РІШЕННЯ

04 липня 2018 року Справа № 913/209/18

Провадження № 9/913/209/18

Господарський суд Луганської області у складі: судді Ворожцова А.Г.

за участю: секретаря судового засідання Бережної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" в особі Старобільського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства філія Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз", м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача ОСОБА_1 районного територіального медичного обєднання, смт. Новоайдар Луганської області

про стягнення 504 862 грн. 57 коп.

у присутності:

представника позивача - ОСОБА_2, довіреність № 11 від 26.12.2017,

представник відповідача - не прибув,

в с т а н о в и в:

суть спору: позивачем, ПАТ "Луганськгаз" в особі Старобільського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства філія ПАТ "Луганськгаз" заявлено вимогу про стягнення з відповідача, ОСОБА_1 районного територіального медичного обєднання, боргу за договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (для забезпечення потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 114101RBGСEВ017 від 09.02.2017 в сумі 504862,57 грн.

Письмовою заявою № 01-02-43/1001 від 11.06.2018, яка надійшла на адресу суду 15.06.2018, позивач збільшив суму позову та просить стягнути з відповідача на свою користь борг за спожитий природний газ в сумі 504862,57 грн. та борг за розподіл природного газу в сумі 35963,19 грн., разом 540 825,76 грн.

Заява позивача про збільшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду, оскільки подана у відповідності до вимог процесуального закону.

У судове засідання прибув повноважний представник позивача.

Відповідач, Новоайдарське РТМО, письмовим відзивом № 707а від 18.05.2018 позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розглянути справу без участі його представника.

Норма п. 1 ч. 1 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України надає право відповідачу визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача суд встановив такі фактичні обставини.

09 лютого 2017 року між сторонами у справі укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (для забезпечення потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 114101RBGСEВ017 (далі - договір) (а.с. 24-26), згідно з яким позивач зобовязався передати відповідачу у 2017 році природний газ в обсягах і порядку, передбаченими даним договором, а відповідач зобовязався прийняти газ та оплатити його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 1.3 договору постачальник передає споживачу протягом 2017 року природний газ в планових обсягах до 66168 куб. м.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що розрахунки за поставлений природний газ здійснюються за ціною 10 818,84 грн. за 1 тис. куб. газу.

Згідно п. 3.5 договору загальна сума договору становить 715681,00 грн.

Пунктом 4.2 договору сторони узгодили, що оплата за газ має здійснюватися відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок, згідно рахунків позивача та з урахуванням підписаних актів приймання-передачі природного газу наступним чином:

- за період з 01 по 24 число місяця, в якому здійснюється постачання газу не пізніше 25-го числа поточного місяця на підставі рахунку, наданого позивачем,

- остаточний розрахунок за фактично спожитий природний газ здійснюється до 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки.

За спожитий у 2017 році природний газ відповідач розрахувався у повному обсязі.

Листом № 1930 від 29.12.2017 відповідач просив позивача не припиняти газопостачання на 2018 рік, на час проведення тендерної процедури щодо закупівлі газу.

Оскільки відповідач є соціально значимим обєктом смт. Новоайдар, позивач поставив природний газ у 2018 році без укладення відповідного договору, зокрема, протягом січня лютого 2018 року поставив газ обсягом 41,503 тис. куб. м за ціною 12 164,48 грн. за 1 тис. куб. м. на суму 504 862,57 грн., що підтверджується підписаними сторонами технічними актами приймання-передачі природного газу (а.с. 28, 29).

Відповідач порушив грошове зобовязання з оплати спожитого природного газу, станом на 15.03.2018 заборгованість відповідача становить 504 862,57 грн.

Крім того, протягом січня лютого 2018 року позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу на суму 35 963,19 грн., що підтверджується укладеним договором на розподіл природного газу шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання від 01.01.2018 та підписаними сторонами технічними актами про фактичне споживання природного газу за договором розподілу.

Відповідачем письмовим відзивом № 707а від 18.05.2018 позовні вимоги визнані у повному обсязі (а.с. 50-51).

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність повного задоволення позову з таких підстав.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків.

На підставі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з нормою ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Позивачем доведено належними доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

З урахуванням викладеного вище позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та її обставинами, а тому підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

При зверненні до господарського суду Луганської області з даним позовом позивачем було сплачено в доход Державного бюджету України платіжним дорученням № 8954 від 23.04.2018 судовий збір у розмірі 1762,00 грн. та платіжним дорученням № 8994 від 26.04.2018 судовий збір у розмірі 5813,94 грн.

Як вже зазначалось вище, письмовою заявою № 01-02-43/1001 від 11.06.2018 позивачем було збільшено розмір позовних вимог, доплачено судовий збір та на підтвердження цього надано суду платіжне доручення № 9642 від 07.06.2018 на суму 539,45 грн.

Всього позивачем за даним позовом сплачено 8115,39 грн. судового збору, в той час, як необхідно було сплатити 8112,39 грн.

Сума переплати судового збору за даним позовом становить 03,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, надмірно сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Таким чином наразі існує необхідність повернення позивачу з Державного бюджету України судового збору в розмірі 03,00 грн., який у відповідності до приписів ст. 7 Закону України «Про судовий збір» може бути повернутий ухвалою господарського суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Судовий збір у розмірі 8112,39 грн., відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 236, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з відповідача, ОСОБА_1 районного територіального медичного обєднання, 93500, Луганська область, смт. Новоайдар, вул. Незалежності, буд. 20 "З", ід. код ЄДР 01983588, на користь позивача, Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 87, код 05451150) в особі Старобільського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства - філія Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (92703, Луганська область, м. Старобільськ, вул. Залізнична, буд. 41, ід. код ЄДР 20188336) боргу за спожитий природний газ в сумі 504862,57 грн. та борг за розподіл природного газу в сумі 35963,19 грн., разом - 540825,76 грн., крім того, витрати зі сплати судового збору у розмірі 8112,39 грн.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено - 05.07.2018.

Суддя А.Г. Ворожцов