РІШЕННЯ

02 липня 2018 року Справа № 913/187/18

Провадження №18/913/187/18

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова Компанія», с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області

про стягнення 329857,72 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання Бережна Л.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов. від 02.06.2016;

від відповідача: не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості (дооцінка вартості товару, курсова різниця) в сумі 1243,45 грн за поставлений товар засоби захисту рослин за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 № 01-15-08.

Клопотанням, яке надійшло до суду разом із позовною заявою, позивач просив розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.05.2018 (12-00).

Відповідач відгуком (заперечення на позовну заяву) від 18.05.2018 проти позову заперечує посилаючись на його необґрунтованість.

Заявою від 18.05.2018 № 18-4/05, яка прийнята судом до розгляду, позивач збільшив розмір позовних вимог до 329857,72 грн; копія вказаної заяви була надіслана відповідачу своєчасно.

Відповідач відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог суду не подав, його представник в судове засідання не прибув; відповідач був своєчасно та належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи.

Ухвалою від 23.05.2018 суд за власною ініціативою перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Розгляд справи по суті проводився в режимі відеоконференції.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідач у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог від 18.05.2018 вказав:

- 28.03.2008 між ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» (продавець) та ТОВ «Агропромислова компанія» був укладений Договір купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу № 01-15-08 (далі Договір № 01-15-08), згідно якому, ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» продало ТОВ «Агропромислова компанія» засоби захисту рослин на суму 198518,40 грн;

- п. 5.1. Договору було встановлено, що покупець здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною в додатках, та/або видаткових накладних, що є невідємною частиною цього договору;

- оплата товару проводиться наступним чином: 20 % від вартості товару оплачується покупцем протягом трьох робочих днів з моменту підписання даного договору, а 80 % від вартості товару оплачується покупцем в строк до 01.11.2008 (п. 5.3. Договору);

- у додатку № 1-5, який є невідємною частиною Договору встановлено право позивача переглянути ціни на товар в тому випадку, якщо курс долара США на день оплати вище, ніж курс долара США на день підписання договору. Сторони у даних додатках узгодили формулу, за якою визначається сума, що підлягає сплаті: S=(А1/А2)хВ, де S ціна товару на момент його оплати, В ціна товару на момент підписання договору, А2 курс НБУ долара США до гривні на день підписання договору, А1 курс НБУ долара США до гривні на день перерахування грошей;

- відповідач у порушення умов договору лише частково оплатив поставлений товар у розмірі 126344,80 грн, що підтверджується банківськими виписками від 28.07.2008 на суму 20000 грн., від 01.10.2008 на суму 46000 грн, від 04.11.2008 на суму 60344,80 грн; борг ТОВ «Агропромислова компанія» склав 72173,60 грн;

- ці факти встановлені рішенням господарського суду Луганської області від 22.06.2009 у справі № 19/103, яке набрало законної сили;

- вказаним рішенням суду, у звязку із неналежним виконанням ТОВ «Агропромислова компанія» грошового зобовязання за Договором № 01-15-08, позов ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» до ТОВ «Агропромислова компанія» був задоволений повністю, стягнуто з ТОВ «Агропромислова компанія» заборгованість за поставлений товар (засоби захисту рослин) в сумі 99966,17 грн, пеню у сумі 10845,45 грн., 3 % річних у сумі 1351,35 грн, інфляційні нарахування у сумі 8233,56 грн., штраф у сумі 14994,92 грн, витрати на послуги адвоката у сумі 6000 грн, державне мито у сумі 1353,91 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн;

- вказана заборгованість 99966,17 грн була розрахована на підставі положень додатку № 1-5 до Договору № 01-15-08 з урахуванням курсової різниці;

- на підставі угоди про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги) від 23.12.2010 № 191-ТА, укладеної між ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» та ФОП ОСОБА_1, останній набув право вимоги виконання ТОВ «Агропромислова компанія» своїх зобовязань за Договором № 01-15-08, сплати заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці) та штрафних санкцій;

