ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" липня 2018 р.           м. Київ            Справа № 52/10-2002

Суддя Д.Г.Заєць, розглянувши заяву Національного університету біоресурсів і природокористування України про видачу дубліката наказу господарського суду Київської області №52/10-2002 від 23.12.2002 року

у справі №52/10-2002

за позовом Національного аграрного університету, м. Київ

до Комунального підприємства Виробниче управління житлово-комунального господарства виконкому Чабанівської селищної Ради, смт. Чабани, Київська область

про стягнення 146533,60 грн.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 10.12.2002 року у справі №52/10-2002 позов Національного аграрного університету задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства Виробниче управління житлово-комунального господарства виконкому Чабанівської селищної Ради залишок боргу у сумі 145141,50 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1465,40 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн.

23.12.2002 року на виконання зазначеного рішення господарським судом Київської області видано відповідний наказ.

До господарського суду Київської області від Національного університету біоресурсів і природокористування України надійшла заява б/н від 21.06.2018 року про видачу дубліката наказу (вх. №12142/18 від 25.06.2018 року), згідно якої позивач просить суд видати дублікат наказу господарського суду Київської області №52/10-2002 від 23.12.2002 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2018 року, для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Д.Г.Зайця.

Розглянувши заяву Національного університету біоресурсів і природокористування України про видачу дубліката наказу господарського суду Київської області №52/10-2002 від 23.12.2002 року судом встановлено, що зазначена заява підлягає поверненню з наступних підстав.

Статтею 170 Господарського процесуального кодексу України визначено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, зокрема, п. 7 ч. 1 передбачено, що будь-яка заява повинна містити відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Відповідно до п. 19.4 Розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред’явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Таким чином, суд може видати дублікат виконавчого документа при умові сплати за це судового збору та звернення із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент видачі наказу), встановлено, що накази господарських судів можуть бути пред’явлені до виконання протягом трьох місяців.

Стягувач звернувся до господарського суду Київської області із заявою про видачу дубліката наказу 25.06.2018 року. Судом встановлено, що станом на день звернення заявника із заявою про видачу дубліката наказу, строк пред’явлення до виконання наказу господарського суду Київської області №52/10-2002 від 23.12.2002 року сплив. Клопотання щодо поновлення пропущеного строку для пред’явлення до виконання наказу господарського суду Київської області №52/10-2002 від 23.12.2002 року разом із заявою про видачу дубліката наказу до господарського суду Київської області не подано. Поновлення зазначеного строку за ініціативою суду законом не передбачено.

Інших відомостей та доказів, які б свідчили про поновлення строку для пред’явлення до виконання наказу господарського суду Київської області №52/10-2002 від 23.12.2002 року суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України, у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк (ч. 2 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України).

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об'єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред'явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстав, з яких стягувач вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у стягувача не було можливості.

За таких обставин, стягувач – Національний університет біоресурсів і природокористування України звернувся до суду із заявою про видачу дубліката наказу після закінчення строку, встановленого для пред’явлення наказу до виконання, що унеможливлює видачу дубліката наказу.

Пунктом 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В підтвердження сплати судового збору за подання заяви про видачу дубліката наказу заявником до заяви додано копію платіжного доручення №3853 від 14.06.2018 року про сплату судового збору у сумі 52,90 грн.

При цьому, документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Однак, позивачем до поданої заяви додано копію платіжного доручення №3853 від 14.06.2018 року. Також, до матеріалів заяви про видачу дубліката наказу не додано доказів, що підтверджують відправлення заяви з додатками на адресу інших учасників справи.

З огляду на наведені приписи чинного законодавства, заявником не дотримано вимог п. 19.4 Розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а тому, суд дійшов висновку, що заява Національного університету біоресурсів і природокористування України про видачу дублікату наказу господарського суду Київської області від 23.12.2002 року у справі №52/10-2002 підлягає поверненню без розгляду.

Суд звертає увагу заявника, що після усунення зазначених недоліків, заявник не позбавлений можливості повторно звернутися до суду із заявою про видачу дубліката наказу та поновлення пропущеного строку для пред’явлення до виконання наказу господарського суду Київської області від 23.12.2002 року у справі №52/10-2002.

Крім того, суд звертає увагу заявника, що з матеріалів справи №52/10-2002 вбачається, що за заявою Національного аграрного університету №2639 від 07.12.2005 року господарським судом Київської області, згідно ухвали суду від 21.12.2005 року, вже видався дублікат наказу господарського суду Київської області від 23.12.2002 року №52/10-2002, який заявник просить суд видати в межах поданої заяви б/н від 21.06.2018 року. Зазначений дублікат наказу було направлено на адресу стягувача. Оскільки, господарським судом Київської області вже видавався дублікат наказу від 23.12.2002 року у справі №52/10-2005, у суду відсутні підстави та повноваження для повторної видачі дублікату виконавчого документа за відсутності доказів втрати попереднього. Суд відзначає, що заява б/н від 21.06.2018 року має тотожні підстави втрати наказу, що і заява №2639 від 07.12.2005 року, крім того, заява і довідка б/н від 21.06.2018 року містять посилання на втрату саме оригіналу виконавчого документу, а не його дубліката. Додана заявником довідка Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області №5896 від 16.03.2018 року містить посилання на виконавче провадження з примусового виконання наказу №52/10 від 21.12.2005 року, який постановою Головного державного виконавця Данилишина П.Б. від 06.01.2012 року повернуто стягувачеві. Заявник в своїй заяві б/н від 21.06.2018 року просить суд видати дублікат наказу №52/10-2002 від 23.12.2002 року, однак, такий дублікат наказу №52/10-2002 від 23.12.2002 року вже видано судом 21.12.2005 року, а відомості щодо втрати цього дубліката та заяв про повторну видачу чинного дубліката наказу до суду не надходило.

Керуючись ст. 170, 174, 234, п. 19.4 Розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Національного університету біоресурсів і природокористування України про видачу дубліката наказу господарського суду Київської області №52/10-2002 від 23.12.2002 року б/н від 21.06.2018 року (вх.№12142/18 від 26.06.2018 року) разом з доданими до неї документами повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у порядку, встановленому ст.ст.254,255 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                 Д.Г. Заєць