РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.07.2018Справа № 910/3222/18

За позовом ОСОБА_1 ОСОБА_1)

до Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА"

про стягнення 236 766,43 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Я.І. Репа

Представники:

позивач: ОСОБА_4, довіреність № б/н від 23.02.2018

відповідач: Мануілова Я.І., довіреність № 10-531 від 23.08.2017

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 ОСОБА_1) (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" (відповідача) про стягнення 236766,43 грн., з яких: 149408,00 грн. основного боргу (дивідендів за 2011, 2012, 2013 і 2014 роки), 12600,01 грн. трьох процентів річних та 74758,42 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач належним чином не виконує грошові зобов'язання по виплаті на користь позивача, як акціонера Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА", суми дивідендів за 2011, 2012, 2013 і 2014 роки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 відкрито провадження у справі № 910/3222/18, призначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 17.04.2018 о 09:30 год.

13.04.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання, яким позивач надав документи на виконання вимог ухвали суду від 23.03.2018 у справі № 910/3222/18.

13.04.2018 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач надав заперечення по суті пред'явленого позивачем позову та просив суд відмовити у його задоволенні, з огляду на таке:

- право на отримання дивідендів за 2011-2013 роки мали особи (юридичні та фізичні), які були акціонерами ПАТ "УКРНАФТА" станом на 20.10.2014, а право на отримання дивідендів за 2014 рік -особи (юридичні та фізичні), які були акціонерами ПАТ "УКРНАФТА" станом на 03.08.2015;

- станом на 20.10.2014 та станом на 03.08.2015 власником цінних паперів ПАТ "УКРНАФТА" у кількості 1600 шт., які були знерухомлені в депозитарній установі ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", був ОСОБА_1 (ОСОБА_2) (Швейцарія) (серія НОМЕР_1 виданий 22.03.2001 Швейцарія, адреса: АДРЕСА_1);

- відповідач зауважив, що згідно наявної в матеріалах справи довіреності, виданої 23.02.2018 року п. Роджером Зуллігером (позивачем) на представництво його інтересів на території України, вбачаються такі дані: п. Роджер Зуллігер, громадян Швейцарії згідно з паспортом НОМЕР_3, виданим 15.04.2014 року, тоді як у реєстрах власників іменних цінних паперів ПАТ "УКРНАФТА" станом на 20.10.2014 та на 03.08.2015 містяться інші паспортні дані п. Роджера Зуллігера та не вказаний реєстраційний номер облікової картки платника податків в Україні;

- відповідач вважає, що зобов'язання по виплаті дивідендів слід вважати визначеними лише тоді, коли ПАТ "УКРНАФТА" відома сума грошових коштів, що підлягає сплаті на користь певного акціонера, а не з моменту прийняття уповноваженим органом управління емітента рішення про порядок розподілу прибутку та виплату дивідендів за 2011 - 2014 роки. Право на отримання частки прибутку - дивідендів має бути реалізоване акціонером, а зобов'язання емітента по виплаті частки прибутку - дивідендів акціонерну виникає під час реалізації акціонером наданого права;

- з визначенням загальними зборами акціонерів ПАТ "УКРНАФТА" строку виплати дивідендів був встановлений відповідний період у часі для реалізації акціонерами ПАТ "УКРНАФТА", в т.ч. позивачем, права на отримання прибутку у вигляді дивідендів за 2011-2014 роки;

- проте, як зазначив відповідач, позивачем не надані належні та допустимі докази реалізації ним у встановлені строки права на отримання дивідендів за 2011-2014 роки. За відсутності реалізації позивачем права на отримання дивідендів за 2011-2014 роки, не вбачається порушення емітентом права позивача на отримання дивідендів;

- враховуючи статус позивача - ОСОБА_8, який є громадянином Швейцарії, з доходу останнього у вигляді дивідендів за 2011 -2014 роки, має бути утриманий податок за ставкою 15% та військовий збір за ставкою 1,5, при цьому позивач повинен мати реєстраційний номер облікової картки платника податків в Україні;

- враховуючи зазначене, відповідач вважає, що позивач не має права розраховувати на суми коштів, що заявлені ним до стягнення, як суми нарахованих дивідендів, оскільки із цих сум за рахунок позивача мають бути утримані та сплачені до бюджету податковим агентом - ПАТ "УКРНАФТА" відповідні податки та збори;

- крім того, розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, на думку відповідача, є недостовірними та безпідставно збільшеними позивачем, оскільки останнім не вирахувані відповідні податки та збори.