- на підставі угоди про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги) від 02.07.2012 № 121/07-12, укладеної між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Ніко-Тайс» (позивачем у даній справі), останній набув право вимоги виконання ТОВ «Агропромислова компанія» своїх зобовязань за Договором № 01-15-08, сплати заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці) та штрафних санкцій;

- рішенням господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/23531/17, яке набрало законної сили, встановлено, що ТОВ «Агропромислова компанія» (відповідач у даній справі) погасив заборгованість, стягнуту рішенням господарського суду Луганської області від 22.06.2009 у справі № 19/103, в тому числі заборгованість за Договором № 01-15-08; заборгованість погашена в частині сплати основного боргу в сумі 97447,49 грн. (27.12.2017 на суму 48 906,05 грн та 15.01.2018 на суму 87334,08 грн);

- заборгованість, стягнута рішенням господарського суду Луганської області від 22.06.2009 у справі № 19/103, за Договором № 01-15-08, складала 72173,60 грн. без курсової різниці, і ця заборгованість погашена 27.12.2017 на суму 48906,05 грн та 15.01.2018 на суму 23267,55 грн;

- з урахуванням положень додатку № 1-5 до Договору № 01-15-08 (S (дооцінка вартості товару) = ((А1 (курс НБУ дол. США на день оплати) : А2 (курс НБУ дол. США на день укладання договору) х B (сума оплати) В) дооцінка вартості товару/курсова різниця складає 329857,72 грн. (дата оплати 27.12.2017, сума оплати 48906,05 грн, курс НБУ гривні до долара США на 27.12.2017 27,94 грн/дол. США, курс НБУ гривні до долара США на день укладення договору 5,05 грн/дол. США; дата оплати 15.01.2018, сума оплати 23267,55 грн, курс НБУ гривні до долара США на 15.01.2018 28,53 грн/дол. США, курс НБУ гривні до долара США на день укладення договору 5,05 грн/дол. США).

На підставі вказаних доводів позивачем (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 18.05.2018 № 18-4/05) заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості (дооцінка вартості товару, курсова різниця) в сумі 329857,72 грн за поставлений товар засоби захисту рослин за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 № 01-15-08.

Відповідач відгуком (заперечення на позовну заяву) від 18.05.2018 проти первісно заявлених позовних вимог (про стягнення заборгованості (дооцінка вартості товару, курсова різниця) в сумі 1243,45 грн за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 № 01-15-08) заперечує, посилаючись на його необґрунтованість, так як вважає, що зобовязання перед кредиторами виконані ним в повному обсязі.

Відповідач відзив на заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог від 18.05.2018 № 18-4/05 суду не подав, його представник в судове засідання не прибув; відповідач був своєчасно та належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав:

Письмовими доказами, а саме, належним чином завіреними копіями наступних документів:

- договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу № 01-15-08 з додатком № 1-5 (далі Договір № 01-15-08), який укладено між ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» (продавець) та ТОВ «Агропромислова компанія»;

- угодою про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги) від 23.12.2010 № 191-ТА, укладеною між ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» та ФОП ОСОБА_1

- додатковою угодою № 1 від 21.10.2011 до вищевказаної Угоди № 191-ТА, укладеною між ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» та ФОП ОСОБА_1;

- угодою про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги) від 02.07.2012 № 121/07-12, укладеною між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Ніко-Тайс»;

- додатковою угодою від 11.03.2013 № 1 до вищевказаної Угоди № 121/07-12, укладеною між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Ніко-Тайс»,

підтверджуються обставини, наведені позивачем у позовній заяві, а саме, що:

- на підставі договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу № 01-15-08 з додатком № 1-5 (далі Договір № 01-15-08), який укладено між ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» (продавець) та ТОВ «Агропромислова компанія», ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» продало, а ТОВ «Агропромислова компанія» купило засоби захисту рослин на суму 198518,40 грн;

- п. 5.1. Договору встановлено, що покупець здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною в додатках, та/або видаткових накладних, що є невідємною частиною цього договору;

