УХВАЛА

02 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 914/3217/16

Провадження № 12-176гс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Уркевича В. Ю.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко O. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Яновської О. Г.

перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи № 914/3217/16 Господарського суду Львівської області за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України, на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання недійсним одностороннього правочину за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17 жовтня 2017 року (головуючий суддя Хабіб М. І., судді Зварич О. В., Скрипчук О. С.) і рішення Господарського суду Львівської області від 10 травня 2017 року (головуючий суддя Гоменюк З. П., судді Петрашко М. М., Щигельська О. І.) та

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» (далі - ТОВ «Яблуневий дар») про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви ТОВ «Яблуневий дар» від 27 лютого 2015 року про припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог щодо сплати:

- ТОВ «Яблуневий дар» на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості за договором кредитної лінії від 21 січня 2011 року № ВКЛ-2005469 розміром 60 617,53 євро (що за крос-курсом євро до долара США, обчисленого на підставі офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним банком України (далі - НБУ) на дату цієї заяви, є еквівалентом 68 600,86 доларів США);

- ТОВ «Яблуневий дар» на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості за договором мультивалютної кредитної лінії від 19 липня 2012 року № НКЛ-2005469/2 розміром 22 114,67 євро (що за крос-курсом євро до долара США, обчисленого на підставі офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого НБУ на дату цієї заяви, є еквівалентом 25 027,17 доларів США);

- ТОВ «Яблуневий дар» на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості за договором кредитної лінії від 27 червня 2013 року № ВКЛ-2005469/4 розміром 361 808,22 євро (що за крос-курсом євро до долара США, обчисленого на підставі офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого НБУ на дату цієї заяви, є еквівалентом 409 458,36 доларів США);

- ТОВ «Яблуневий дар» на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості за договором кредитної лінії від 03 липня 2013 року № НКЛ-2005469/5 розміром 64 208,22 євро (що за крос-курсом євро до долара США, обчисленого на підставі офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого НБУ на дату цієї заяви, є еквівалентом 72 664,44 доларів США);

- ПАТ «Дельта Банк» на користь ТОВ «Яблуневий дар» частини заборгованості за договором банківського вкладу (депозиту) від 06 травня 2014 року № 003-09508-06514 «8 років разом» загальною сумою 575 750,84 доларів США (що за крос-курсом долара США до євро, обчисленого на підставі офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого НБУ на дату цієї заяви є еквівалентом 508 748,64 євро), відступленої відповідачу (новому кредитору) ОСОБА_3 (первісним кредитором) на підставі договору відступлення права вимоги від 03 серпня 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно здійснив зарахування своїх вимог до позивача за договором банківського вкладу шляхом припинення власних зобов'язань зі сплати заборгованості за кредитними договорами, оскільки укладення договору відступлення права вимоги від 03 серпня 2014 року не призвело до виникнення грошового зобов'язання ПАТ «Дельта Банк» перед ТОВ «Яблуневий дар», відповідні зустрічні вимоги не є тотожними між собою, а спірна заява про зарахування зустрічних однорідних вимог була вчинена в період дії постанови Правління НБУ від 30 жовтня 2014 року № 692 БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних».

Господарський суд Львівської області рішенням від 10 травня 2017 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17 жовтня 2017 року, позов задовольнив повністю. Визнав недійсним односторонній правочин - заяву ТОВ «Яблуневий Дар» від 27 лютого 2015 року та стягнув з відповідача витрати зі сплати судового збору.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив про наявність підстав для визнання недійсним правочину - заяви відповідача про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 27 лютого 2015 року з огляду на її суперечність нормам чинного законодавства, оскільки договором банківського вкладу від 06 травня 2014 року № 003-09508-06514 «8 років разом» не передбачено можливості відкликання частини вкладу шляхом перерахування коштів на рахунки, відкриті в інших банківських установах (як це визначили ТОВ «Яблуневий дар» і ОСОБА_3 за договором про відступлення права вимоги), тобто в банку не виникло зобов'язання з повернення відповідачу частини вкладу в невстановлений договором спосіб, також ураховуючи, що строк виконання позивачем зобов'язання за вказаним договором не настав.