- посилаючись на положення ст.ст. 173, 176 Господарського кодексу України, відповідач також зазначив, що між ним та позивачем існували організаційно-господарські немайнові зобов'язання, що виникли у процесі управління господарською діяльністю, в яких відсутні ознаки дій, передбачених у понятті грошового зобов'язання; з огляду на природу прав учасника/акціонера товариства по відношенню до акціонерного товариства та беручи до уваги те, що ст. 625 Цивільного кодексу України не регулює зобов'язання учасників господарського товариства у майнових відносинах між ними, відповідач вважає, що положення цієї норми не поширюється на корпоративні відносини.

16.04.2018 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів у позивача, яким відповідач просив суд витребувати у позивача пояснення з приводу паспортних даних, які містяться у виписках про стан рахунку в цінних паперах позивача на 20.10.2014 та на 03.08.2015, складених 28.02.2018 депозитарною установою - ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", та у довіреності, виданої позивачем 23.02.2018 на представництво його інтересів на території України. Зазначеним клопотанням представник відповідача також просив витребувати у позивача пояснення з приводу відсутності станом на 20.10.2014 та на 03.08.2015 дійсних та актуальних даних позивача як депонента в системі депозитарного обліку прав на цінні папери ПАТ "УКРНАФТА", що ведеться депозитарною установою ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК".

17.04.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи, отриманих позивачем від депозитарної установи позивача - ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", які підтверджують ідентичність особи позивача як акціонера відповідача станом на 20.10.2014 та 03.08.2015, ідентичність (тотожність) рахунку в цінних паперах позивача та зміну паспортних даних позивача. Зокрема, позивач долучив до матеріалів справи копію анкети рахунку в цінних паперах позивача в ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" від 16.04.2018, яка містить оновлені дані позивача - ОСОБА_1 (ОСОБА_2), паспорт НОМЕР_3 від 15.04.2014, виданий Zurich ZH; копії обмежених виписок з рахунку в цінних паперах позивача в ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" станом на 20.10.2014 та 03.08.2015, видані 16.04.2018, з такою ж кількістю акцій відповідача - 1600 штук, як і у виписках, що були надані з позовною заявою, але з новими даними позивача, тотожними тим, що вказані у новій анкеті та позовній заяві - паспорт НОМЕР_3 від 15.04.2014, виданий Zurich ZH.

У підготовче засідання, призначене на 17.04.2018, з'явилися представники позивача та відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 ГПК України підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196 - 205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених главою 3 ГПК України.

У підготовчому засіданні, призначеному на 17.04.2018, суд розпочав вчинення дій, визначених частиною другою статті 182 ГПК України, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 17.04.2018 підтримав клопотання про витребування доказів, подане 16.04.2018 через відділ діловодства суду.

Представники позивача у підготовчому засіданні 17.04.2018 заперечували проти задоволення зазначеного клопотання.

У підготовчому засіданні 17.04.2018 суд ухвалив оголосити перерву до 15.05.2018 о 10:20 год.

02.05.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої:

- позивач погодився з вирахуванням відповідачем, як податковим агентом позивача, сум податків (військового збору та податку на доходи фізичних осіб) з дивідендів;

- позивач зазначив, що залежно від суми нарахованого та утриманого відповідачем податку, нараховані у позовній заяві суми інфляційних втрат та 3% річних підлягають відповідному зменшенню;

- позивач стверджує, що зміни паспортних даних позивача і момент їх відображення в реєстрі акціонерів не впливають на наявність права власності позивача на самі акції та на дохід від акцій (дивіденди), не звільняють відповідача від виплати дивідендів;

- позивач звернув увагу, що ім'я ангійською мовою позивача тотожнє і вказане у графі "депонент" (власник рахунку), тоді як написання українською мовою є похідним і може бути перекладне перекладачами по різному;

- позивач не погодився з доводами відповідача про те, що право на отримання дивідендів реалізується шляхом звернення саме до товариства з вимогою про виплату, при цьому стверджував, що надання вимоги акціонером не передбачено;

- позивач також стверджував, що зобов'язання зі сплати дивідендів є грошовим, положення ст. 625 ЦК України поширюються на спірні правовідносини.

03.05.2018 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання судом задоволене.

14.05.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про уточнення даних про позивача, якою позивач просив суд врахувати уточнення української трансляції прізвища позивача як ОСОБА_1 замість ОСОБА_1 та паспортних даних позивача (паспорт громадянина Швейцарії НОМЕР_3 від 16.04.2014, виданий органами Zurich ZH).

14.05.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли пояснення щодо клопотання про витребування доказів, поданого відповідачем 16.04.2018 через відділ діловодства суду, яким позивач повідомив, що ним були надані докази, про витребування яких звертався у своєму клопотанні відповідач.

