ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

06 липня 2018 року                                                                        Справа № 913/210/18

Провадження №18/913/210/18

За позовом керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Сєвєродонецької міської ради Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до товариства з обмеженою відповідальністю «Боремер», м. Київ

про стягнення 76307,26 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Без виклику представників сторін.

Суть спору: прокурором заявлено вимогу про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою в сумі 76307,26 грн.

Позивач листом від 04.06.2018 підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не подав.

На підставі ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Прокурор у позовній заяві вказав наступне:

- відповідач (ТОВ «Боремер») є власником нерухомого майна – складського корпусу № 1 «Хард» та насосної, розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Новікова, 2-с;

- нерухоме майно перейшло у власність відповідача у березні 2014 р. (відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно) від колишнього власника – ТОВ «РБФ «РЕМ», яке за договором оренди земельної ділянки від 17.02.2014, укладеним з Сєвєродонецькою міською радою (позивачем) та зареєстрованим 08.04.2014 за № 070010028, орендувало земельну ділянку (у позивача) загальною площею 0,4512 га під складський корпус № 1 «Хард» та насосну, кадастровий номер :07:001:0028, яка знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Новікова, 2-с;

- договір оренди земельної ділянки укладено з ТОВ «РБФ «РЕМ» на 25 років по 25.12.2038 включно (п. 8 договору);

- у зв’язку з тим, що ТОВ «Боремер» набуло право власності на будівлі, розміщені на вказаній земельній ділянці, що перебувала у користуванні, то до нього відповідно до положень ст. 120 ЗК України перейшло право користування земельною ділянкою, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача за договором оренди;

- у той же час, стаття 125 ЗК України передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав;

- відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»;

- виникнення права власності на об’єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права оренди земельної ділянки, оскільки останнє виникає лише з моменту його державної реєстрації;

- новий власник нерухомого майна (відповідач) не звільняється від необхідності оформлення права оренди земельної ділянки, на якій таке майно розташоване;

- за інформацією Сєвєродонецької міської ради від 15.03.2018 № 1400 Сєвєродонецька міська рада не укладала договору оренди землі з відповідачем щодо земельної ділянки загальною площею 0,4512 га на якій розташовані: складський корпус № 1 «Хард» та насосна, які знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Новікова, 2-с;

- за інформацією Головного управління ДФС у Луганській області від 14.02.2018 № 995/9/12-32-12-03-02 ТОВ «РБФ «РЕМ» (попередній власник нерухомості та орендар земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Новікова, 2-с), має заборгованість по орендній платі за щемлю в сумі 35431,91 грн.; за період з червня 2016 р. по лютий 2018 р. заборгованість не сплачувалась; ТОВ «Боремер» не стоїть на обліку у ДПІ у м. Сєвєродонецьку, інформація щодо укладених з ним договорів оренди, відсутня;

- відповідно до інформації Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області від 21.12.2017 №4042/9/12-32-08-01-04, впродовж 2017 року від Лисичанської міської ради інформація щодо укладених договорів оренди землі з ТОВ «Акцент-М» не надходила.

- таким чином, після набуття права власності на вказані нежитлові будівлі, відповідач використовує земельну ділянку, на якій розміщені ці будівлі, без оформлення права користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, при цьому не сплачуючи орендну плату за землю, що призводить до неповного надходження плати за землю до місцевого бюджету м. Сєвєродонецька, чим порушено вимоги вищенаведених положень Цивільного та Земельного кодексу України;

- Сєвєродонецькою міською радою розраховано розмір безпідставно збережених коштів як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Новікова, 2-с, у формі орендної плати за землю, яка нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування за період з 08.06. по 31.03.2018 в сумі 76307,26 грн.

- у той же час, для належної правової кваліфікації спірних правових відносин та предмета позову враховано висновки, викладені Судовою палатою у господарських спорах Верховного суду України у постанові від 12.04.2017 у справі № 922/5468/14;

- сума збитків розрахована з урахуванням площі земельної ділянки, її нормативної грошової оцінки та суми орендної плати, яка мала б сплачуватись у разі оформлення договору оренди.

На підставі вказаних доводів та ст. 1212 ЦК України прокурором заявлено вимогу про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою в сумі 76307,26 грн.

