк, що здійснив перевірку, повертає їх без виконання згідно з пунктами 2.15 і 2.18 цієї глави та пунктом 12.11 глави 12 цієї Інструкції.

Як вбачається з платіжного доручення №1 від 30.08.2017 року на ньому міститься відмітка банку про його виконання, що одночасно свідчить як про його відповідність вимогам до розрахункового документу, так і про здійснення оплати за договором про відступлення прав вимоги.

Посилання апелянта на відсутність належного підтвердження здійснення позивачем оплати ціни договору за Договором відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами застави від 04.08.2017 року судом відхиляється з вищенаведених мотивів.

Також судом перевірено факт здійснення оплати позивачем ціни договору за Договором про відступлення права вимоги та встановлено, що він підтверджується також і іншими доказами, а саме повідомленням боржнику про зміну кредитора в зобовязанні у звязку з відступленням права вимоги та актом приймання-передачі прав вимоги.

Докази визнання недійнсним Договору відступлення права вимоги за Кредитними договорами та договорами застави від 04.08.2017 року в матеріалах справи відсутні та відповідачем в процесі розгляду апеляційної скарги суду таких доказів не надано.

З матеріалів справи встановлено, що підтверджуючи права вимоги, позивачем надані первинні бухгалтерські документи, які свідчать про надання кредитних коштів в межах дії Договору про відкриття непокритих акредитивів від 14.06.2011 року, докази перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача, з виписок по особливим рахункам вбачаються строки користування кредитним коштами, обсяг та час нарахування відсотків, а також відсутність погашення заборгованості з боку відповідача.

Проте, заперечуючи проти обґрунтованості вимог позивача та доведеності факту правомірності перерахування грошових коштів в рахунок оплати за акредитивами, обґрунтованості нарахування відсотків, апелянт не довів належним доказами протиправність зазначених вимог.

В матеріалах справи відсутні виписки по власних поточних рахунках відповідача, які б спростовували факт перерахування кредитних коштів на його рахунки, докази відсутності розрахунків з його контрагентами, на виконання зобовязань перед якими були емітовані акредитиви або докази самостійного виконання ним зобовязань перед контрагентами без залучення кредитних коштів.

Заявником апеляційної скарги також не надано власний розрахунок заборгованості за відсотками, який би спростовував правомірність заявленої вимоги позивача по відсотках, а також докази сплати заборгованості за відсотками та отриманими кредитами.

При цьому, безпідставними визнаються посилання про неможливість надання таких доказів через проведення на території колишнього його місцезнаходження (м. Донецьк, м. Горлівка) антитерористичної операції і втрати доступу до фінансової, бухгалтерської та податкової документації, оскільки запровадження антитерористичної операції не позбавляє субєктів господарювання у відповідності до ст. 60 Закону України "Про банки та банківську діяльність" отримувати інформацію щодо власних операцій за банківськими рахунками за будь-який проміжок часу та без встановлення обмежень щодо обсягу.

До того ж, як свідчать матеріали справи, відповідачем станом на 09.01.2016 року підписувалися додаткові угоди до Договору про відкриття непокритих акредитивів №LI 11012 від 14.06.2011 року, згідно яких змінювалися графіки погашення сформованої заборгованості за кредитами та процентами, напрямки цільового використання кредитних коштів, розміру процентних ставок, що спростовує доводи відповідача про необізнаність щодо характеру та стану відносин між ним та кредитором за договором № LI 11012.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність заборгованості відповідача за Договором № LI11012 від 14.06.2011 в обсязі та на умовах, визначених в позивної заяві та відсутність доказів, якими спростовуються вищенаведені обставини.