15.05.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява з додатком: науковий висновок щодо застосування ст. 625 ЦКУ до відносин, що виникають у зв'язку із виплатою дивідендів, наданий 14.05.2018 доктором юридичних наук, професором, завідувачем відділу правового забезпечення ринкової економіки НДІ приватного права і підприємництва імені акад. Ф.Г.Бурчака НАПрН України ОСОБА_10

15.05.2018 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи судової практики, а саме рішення Апеляційного суду міста Києва від 01.09.2016 у справі № 761/19354/16-ц.

У підготовче засідання, призначене на 15.05.2018, з'явилися представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні, призначеному на 15.05.2018, суд продовжив вчинення дій, визначених частиною другою статті 182 ГПК України.

У підготовчому засіданні, призначеному на 15.05.2018, судом визначено вірне найменування позивача - ОСОБА_1.

У підготовчому засіданні 15.05.2018 представник відповідача не підтримав клопотання про витребування доказів у позивача, подане 16.04.2018, через відділ діловодства суду.

У підготовчому засіданні 15.05.2018 суд ухвалив оголосити перерву до 22.05.2018 о 09:30 год.

У підготовче засідання, призначене на 22.05.2018, з'явилися представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні, призначеному на 22.05.2018, суд продовжив вчинення дій, визначених частиною другою статті 182 ГПК України.

У підготовчому засіданні, призначеному на 22.05.2018, представник відповідача надав додаткові пояснення у справі, згідно яких відповідач, зокрема, зазначив, що:

- податок на доходи фізичних осіб в Україні віднесений до переліку податків, на які поширюються міжнародні договори про уникнення подвійного оподаткування (двосторонні Конвенції);

- враховуючи статус позивача, з доходу останнього у вигляді дивідендів за 2011-2014 роки має бути утриманий податок на репатріацію за ставкою 15% та, відповідно, військовий збір;

- оскільки позивач не має реєстраційного номеру облікової картки платника податків в України, то таке унеможливлює утримання з доходу позивача у вигляді дивідендів за 2011-2014 роки військовий збір;

- у наданих поясненнях відповідач здійснив розрахунок сум дивідендів за 2011, 2012, 2013 і 2014 з вирахуванням суми податку на доходи фізичних осіб 15%.

Надані відповідачем додаткові пояснення у справі залучені судом до матеріалів справи.

Представник позивача в підготовчому засіданні 22.05.2018 звернувся до суду з усним клопотанням про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 177 ГПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2018 продовжено строк підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання у справі на 11.06.2018 о 10:10 год., повідомлено учасників справи про дату, час і місце судового засідання, визнано явку учасників справи у судове засідання не обов'язковою.

08.06.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про уточнення даних про позивача, згідно якої представник позивача просив врахувати реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача ОСОБА_1 ОСОБА_1) - НОМЕР_2.

08.06.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про приєднання письмових доказів до матеріалів справи, якою позивач надав суду завірену копію картки платника податків ОСОБА_1 від 05.06.2017, а також докази направлення зазначеної заяви відповідачу.

08.06.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просив позивача просив стягнути з відповідача 197699,94 грн., з яких: 124755, 68 грн. основного боргу (сум дивідендів за 2011, 2012, 2013 і 2014 роки за вирахуванням податків), 62423, 28 грн. інфляційних втрат, 10520, 98 грн. трьох процентів річних. Також, позивач просив стягнути з відповідача 2965,50 грн. витрат по сплаті судового збору. В якості додатків до заяви про зменшення розміру позовних вимог додано обґрунтований розрахунок сум, що підлягають стягненню та докази направлення цієї заяви відповідачу.

У підготовче засідання, призначене на 11.06.2018, з'явилися представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 11.06.2018 суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, подана 08.06.2018 через відділ діловодства суду, прийнята судом до розгляду.

У підготовчому засіданні 11.06.2018 судом залучені до матеріалів справи заяви позивача разом з доданими до них документами, подані 08.06.2018 через відділ діловодства суду.

У підготовчому засіданні 11.06.2018 представники позивача та відповідача зазначили, що повідомили всі обставини справи, які їм відомі, та надали всі докази, на які вони посилаються у позові і відзиві.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 03.07.2018 о 09:00 год.