Позивач листом від 04.06.2018 підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не подав.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Оскільки спір виник з приводу нерухомого майна відповідача, розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Новікова, 2-с, спір підвідомчий господарському суду Луганської області.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав:

Письмовими доказами, а саме, належним чином завіреними копіями наступних документів:

- договору оренди землі від 17.02.2014, зареєстрованим 08.04.2014 за № 070010028;

- відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Інформаційна довідка) від 10.04.2018;

- інформацією Головного управління ДФС у Луганській області від 14.02.2018 № 995/9/12-32-12-03-02,

підтверджуються обставини, наведені прокурором у позовній заяві, а саме, що:

- відповідач є власником нерухомого майна – складського корпусу № 1 «Хард» та насосної, розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Новікова, 2-с (відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно);

- нерухоме майно перейшло у власність відповідача у березні 2014 р., а саме, з дати державної реєстрації права власності – 21.03.2014 (відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно) від колишнього власника – ТОВ «РБФ «РЕМ», яке за договором оренди землі від 17.02.2014, укладеним з Сєвєродонецькою міською радою (позивачем) та зареєстрованим 08.04.2014 за № 070010028, орендувало земельну ділянку (у позивача) загальною площею 0,4512 га під складський корпус № 1 «Хард» та насосну, кадастровий номер :07:001:0028, яка знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Новікова, 2-с;

- договір оренди земельної ділянки був укладений з ТОВ «РБФ «РЕМ» на 25 років по 25.12.2038 включно (п. 8 договору);

Абзацом восьмим частини першої статті 31 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Таким чином, з дати набуття відповідачем права власності на будівлі та споруди, які були розташовані на орендованій ТОВ «РБФ «РЕМ» земельній ділянці, з 21.03.2014 договір оренди землі від 17.02.2014 № 070010028, припинився.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) у разі набуття права власності па жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У зв’язку з тим, що відповідач набув право власності на будівлі, розміщені на вказаній земельній ділянці, що перебувала у користуванні, то до нього відповідно до положень ст. 120 ЗК України перейшло право користування земельною ділянкою, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача за договором оренди.

У той же час, стаття 125 ЗК України передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав;

Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»;

Враховуючи викладене, виникнення права власності на об’єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права оренди земельної ділянки, оскільки останнє виникає лише з моменту його державної реєстрації.

Таким чином, новий власник нерухомого майна не звільняється від необхідності оформлення права оренди земельної ділянки, на якій таке майно розташоване.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов'язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

У справі, що розглядається, відповідач, набувши право власності на об'єкти нерухомості, розташовані на спірній земельній ділянці, належним чином не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Правовою підставою своїх вимог прокурор визначив положення ст. 1212 ЦК України, а обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення 76307,26 грн, зауважив, що ця сума є сумою несплаченої відповідачем орендної плати як обов'язкового платежу за використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, без належного оформлення права власності/користування та державної реєстрації цих прав за період з 08.06.2016 по 31.03.2018.

Стаття 1212 ЦК України досить широко визначає підстави виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Втім, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення глави 83 ЦК застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов'язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов'язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої статті 1212 ЦК України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач правомірно володіючи нежитловими будівлями, розташованими за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Новікова, 2-с, користується земельною ділянкою на якій вони розташовані. При цьому відповідач належним чином не оформив права власності або права на постійне землекористування зазначеною ділянкою, а тому не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку. Отже, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (статті 14.1.72, 14.1.73 ПК України).

Таким чином, із часу виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник й обов'язок укласти та зареєструвати відповідний договір щодо користування спірною земельною ділянкою. Цього обов'язку відповідач не виконав, а тому без законних підстав зберігав у себе майно - кошти за оренду землі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 у справі № 922/5468/14.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заявлена до стягнення сума розрахована з урахуванням площі земельної ділянки, її нормативно-грошової оцінки та суми орендної плати, яка мала б сплачуватись у разі оформлення договору оренди, а також з урахуванням положень ст. 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» згідно якої, під час проведення антитерористичної операції суб’єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності (в редакції, яка діяла до 08.06.2016).

Згідно обґрунтованому розрахунку позивача, сума безпідставно збережених відповідачем коштів, у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою, складає 76307,26 грн. і підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України витрати прокуратури на судовий збір в сумі 1762 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Боремер», м. Київ, вул. Волинська, 48/50, ідентифікаційний код 39072753, на користь Сєвєродонецької міської ради Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області, бульвар Дружби Народів, 32, ідентифікаційний код 26204220, грошові кошти в сумі 76307,26 грн. (р/р 0080, одержувач УДКСУ у м. Сєвєродонецьку Луганської області, банк: ГУДКСУ в Луганській області, , МФО 804013, код платежу 13050200 до місцевого бюджету м. Сєвєродонецька); наказ видати.

3.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Боремер», м. Київ, вул. Волинська, 48/50, ідентифікаційний код 39072753, на користь прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Б.Ліщини, 27, ідентифікаційний код 02909921, витрати на судовий збір в сумі 1762 грн., та перерахувати їх на р/р 0839, банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172, код класифікації доходів бюджету 2800; наказ видати.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення – 06 липня 2018 р. Рішення може бути оскаржене протягом 20 днів із вказаної дати шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя                                                                                                     В.В. Корнієнко