- оплата товару проводиться наступним чином: 20 % від вартості товару оплачується покупцем протягом трьох робочих днів з моменту підписання даного договору, а 80 % від вартості товару оплачується покупцем в строк до 01.11.2008 (п. 5.3. Договору);

- у додатку № 1-5, який є невідємною частиною Договору встановлено право позивача переглянути ціни на товар в тому випадку, якщо курс долара США на день оплати вище, ніж курс долара США на день підписання договору. Сторони у даних додатках узгодили формулу, за якою визначається сума, що підлягає сплаті: S=(А1/А2)хВ, де S ціна товару на момент його оплати, В ціна товару на момент підписання договору, А2 курс НБУ долара США до гривні на день підписання договору, А1 курс НБУ долара США до гривні на день перерахування грошей;

- відповідач у порушення умов договору лише частково оплатив поставлений товар у розмірі 126344,80 грн, що підтверджується банківськими виписками від 28.07.2008 на суму 20000 грн., від 01.10.2008 на суму 46000 грн, від 04.11.2008 на суму 60344,80 грн; борг ТОВ «Агропромислова компанія» склав 72173,60 грн. (198518,40 126344,80);

- ці факти встановлені рішенням господарського суду Луганської області від 22.06.2009 у справі № 19/103 (за позовом ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» до ТОВ «Агропромислова компанія»), яке набрало законної сили;

- вказаним рішенням суду, у звязку із неналежним виконанням ТОВ «Агропромислова компанія» грошового зобовязання за Договором № 01-15-08, позов ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» до ТОВ «Агропромислова компанія» був задоволений повністю, стягнуто з ТОВ «Агропромислова компанія» заборгованість за поставлений товар (засоби захисту рослин) в сумі 99966,17 грн, пеню у сумі 10845,45 грн., 3 % річних у сумі 1351,35 грн, інфляційні нарахування у сумі 8233,56 грн., штраф у сумі 14994,92 грн, витрати на послуги адвоката у сумі 6000 грн, державне мито у сумі 1353,91 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн;

- вказана заборгованість 99966,17 грн була розрахована на підставі положень додатку № 1-5 до Договору № 01-15-08 з урахуванням курсової різниці (72173,60 грн. (борг) + 27792,57 грн (курсова різниця));

- на підставі угоди про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги) від 23.12.2010 № 191-ТА (з додатковою угодою № 1 від 21.10.2011 до вказаної Угоди № 191-ТА), укладеної між ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» та ФОП ОСОБА_1, останній набув право вимоги виконання ТОВ «Агропромислова компанія» своїх зобовязань за Договором № 01-15-08, сплати заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці) та штрафних санкцій;

- на підставі угоди про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги) від 02.07.2012 № 121/07-12 (з додатковою угодою від 11.03.2013 № 1 до вказаної Угоди № 121/07-12), укладеної між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Ніко-Тайс» (позивачем у даній справі), останній набув право вимоги виконання ТОВ «Агропромислова компанія» своїх зобовязань за Договором № 01-15-08, сплати заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці) та штрафних санкцій;

- рішенням господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/23531/17 (за позовом ТОВ «Ніко-Тайс» до ТОВ «Агропромислова компанія» та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп»), яке набрало законної сили, встановлено, що ТОВ «Агропромислова компанія» (відповідач у даній справі) погасив заборгованість, стягнуту рішенням господарського суду Луганської області від 22.06.2009 у справі № 19/103, в тому числі заборгованість за Договором № 01-15-08; заборгованість погашена в частині сплати основного боргу в сумі 97447,49 грн. (27.12.2017 на суму 48 906,05 грн та 15.01.2018 на суму 87334,08 грн);

- статтею 534 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу;

- заборгованість, стягнута рішенням господарського суду Луганської області від 22.06.2009 у справі № 19/103, за Договором № 01-15-08, складала 72173,60 грн. (198518,40 грн. (сума на яку поставлено товар) мінус 126344,80 грн. (сплачена сума)) без курсової різниці, і ця заборгованість погашена 27.12.2017 на суму 48906,05 грн та 15.01.2018 на суму 23267,55 грн (48906,05 + 23267,55 = 72173,60);

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є обов'язковість судового рішення.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, рішення господарського суду Луганської області від 22.06.2009 у справі № 19/103 та рішення господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/23531/17, які набрали законної сили, не можуть бути поставлені під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть їм суперечити.