У судове засідання 03.07.2018 з'явились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 03.07.2018 судом здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 03.07.2018 судом було заслухано вступне слово позивача та відповідача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням відповіді на відзив, поданої 02.05.2018 через відділ діловодства суду, заяв про уточнення даних про позивача, поданих 14.05.2018 та 08.06.2018 через відділ діловодства суду, та заяв про приєднання доказів до матеріалів справи та про зменшення розміру позовних вимог, поданих 08.06.2018 через відділ діловодства суду.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому 13.04.2018 через відділ діловодства суду, з урахуванням додаткових пояснень, поданих 15.05.2018 та 22.05.2018 через відділ діловодства суду.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 03.07.2018 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими сторони обґрунтовували відповідні обставини, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" (далі - ПАТ "УКРНАФТА", відповідач), оформленим протоколом № 22 від 10.10.2014 вирішено:

- затвердити наступний порядок розподілу прибутку товариства за 2011 рік у сумі 2 181 892 000,00 грн.: 2 181 612 957,30 грн., що складає 99,99% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам (розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн.), решту чистого прибутку направити на розвиток товариства. Встановити дату складення переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20 жовтня 2014. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015;

- затвердити наступний порядок розподілу прибутку товариства за 2012 рік у сумі 1 428 110 724,00 грн.: 1 427 836 668,30 грн., що складає 99,99% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам (розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн.), решту чистого прибутку направити на розвиток товариства. Встановити дату складення переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20 жовтня 2014. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015;

- затвердити наступний порядок розподілу прибутку товариства за 2013 рік у сумі 189 886 355,00 грн.: 189 799 785,00 грн., що складає 99,99% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам (розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн.), решту чистого прибутку направити на розвиток товариства. Встановити дату складення переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20 жовтня 2014. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.

Станом на 20.10.2014 - дату складання переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за 2011-2013 роки, позивачу (ОСОБА_1) належало на праві власності 1600 (одна тисяча шістсот) простих іменних акцій ПАТ "УКРНАФТА", що підтверджується, зокрема, обмеженою випискою про стан рахунку в цінних паперах на 20.10.2014 №1/2 від 16.04.2018, яка видана депозитарною установою ПАТ "КРЕДІАГРІКОЛЬ БАНК".

Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ "УКРНАФТА", оформленим протоколом № 23 від 22.07.2015 вирішено:

- затвердити наступний розмір та порядок розподілу прибутку товариства за 2014 рік: направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100 відсотків, але не менший ніж 99,9% розмір чистого прибутку товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн.; решту чистого прибутку направити на розвиток товариства. Встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 03 серпня 2015 року. Виплату дивідендів здійснити у строк з 03 серпня 2015 року по 03 жовтня 2015 року.

Станом на 03.08.2015 - дату складання переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за 2014 рік, позивачу (ОСОБА_1) належало на праві власності 1600 (одна тисяча шістсот) простих іменних акцій ПАТ "УКРНАФТА", що підтверджується, зокрема, обмеженою випискою про стан рахунку в цінних паперах на 03.08.2015 №1/2 від 16.04.2018, яка видана депозитарною установою ПАТ "КРЕДІАГРІКОЛЬ БАНК".

При цьому наявними в матеріалах справи доказами, а саме: анкета рахунку в цінних паперах позивача в ПАТ "КРЕДІАГРІКОЛЬ БАНК" від 27.02.2018 (яка містить такі ж дані про позивача, як у обмежувальних виписках про стан рахунку в цінних паперах від 27.02.2018) та анкета рахунку в цінних паперах позивача в ПАТ "КРЕДІАГРІКОЛЬ БАНК" від 16.04.2018 (яка містить оновлені паспортні дані позивача, як у обмежувальних виписках про стан рахунку в цінних паперах від 16.04.2018), підтверджується, що позивач - ОСОБА_1 ОСОБА_1), паспорт НОМЕР_3 від 16.04.2014, виданий Zurich ZH, є тим самим акціонером ОСОБА_2 (ОСОБА_1), паспорт серія № НОМЕР_4 від 22.03.2001, виданий Швейцарія, що був акціонером ПАТ "УКРНАФТА" з кількістю акцій 1600 штук станом на 20.10.2014 та 03.08.2015 - дати формування переліків акціонерів, які мають право на отримання дивідендів за 2011-2013 роки, 2014 рік.

Позивач зазначив, що відповідно до протоколу № 22 загальних зборів акціонерів ПАТ "УКРНАФТА" від 10.10.2014, дивіденди за 2011-2013 роки повинні були бути виплачені акціонерам у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015, а відповідно до протоколу № 23 загальних зборів акціонерів ПАТ "УКРНАФТА" від 22.07.2015, дивіденди за 2014 рік повинні були бути виплачені акціонерам у строк з 03.08.2015 по 03.10.2015.

Позивач вважає, що з огляду на вищенаведені рішення загальних зборів акціонерів ПАТ "УКРНАФТА" відповідач взяв на себе зобов'язання із виплати, в т.ч. на користь позивача, дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2011-2013 роках у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015 та дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2014 році у строк з 03.08.2015 по 03.10.2015.

З огляду на невиконання відповідачем зобов'язання з оплати дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2011-2014 роках, позивач вважає свої права порушеними, у зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) про стягнення з відповідача 124755,68 грн. основного боргу (дивідендів за 2011, 2012, 2013, 2014 роки), 10520,98 грн. 3% річних та 62423,28 грн. інфляційних втрат.

Відповідач проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання по виплаті позивачу, як акціонеру ПАТ "УКРНАФТА", дивідендів за 2011-2014 роки.

Статтею 167 Господарського кодексу України встановлено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про акціонерні товариства" корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Відповідно до ст. 152 Цивільного кодексу України акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість акцій однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" встановлено, що акція - іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Статтею 25 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: 1) участь в управлінні акціонерним товариством; 2) отримання дивідендів; 3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; 4) отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства. Одна проста акція товариства надає акціонеру один голос для вирішення кожного питання на загальних зборах, крім випадків проведення кумулятивного голосування. Акціонери-власники простих акцій товариства можуть мати й інші права, передбачені актами законодавства та статутом акціонерного товариства.

З огляду на викладені положення вбачається, що правовою підставою набуття майнових прав акціонера акціонерного товариства, в тому числі і права на одержання дивідендів, є набуття права на відповідну акцію товариства.

Згідно з п. 6.18 Статуту ПАТ "УКРНАФТА" підтвердженням права власності на акції є виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач зобов'язаний надавати власнику цінних паперів. Виписка з рахунку в цінних паперах не може бути предметом угод, що тягнуть за собою перехід права власності на акції.

Наявними в матеріалах справи обмеженими виписками про стан рахунку в цінних паперах станом на 20.10.2014 № 1/2 від 16.04.2017 та станом на 03.08.2015 № 1/2 від 16.04.2017, які видані депозитарною установою ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", підтверджується, що станом на 20.10.2014 та станом на 03.08.2015, тобто, на встановлені загальними зборами акціонерів ПАТ "Укрнафта" дати складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, ОСОБА_1 ОСОБА_1) був власником 1600 штук простих іменних акцій ПАТ "УКРНАФТА", що в силу положень ст.ст. 2, 25 Закону України "Про акціонерні товариства", ст.6 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок", ст. 167 Господарського кодексу України та ст. 152 Цивільного кодексу України свідчить про існування у нього права на отримання частини прибутку акціонерного товариства (дивідендів).

У статті 116 Цивільного кодексу України та статті 10 Закону України "Про господарські товариства" закріплено, право учасника товариства, на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників, якщо він є учасником товариства на початок строку виплати дивідендів.

За змістом ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства" дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів. Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами. (ч. 1). Виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів (абз. 1 ч. 2). Рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства (ч. 3).

Відповідно до п.п. 12, 15 ч. 2 ст. 33 Закону України "Про акціонерні товариства" до виключної компетенції загальних зборів належить: розподіл прибутку і збитків товариства з урахуванням вимог, передбачених законом; затвердження розміру річних дивідендів з урахуванням вимог, передбачених законом.

Отже, у разі прийняття загальними зборами товариства рішення про виплату дивідендів у такого товариства виникає обов'язок сплатити акціонеру відповідну суму коштів у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття такого рішення, чи у строк, визначений загальними зборами.

Відповідно до п. 6.20 Статуту ПАТ "УКРНАФТА", дивіденди виплачуються за підсумками календарного року виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Рішення про виплату дивідендів приймається загальними зборами, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 6.21 Статуту ПАТ "УКРНАФТА" дивіденди сплачуються акціонерам за рахунок чистого прибутку товариства пропорційно до загальної кількості належних їм акцій. Виплата дивідендів здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку у розмірі, встановленому рішенням загальних зборів. Виплата дивідендів акціонерам юридичним особам здійснюється шляхом перерахування коштів на їх банківський рахунок, а акціонерам фізичним особам - готівкою, поштовим переказом, банківським переказом. Спосіб виплати дивідендів визначається органом, що прийняв рішення про виплату дивідендів.

Згідно з п. 6.22 Статуту ПАТ "УКРНАФТА" для кожної виплати дивідендів наглядова рада товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строки їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, не може передувати даті прийняття рішення про виплату дивідендів.

Як встановлено судом, наявними в матеріалах справи протоколами загальних зборів акціонерів № 22 від 10.10.2014 та № 23 від 22.07.2015, підтверджується затвердження загальними зборами акціонерів ПАТ "УКРНАФТА" прибутку за 2011-2014 роки, визначення його розподілу, розміру, порядку та строків виплати дивідендів акціонерам.