Судом визнаються юридично неспроможними аргументи відповідача про неможливість АТ "ЗНВКІФ "Глорі" заявляти позовні вимоги по зобовязанню визначеному в іноземній валюті виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", валюта України (гривня) є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України, що кореспондується з приписами ст. 99 Конституції України, п. 3.3 ст. 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Матеріалами справи підтверджується, що у ПАТ "ВТБ Банк" наявна Генеральна ліцензія №79 від 05.10.2011 року, згідно якої Банку надано право розміщувати та залучати іноземну валюту.

Разом з тим, одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною.

Проте, відповідно до ч. 4 ст. 5 Декрету індивідуальні ліцензії потребують операції з використання іноземної валюти на території України як засобу платежу.

В свою чергу ані позивачем, ані відповідачем не підтверджено факт отримання ними індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти як засобу платежу на дату прийняття рішення, тому судом визнаються правомірними вимоги позивача щодо стягнення гривневого еквівалента заборгованості із застосовуванням офіційного курсу НБУ.

Враховуючи наведені положення законодавства, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, що особливий статус національної валюти, визначений Конституцією України, Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в України", ст. 533 ЦК України дає право кредитору заявляти вимоги в валюті України за будь-якими грошовими зобовязаннями, у тому числі визначеним в іноземній валюті, але із застосуванням офіційного курсу національної валюти до валюти, в якої виражено зобовязання.

За таких обставин, посилання апелянта щодо відсутності у позивача права стягувати заборгованість за договором, зобовязання за яким виражені в іноземній валюті, судом визнаються безпідставними.

Таким чином, взявши до уваги вищевстановлені обставини справи, зокрема, що відповідач не надав суду доказів належного виконання зобов'язань у визначені строки, та аналіз норм законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обгрунтованими та підтвердженими вимоги АТ "ЗНВКІФ "Глорі" в особі ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна" про стягнення з ПрАТ "Донецьксталь"- металургійний завод" заборгованості в розмірі ,86 грн., яка складається з: 1) НОМЕР_1, 45 грн. заборгованості по тілу кредиту; 2)514880407,62 грн. заборгованості по процентах; 3) 940176559,50 грн., що є еквівалентом 29008841,70 євро станом на 19.03.2018 року (22 681 455,70 євро заборгованості по тілу кредиту, 6 327 186,00 євро заборгованості по процентам); 4) 321407,29 грн., що є еквівалентом 12197,62 доларів США станом 19.03.2018 року (11800,18 доларів США заборгованості по тілу кредиту, 397,44 доларів США заборгованості по процентам), відтак рішення суду першої інстанції, яким задоволено позовні вимоги, є законним, обґрунтованими та таким, що ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Щодо аргументів скаржника про відсутність повноважень представника позивача на підписання позовної заяви судова колегія зазначає наступне.

Дослідивши Статут АТ "ЗНВКІФ "Глорі" в редакції Статуту від 2017 року судом встановлено.

- п. 1.1. ст. 1 Статуту, АТ "ЗНВКІФ "Глорі" є інститутом спільного інвестування та фінансовою установою, яка надає фінансові послуги на ринку цінних паперів, яке створено у формі акціонерного товариства відповідно до Рішення №1 засновника Товариства від 30.06.2016 року.

- п. 2.1. ст. 2 Статуту, АТ "ЗНВКІФ "Глорі" провадить свою діяльність відповідно до Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про інститути спільного інвестування", Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" та чинного законодавства України, нормативно-правових актів, що регулюють діяльність інститутів спільного інвестування (надалі - ICI), цього Статуту, Регламенту та внутрішніх документів Товариства. Законодавство про акціонерні товариства не застосовується до регулювання діяльності Товариства.

- п. 10.1. ст. 10 Статуту АТ "ЗНВКІФ "Глорі" органами Товариства є: Загальні збори; Наглядова рада. Утворення інших органів Товариством забороняється.

- п. 12.18 ст. 12 Статуту АТ "ЗНВКІФ "Глорі", голова Наглядової ради Товариства голова Наглядової ради Товариства підписує від імені Товариства договори з компанією з управління активами та Зберігачем активів ICI або депозитарною установою та інші договори відповідно до чинного законодавства України та цього Статуту.