Відтак, не потребує доказуванню при розгляді цієї справи встановлені у вказаних судових рішеннях факти прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за Договором № 01-15-08 та факти внесення оплати за куплений товар.

Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За приписами ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що внаслідок укладення Угоди про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги) від 02.07.2012 № 121/07-12 (з додатковою угодою від 11.03.2013 № 1), Позивач набув права кредитора за Договором № 01-15-08 по відношенню до боржника щодо стягнення заборгованості згідно договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу № 01-15-08 від 28.03.2008.

Враховуючи, що курс долара США на день оплати товару (на 27.12.2017 та на 15.01.2018) є вищим ніж курс долара США на день підписання договору (28.03.2008), на підставі положень додатку № 1-5 до Договору № 01-15-08 позивач має право переглянути ціну на товар.

Згідно обґрунтованому розрахунку позивача, з урахуванням положень додатку № 1-5 до Договору № 01-15-08 (S (дооцінка вартості товару) = ((А1 (курс НБУ дол. США на день оплати) : А2 (курс НБУ дол. США на день укладання договору) х B (сума оплати) - В), дооцінка вартості товару/курсова різниця складає 329857,72 грн. (дата оплати 27.12.2017, сума оплати 48906,05 грн, курс НБУ гривні до долара США на 27.12.2017 27,94 грн/дол. США, курс НБУ гривні до долара США на день укладення договору 5,05 грн/дол. США; дата оплати 15.01.2018, сума оплати 23267,55 грн, курс НБУ гривні до долара США на 15.01.2018 28,53 грн/дол. США, курс НБУ гривні до долара США на день укладення договору 5,05 грн/дол. США).

Відповідно до положень статей 598 - 609 Цивільного кодексу України, рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання.

При цьому суд зазначає, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин … (п.7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Частиною 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Якщо договором купівлі-продажу встановлено, що ціна товару підлягає зміні залежно від показників, що зумовлюють ціну товару (собівартість, затрати тощо), але при цьому не визначено способу її перегляду, ціна визначається виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на момент передання товару (ч. 3 ст. 691 ЦК України).

Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу (ч.1 ст. 694 ЦК України).

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті (ч. 2 ст. 524 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості (дооцінка вартості товару, курсова різниця) в сумі 329857,72 грн за поставлений товар засоби захисту рослин за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 № 01-15-08, підлягають задоволенню в звязку з їх законністю та обґрунтованістю.

Доводи відповідача, якими він заперечує проти первісно заявлених вимог (про те, що зобовязання перед кредиторами виконані ним в повному обсязі) не приймаються судом до уваги в звязку з їх недоведеністю (відповідач не подав суду доказів, які б підтверджували сплату позивачу заборгованості.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 4948 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка Глушкова, буд. 40, офіс 315, ідентифікаційний код 38039872) до товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова Компанія» (92143, с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області, вул. 1-го Травня, буд. 4, ідентифікаційний код 31531059) про стягнення 329857,72 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова Компанія» (92143, с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області, вул. 1-го Травня, буд. 4, ідентифікаційний код 31531059) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка Глушкова, буд. 40, офіс 315, ідентифікаційний код 38039872) заборгованість (дооцінку вартості товару, курсову різницю) в сумі 329857,72 грн за поставлений товар засоби захисту рослин за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 № 01-15-08, витрати на судовий збір в сумі 4948 грн; наказ видати.

02 липня 2018 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 10 липня 2018 р. і може бути оскаржене протягом 20 днів з цієї дати шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко