УХВАЛА

09 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 905/3420/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

розглянувши матеріали касаційної Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовнефтепродукт" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 15.05.2018 (головуючий суддя Склярук О.І., судді Мартюхіна Н.О., Геза Т.Д.) у справі № 905/3420/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк кредит Дніпро"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газеко", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вельт", 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовнефтепродукт",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Аль-Ямі Північ"

про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

06.06.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Азовнефтепродукт" через Донецький апеляційний господарський суд подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 15.05.2018 у справі № 922/3450/17, ухвалену за результатами перегляду в апеляційному порядку ухвали Господарського суду Донецької області від 22.02.2018.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 292 Господарського процесуального кодексу України та підлягає поверненню з огляду на таке.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов'язок зазначати про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Разом з цим особи, що звертаються до Верховного Суду з касаційними скаргами мають враховувати, що Верховний Суд є судом "права, а не факту".

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовнефтепродукт" зазначеним вимогам не відповідає. В касаційній скарзі скаржник посилається на помилковість висновків суду апеляційної інстанції, а також на невірну правову кваліфікацію заяв позивача, тобто, невірну оцінку судом, зокрема заяви про зміну позовних вимог. Саме лише посилання на те, що заяви позивача за змістом є відмовою від позову до одного з відповідачів в порядку п. 4. ч. 1 ст. 231 ГПК України, що на думку скаржника, є підставою для закриття провадження в цій частині, а також на те, що скаржник вважає оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції прийняту з порушенням норм процесуального права, не є належним виконанням зазначеного вище положення Господарського процесуального кодексу України.

Зазначення суті порушення або неправильного застосування норм процесуального права полягає в тому, що скаржник повинен у касаційній скарзі вказати не лише, які саме норми порушено чи застосовано неправильно, але і в чому саме полягає це порушення або неправильне застосування.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" заява № 52854/99).

Приписами пункту 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно з частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) такими підставами є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про застосування до поданої касаційної скарги наслідків, передбачених пунктом 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) у вигляді повернення касаційної скарги без розгляду.

Керуючись статтями 234, 290, 292, 301 Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовнефтепродукт" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 15.05.2018 у справі № 905/3420/15 повернути.

2. Скаржнику надіслати копію даної ухвали разом з доданими до скарги матеріалами, в тому числі оригінал квитанції № 16413918 від 05.06.2018 про сплату судового збору в розмірі 1762,00 грн, іншим учасникам справи - копію ухвали.

3. Касаційну скаргу залишити в касаційному господарському суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.