- п. 15.1. ст. 15 Статуту АТ "ЗНВКІФ "Глорі" управління активами Товариства на підставі договору про управління активами корпоративного інвестиційного фонду (надалі - Договір про управління активами) здійснює компанія з управління активами, яка є господарським товариством, створеним відповідно до законодавства у формі акціонерного товариства або товариства з обмеженою відповідальністю, яке провадить професійну діяльність з управління активами інституційних інвесторів на підставі ліцензії, що видається Комісією. Договір про управління активами укладається між Товариством і компанією з управління активами та діє протягом строку, визначеного таким договором, дія його має бути продовжена тільки за рішенням Загальних зборів Товариства (єдиного учасника).

- п. 15.2. цієї ж статті Статуту АТ "ЗНВКІФ "Глорі", управління активами Товариства компанія з управління активами здійснює в межах повноважень, визначених Договором про управління активами, цим Статутом, Регламентом Товариства та законодавством з питань діяльності ICI. У відносинах з третіми особами компанія з управління активами діє від імені, в інтересах та за рахунок Товариства на підставі Договору про управління активами.

З матеріалів справи вбачається, що 11.04.2017 року між АТ "ЗНВКІФ "Глорі" та ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал України" укладено Договір про управління активами №1-УА.

У відповідності до Статуту ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна", а саме п. 3.1. ст. З ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна" є субєктом господарської діяльності, що провадить професійну діяльність з управління активами інституційних інвесторів (які визначені Законом України "Про цінні папери та фондовий ринок") на підставі ліцензії, що видається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Предметом діяльності ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна", у відповідності до п. 3.4 ст. З Статуту, окрім іншого, є управління активами ICI.

Згідно ч. 6 ст. 63 Закону України "Про інститути спільного інвестування" у відносинах з третіми особами компанія з управління активами корпоративного фонду повинна діяти від імені та в інтересах фонду на підставі договору про управління активами. У відносинах з третіми особами компанія з управління активами пайового фонду повинна діяти від власного імені, в інтересах учасників такого фонду та за його рахунок або в разі недостатності коштів фонду за власний рахунок.

Відповідно до умов укладеного між АТ "ЗНВКІФ "Глорі" та ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна" Договору про управління активами № 1-УА, а саме з п. 2.3. ст. 2 Договору Компанія (ТОВ "КАУ "Інвестиційний капітал Україна») має право з метою захисту інтересів Фонду (AT "ЗНВКІФ "Глорі") звертатися до суду від імені та за рахунок Фонду та представляти Фонд у суді.

Частиною 1 ст. 28 ГПК України (в редакції, що була чинною на час звернення з позовом до господарського суду) справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

За змістом ч. 3 ст. 28 ГПК України (в редакції, що була чинною на час звернення з позовом до господарського суду) представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Як вбачається з довіреності представника позивача, копія якої наявна в матеріалах справи, її видано та підписано керівником (директором) ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал України" ОСОБА_8

При цьому, ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна" вчиняючи вказаний правочин (видачу довіреності на представництво інтересів AT "ЗНВКІФ "Глорі" в суді) діяло від імені та в інтересах AT "ЗНВКІФ "Глорі" на підставі Договору про управління активами (про що зазначено в тексті довіреності).

Таким чином, посадовою особою керівником юридичної особи ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна", яка, в силу умов Договору про управління активами №1-УА від 11.04.2017 року, має право з метою захисту інтересів Фонду (AT "ЗНВКІФ "Глорі") звертатися до суду від імені та за рахунок Фонду та представляти Фонд у суді, уповноважено представника здійснювати представництво інтересів AT "ЗНВКІФ "Глорі" в суді.