Таким чином, з прийняттям рішень загальних зборів акціонерів, оформлених протоколами № 22 від 10.10.2014 та № 23 від 22.07.2015, ПАТ "УКРНАФТА" взяло на себе зобов'язання із виплати, зокрема, на користь позивача, дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2011-2014 роках.

За змістом ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та строків, визначених рішеннями загальних зборів акціонерів ПАТ "УКРНАФТА", оформленими протоколами № 22 від 10.10.2014 та № 23 від 22.07.2015, грошове зобов'язання відповідача по виплаті на користь позивача дивідендів за 2011-2013 роки мало бути виконане до 10.04.2015, а за 2014 рік - до 03.10.2015.

Таким чином, за 2011 рік дивіденди позивача складають - 64368,00 грн. (1600 шт. акцій х 40,23 грн.), за 2012 рік - 42128,00 грн. (1600 шт. акцій х 26,33 грн.), за 2013 рік - 5600,00 грн. (1600 шт. акцій х 3,50 грн.), за 2014 рік - 37312,00 грн. (1600 шт. акцій х 23,32 грн.).

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 162 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 ОСОБА_1), який є громадянином Швейцарії та проживає в Швейцарії.

Підпунктом 163.2.2 п. 163.2 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування нерезидента є, зокрема, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених розділом IV "Податок на доходи фізичних осіб" ПК України. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Податковим агентом платника податку під час нарахування на його користь дивідендів, крім випадків, зазначених у підпункті 165.1.18 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу, є емітент корпоративних прав або за його дорученням інша особа, яка здійснює таке нарахування (п.п. 170.5.1 п. 170.5 ст. 170 ПК України).

Будь-який резидент, який нараховує дивіденди, включаючи того, який сплачує податок на прибуток підприємств у спосіб, відмінний від загального (є суб'єктом спрощеної системи оподаткування), або звільнений від сплати такого податку з будь-яких підстав, є податковим агентом під час нарахування дивідендів (п.п. 170.5.2 п. 170.5 ст. 170 ПК України).

Доходи, зазначені в пункті 170.5 ст. 170 ПК України, остаточно оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування платнику податку за ставкою, визначеною підпунктами 167.5.1 та 167.5.2 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу, а саме - ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування.

Крім того, відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідних положень" ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Згідно з п.п. 1.1-1.5 наведеного п .16-1, платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу; об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу; ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту; нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту; відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Разом з тим, податок на доходи фізичних осіб в Україні віднесений до переліку податків, на які поширюються міжнародні договори про уникнення подвійного оподаткування (двосторонні Конвенції).

Відповідно до п. 3.2 ПК України якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені Податковим кодексом України, застосовуються правила міжнародного договору.

Між Урядом України і Швейцарською Федеральною Радою 30.10.2000 року була укладена Конвенція про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи і на капітал, яка була ратифікована Україною 10.01.2002 року та набрала чинності для України 26.02.2002 року.

Відповідно до ст. 10 зазначеної Конвенції дивіденди, що сплачуються компанією, яка є резидентом Договірної Держави, резиденту другої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій другій Державі. Однак такі дивіденди можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, резидентом якої є компанія, що сплачує дивіденди, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо одержувач є фактичним власником дивідендів, то податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати:

а) 5 відсотків загальної суми дивідендів, якщо право на дивіденди фактично має компанія (інша ніж партнерство), яка безпосередньо володіє принаймні 20 відсотками капіталу компанії, яка сплачує дивіденди;

b) 15 відсотків загальної суми дивідендів в інших випадках.

Згідно з положеннями п. 141.4. ст. 141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є, зокрема, б) дивіденди, які сплачуються резидентом. Резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3- 141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Таким чином, враховуючи статус позивача (фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні), з доходу останнього у вигляді дивідендів за 2011 - 2014 роки відповідачем має бути утриманий податок на репатріацію за ставкою 15% та військовий збір за ставкою 1,5%.

Отже, сукупний розмір загальної суми нарахованих дивідендів за 2011, 2012, 2013 та 2014 роки необхідно зменшити на 15% податку на репатріацію та 1,5% військового збору, що не заперечувалось сторонами у справі.

Після зменшення сукупного розміру загальної суми нарахованих дивідендів на вказані ставки податку та збору, на користь позивача підлягають виплаті дивіденди за 2011 рік у розмірі 53747,28 грн., за 2012 рік - дивіденди у розмірі 35176,88 грн., за 2013 рік - дивіденди у розмірі 4676,00 грн., за 2014 рік - дивіденди у розмірі 31155,52 грн.