Також суди вказали, що умовами кредитних договорів, про які йдеться в оспорюваній заяві, передбачено конвертацію іноземної валюти при погашенні заборгованості за цими договорами за поточним курсом на Міжбанківському валютному ринку України та/або на Міжнародному валютному ринку, станом на дату такої операції, тому конвертація відповідачем відповідних сум за крос-курсом євро до долара США та долара США до євро за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ станом на 27 лютого 2015 року, є неправомірною та такою, що призвела до зарахування ним сум (зустрічних однорідних вимог), які не є тотожними.

У листопаді 2017 року ТОВ «Яблуневий дар» звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17 жовтня 2017 року й рішення Господарського суду Львівської області від 10 травня 2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що на момент зарахування відповідачем зустрічних однорідних вимог строк повернення позивачем відповідачу частини вкладу за договором банківського вкладу настав; висновки суду щодо неправомірної конвертації валюти є безпідставними, оскільки відповідач не здійснював придбання іноземної валюти для погашення кредиту, а здійснив погашення боргу шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції цього Закону касаційні скарги (подання) на судові рішення у господарських справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 16 березня 2018 року відкрив касаційне провадження, а ухвалою від 13 червня 2018 року -передав справу разом з поданою ТОВ «Яблуневий дар» касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 910/8058/15-г (провадження № 3-174гс16).

Мотивуючи своє рішення про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив, що в указаному висновку Верховний Суд України, врахувавши положення Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, відповідно до якої поточні рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів, а можливості зміни власника рахунка Інструкцією не передбачено, вирішив, що банк позбавлений можливості виконувати розпорядження юридичної особи, якій відступлено право вимоги за поточними рахунками, власником яких є фізична особа, внаслідок чого у підприємства не виникло грошових вимог до банку за поданими заявами про перерахування коштів.

Проте, за твердженням Касаційного господарського суду, заміна кредитора у зобов'язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином передбачена пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, а відповідно до статей 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, тому, оскільки Інструкція про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затверджена постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, не скасовує наведених положень закону, положення статті 514 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли між сторонами у цій справі.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Оскільки колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду висловила намір відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України, справа № 914/3217/16 має бути розглянута Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до частин першої та третьої статті 301 Господарського процесуального кодексу України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справ у суді касаційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Оскільки Велика Палата Верховного Суду є визначеним судом касаційної інстанції для розгляду таких справ, то з огляду на викладене справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

За приписами частини другої статті 120 та частини другої статті 121 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Ухвала, якою суд повідомляє про призначення судового засідання, повинна містити, зокрема, вказівку про те, що участь особи не є обов'язковою. Отже, явка учасників справи та їх участь у судовому засідання не є обов'язковою.

Ураховуючи наведене й керуючись частиною другою статті 120, частиною другою статті 121, статтею 234, частинами першою та третьою статті 301, підпунктом 7 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, ВеликаПалата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Прийняти до розгляду справу № 914/3217/16 Господарського суду Львівської області за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України, на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання недійсним одностороннього правочину за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17 жовтня 2017 року та рішення Господарського суду Львівської області від 10 травня 2017 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 30 жовтня 2018 року о 10 год. 00 хв. у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Повідомити учасників справи, що їх явка не є обов'язковою.

4. Направити учасникам справи копії цієї ухвали до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Ю. Уркевич
Судді: Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко
С. В. Бакуліна Н. П. Лященко
В. В. Британчук О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима Л. І. Рогач
В. І. Данішевська І. В. Саприкіна
О. С. Золотніков О. М. Ситнік
О. Р. Кібенко О. С. Ткачук
В. С. Князєв О. Г. Яновська