При цьому, право ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна" діяти від імені та в інтересах фонду, в даному випадку - AT "ЗНВКІФ "Глорі" прямо передбачено як чинним законодавством (ч. 6 ст. 63 Закону Укрїани "Про інститути спільного інвестування") так і статутними документами вказаних осіб (Статут AT "ЗНВКІФ "Глорі"», Статут "КУА "Інвестиційний капітал Україна").

Відповідно до п. 8 ст. 3 Закону України "Про інститут спільного інвестування" ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна" є компанією з управління активами.

Статтею 1045 ЦК України встановлено, що особливості управління цінними паперами встановлюються законом.

У відносинах з третіми особами компанія з управління активами повинна діяти від імені та в інтересах корпоративного інвестиційного фонду (ст. 11 Закону України "Про інститут спільного інвестування").

Відповідно до п. 2.4. розділу 3 Положення про особливості здійснення діяльності з управління активами інституційних інвесторів, затвердженого Рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку №1414 від 06.08.2013 року, однією з функцій компанії з управління активами є представництво інтересів інститутів спільного інвестування у відносинах з органами державної влади, юридичними та фізичними особами (резидентами і нерезидентами), міжнародними та громадськими організаціями.

Оскільки суд є органом державної влади відповідно до Конституції України та положення Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ТОВ «КУА «Інвестиційний капітал Україна" має право на звернення до суду в інтересах АТ "ЗНВКІФ "Глорі".

Таким чином, повноваження ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна", як представника позивача - АТ "ЗНВКІФ "Глорі", підтверджуються Договором про управління активами №1-УА

Враховуючи вищенаведені обставини та приписи чинного законодавства, що регулює питання управління активами інститутів спільного інвестування, положення Статутів АТ "ЗНВКІФ "Глорі" та ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна", укладений між ними Договір про управління активами №1-У А від 11.04.2017 року, довіреність, що видана 23.10.2017 року АТ "ЗНВКІФ "Глорі" від імені та в інтересах якого на підставі Договору про управління активами діє ТОВ "КУА "Інвстиційний капітал Україна" за підписом керівника ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна" на представництво АТ "ЗНВКІФ "Глорі" в суді є такою, що видана у відповідності до чинного законодавства, чинною, та такою, що наділяє представника певними, визначеними у ній повноваженнями в межах строку її дії, у звязку з чим посилання апелянта на її невідповідність судом не приймається до уваги.

Як свідчать матеріали справи, представник АТ "ЗНВКІФ "Глорі", який підписав позовну заяву, є адвокатом, у відповідності до Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність №1276 від 27.07.2012 року, що видане Полтавською обласною КДКА.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 7 ст. 28 ГПК України (в редакції, що була чинною на час звернення з позовом до господарського суду), повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордеру обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

23.10.2017 року між Адвокатським бюро "ОСОБА_5 та Партнери" та АТ "ЗНВКІФ "Глорі" від імені якого та в інтересах діє ТОВ "КУА "Інвестиційний капітал Україна" було укладено Договір №10/2-1 про надання юридичних послуг (правової допомоги), який передбачав доручення Клієнта щодо звернення до господарського суду в тому числі підписання позовних заяв. На виконання вказаного договору і було видано представнику позивача вищевказану довіреність.

Зважаючи на викладені обставини, судова колегія дійшла висновку, що повноваження представника позивача оформлені належним чином у відповідності до положень чинного законодавства, відтак не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про необхдність залишення позовної заяви без розгляду.

Таким чином, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оспорюваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у звязку із чим апеляційна скарга ПрАТ "Донецьксталь"- металургійний завод" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Донецької області від 19.03.2018 року у справі №905/2502/17 підлягає залишенню без змін.

У звязку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь"-металургійний завод" на рішення Господарського суду Донецької області від 19.03.2018 року у справі №905/2502/17 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 19.03.2018 року у справі №905/2502/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Судді Т.Д. Геза

ОСОБА_3

(У судовому засіданні 20.06.2018 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 26.06.2018 року).