З огляду на викладене, матеріалами справи належним чином підтверджується існування грошового зобов'язання відповідача по сплаті на користь позивача 93600,16 грн. дивідендів за 2011, 2012 та 2013 роки (53747,28 грн. + 35176,88 грн. + 4676,00 грн.), які відповідач зобов'язаний був сплатити позивачу не пізніше 10.04.2015, та 31155,52 грн. дивідендів 2014 рік, які відповідач зобов'язаний був сплатити позивачу не пізніше 05.10.2015 (відповідно до приписів ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, оскільки 03.10.2015 припадає на вихідний - суботу).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Суд відзначає, що сплата акціонеру дивідендів, щодо виплати яких було прийнято рішення загальними зборами відповідача, надає акціонеру, на користь якого таке рішення прийняте, законне очікування, що йому будуть такі дивіденди виплачені. Невиплата товариством таких дивідендів аукціонеру прирівнюється до порушення права останнього на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Таким чином, оскільки право на отримання частки прибутку (дивідендів) акціонером передбачено ст. 116 Цивільного кодексу України, ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" і з цього питання були прийняті рішення загальними зборами відповідача, які оформлені протоколами № 22 від 10.10.2014 та № 23 від 22.07.2015, однак останній виплату дивідендів не здійснив, чим порушив свої зобов'язання і права позивача, який є акціонером ПАТ "УКРНАФТА", на мирне володіння майном, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача прострочених дивідендів (основного боргу) у загальному розмірі 124755,68 грн. є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо доводів відповідача про те, що право на отримання дивідендів повинно бути реалізоване акціонером, а зобов'язання емітента по виплаті частки прибутку (дивідендів) акціонеру виникає під час реалізації акціонером наданого права, то такі доводи суд вважає безпідставними, з огляду на те, що позивач не зобов'язаний звертатись до відповідача із заявою про виплату дивідендів, оскільки положеннями чинного законодавства такого обов'язку не встановлено.

Так, загальними зборами акціонерів ПАТ "УКРНАФТА" були прийняті рішення про оголошення чистого прибутку дивідендом, що не заперечується відповідачем і підтверджується наявними в матеріалах справи протоколами № 22 від 10.10.2014 та № 23 від 22.07.2015.

Згідно наведених рішень загальних зборів акціонерів ПАТ "УКРНАФТА" вбачається, що виплату дивідендів іншим акціонерам слід здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

Приписами ч. 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства" (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачалось, що для виплати дивідендів товариство в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, перераховує дивіденди Центральному депозитарію цінних паперів на рахунок, відкритий у Розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках для зарахування на рахунки депозитарних установ та депозитаріїв-кореспондентів для їх подальшого переказу депозитарними установами на рахунки депонентів або сплати депонентам іншим способом, передбаченим договором, а також для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами особам, які мають права на отримання доходів та інших виплат відповідно до законодавства іншої країни.

Крім того, ні в ст. 117 Цивільного кодексу України, ні в ст. 11 Закону України "Про господарські товариства", ст. 29 Закону України "Про акціонерні товариства" та Статуті ПАТ "УКРНАФТА" не закріплено такого обов'язку акціонера як звернення до товариства з вимогою про виплату йому дивідендів після прийняття зборами рішення про виплату цих дивідендів.

Отже, з моменту прийняття рішення загальними зборами, виплата дивідендів акціонеру стає обов'язком цього товариства, належне виконання якого покладається саме на це товариство і не залежить від будь-яких дій акціонера. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України особа (акціонер) не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 17.01.2018 у справі № 910/11316/17, від 31.01.2018 у справі № 910/8399/17.

Таким чином, обов'язок виплати дивідендів без будь-яких додаткових умов покладено на відповідача у встановлений у рішеннях загальних зборів акціонерів ПАТ "УКРНАФТА" строк.

Позивач також звернувся до суду з вимогами (згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог) про стягнення з відповідача 10520,98 грн. 3% річних за період з 11.04.2015 по 15.03.2018 (за прострочення оплати дивідендів за 2011, 2012, 2013 роки) та за період з 04.10.2015 по 15.03.2018 (за прострочення оплати дивідендів за 2014 рік), а також 62423,28 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2015 по квітень 2018 (за прострочення оплати дивідендів за 2011, 2012, 2013 роки) за період з 11.04.2015 по 15.03.2018 (за прострочення оплати дивідендів за 2011, 2012, 2013 роки) та за період з 04.10.2015 по 15.03.2018 (за прострочення оплати дивідендів за 2014 рік).

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Здійснивши перерахунок (за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга") заявлених позивачем до стягнення 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням дат, в які відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов'язання (11.04.2015 та 06.10.2015), суд дійшов висновку, що правомірним буде стягнути з "УКРНАФТА" 3% річних у розмірі 10515,86 грн. та інфляційних втрат у розмірі 62423,28 грн.

Разом з тим, в іншій частині заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 5,12 грн. (10520,98 грн., заявлених позивачем до стягнення 3% річних - 10515,86 грн. = 5,12) обраховані невірно, оскільки позивачем не враховано приписів ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України та тієї обставини, що 03.10.2015 перепадає на вихідний день - суботу, а відтак, останнім днем виконання зобов'язання відповідача є перший робочий день після вказаної дати, а тому в частині 5,12 грн. 3% річних вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Щодо доводів відповідача на те, що спірні правовідносини не є грошовими, а тому до відповідача не може бути застосована відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, то вони відхиляються судом як безпідставні з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання щодо сплати коштів.

Грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Про наявність грошового зобов'язання свідчить лише вид майна (гроші), яке підлягає передачі боржником на користь кредитора (спосіб виконання зобов'язання).

Частиною 1 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" визначено, що дивіденд - це частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу.

Судом встановлено, що в силу положень ст.ст. 2, 25, 30 Закону України "Про акціонерні товариства", ст. 167 Господарського кодексу України, ст. 152 Цивільного кодексу України та прийнятих ПАТ "УКРНАФТА" рішень загальних зборів акціонерів, оформлених протоколами № 22 від 10.10.2014 та № 23 від 22.07.2015, у останнього виникло зобов'язання по сплаті на користь позивача грошових коштів в якості виплати дивідендів.

Тобто, має місце правовідношення, в якому відповідач (боржник) зобов'язаний вчинити на користь позивача (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Cтаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 Цивільного кодексу України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання й поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань, незалежно від визначених ст.11 Цивільного кодексу України підстав їх виникнення.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

В силу ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків може бути, у тому числі, і рішення загальних зборів про виплату дивідендів.

Отже, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, й факту прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.

Таким чином, правовідносини, в яких акціонерне товариство у разі прийняття рішення загальними зборами про виплату акціонеру дивідендів, зобов'язане здійснити таку виплату, є грошовим зобов'язанням, а тому застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України є правомірним.

Правомірність застосування визначеної ст. 625 Цивільного кодексу України відповідальності за невиконання зобов'язань, що виникли з корпоративних відносин, узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17.01.2018 у справі № 910/11316/17, від 31.01.2018 у справі № 910/8399/17.

Крім того, висновок про застосування норм статті 625 ЦК України про відповідальність за порушення грошового зобов'язання до відносин, що виникають між акціонером та акціонерним товариством у зв'язку з виплатою дивідендів, міститься у науковому висновку від 14.05.2018, наданому доктором юридичних наук, професором, завідувачем відділу правового забезпечення ринкової економіки НДІ приватного права і підприємництва імені акад. Ф.Г.Бурчака НАПрН України ОСОБА_10

Судом також враховано правовий висновок Великої палати Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 про те, що стаття 625 Цивільного кодексу України поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань.

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 124755,68 грн. основного боргу, 10515,86 грн. 3% річних та 62423,28 грн. інфляційних втрат.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення та звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 123 ГПК України).

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно наведеного позивачем у позовній заяві орієнтовного (попереднього) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести в зв'язку з розглядом справи, останній зазначив про сплату ним судового збору в сумі 3551,50 грн. Інші судові витрати, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи позивач не вказав. Також, позивач не подав докази розміру судових витрат, які він сплатив або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, а рівно, не зробив відповідну заяву в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи до суду не подав.

Оскільки судом прийнято до розгляду заяву позивач про зменшення розміру позовних вимог, з урахуванням якої спір у даній справі розглядався виходячи з ціни позову у сумі 197699,94 грн., то судовий збір за розгляд таких вимог складає 2965,50 грн. (1,5% від 197699,94 грн.).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, ч. 9 ст. 129 ГПК України передбачено, зокрема, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України, судовий збір у розмірі 2965,50 грн. покладається на відповідача, як на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір у даній справі.

Приписами статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено повернення сплаченої суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог. Станом на час розгляду справи по суті відповідне клопотання позивачем суду не подано.

Керуючись ст.ст. 73-80, 86, 109, 123, 124, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь ОСОБА_1 ОСОБА_1) (громадянин Швейцарії, місце проживання: АДРЕСА_1); реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) 124755,68 грн. (сто двадцять чотири тисячі сімсот п'ятдесят п'ять гривень 68 коп.) основного боргу, 10515,86 грн. (десять тисяч п'ятсот п'ятнадцять гривень 86 коп.) 3% річних, 62423,28 грн. (шістдесят дві тисячі чотириста двадцять три гривні 28 коп.) інфляційних втрат, 2965,50 грн. (дві тисячі дев'ятсот шістдесят п'ять гривень 50 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 04.07.2018

Суддя О.В.Гумега