ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2018 р. м. Київ Справа № 911/63/18

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши справу

За позовом 1) МГО Спілка інвесторів Черняхівського 21Б, Київська обл.,

м. Бровари

2) Броварської міської ради Київської області, Київська обл., м. Бровари

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю Т-Фактор, Київська обл.,

м. Бровари

2) Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Хрещатик, м. Київ

третя особа 1) ОСОБА_1

третя особа 2) відділ капітального будівництва Броварської міської ради

третя особа 3) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

про визнання недійсними договорів іпотеки

Представники:

позивача - ОСОБА_2

позивача 1 -ОСОБА_3

позивача 2 - ОСОБА_4

вiдповiдача 2 - ОСОБА_5

третіх осіб 1, 2 не зявились.

третя особа 3 - ОСОБА_6

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними Договору іпотеки майнових прав № 060/025-пп від 30.05.2011 р. та Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.12.2014 р. укладених між ПАТ Комерційний банк Хрещатик та ТОВ Т-Фактор

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «Т-Фактор» було неправомірно укладено договори іпотеки майнових прав № 060/025-пп від 30.05.2011 року та договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.12.2014 року.

Представники позивачів підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідачів та третьої особи 3 проти позову заперечили та просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

28.02.2018 року від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказує, що до нього не предявлено вимоги, в звязку з чим вважає за доцільне змінити процесуальний статус фонду з відповідача на третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Оскільки відзив подано до початку розгляду справи по суті, суд задовольняє подане клопотання та змінює процесуальний статус Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з відповідача на третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Представники третіх осіб 1, 2 в засідання суду не зявились, хоча про місце і час розгляду справи були належним чином повідомлені судом, про причини неявки не повідомили суд належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Орендне підприємство «Броварипромжитлобуд» почало будівництво багатоквартирного 301 кв. житлового будинку з вбудованими приміщеннями соціально - культурної сфери по вулиці Черняховського, 21-б, у місті Бровари, як забудовник та замовник на підставі договору оренди земельної ділянки від 14.08.2006 року та зареєстрованої проектної документації від 28.09.2006 року, в тому числі, на залучені кошти інвесторів - фізичних осіб, про що були укладені договори про пайову участь у будівництві житлового будинку.

Відповідно до умов договорів пайової участі пайовик приймає дольову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку шляхом внесення грошових коштів в інвестування своєї частки (квартири або нежитлового приміщення), з подальшим отриманням її у свою власність, а орендне підприємство «Броварипромжитлобуд» виконує комплекс заходів по правовому, технічному та організаційному забезпеченню будівництва.

Отже орендне підприємство «Броварипромжитлобуд» виконує будівельні роботи за рахунок коштів пайовиків - фізичних осіб.

16.08.2007 року між ОП «Броварипромжитлобуд» та ТОВ «Північзахідтрансбуд» був укладений Договір № 2/ч про дольову участь у будівництві житлового будинку по вул. Черняховського, м. Бровари, відповідно до умов якого ОП «Броварипромжитлобуд» передало, а ТОВ «Північзахідтрансбуд» прийняло функції забудовника, змовника та землекористувача на період будівництва. В свою чергу, в якості компенсації, ТОВ «Північзахідтрансбуд» на підставі п. 1.4 договору, після здачі будинку в експлуатацію, залишає у своєму розпорядженні площу Обєкта на яку нею особисто, або залученими інвесторами, внесено інвестиції. Сума внесених інвестицій входить у загальну вартість будівництва та має бути документально підтверджена.

Відповідно до п. 2.4. Договору 2/ч проінвестовані квартири є власністю інвесторів та відповідно до п. 5.1.5. Договору № 2/ч ОП «Броварипромжитлобуд» зобовязується протягом 15 днів передати ТОВ «Північзахідтрансбуд» перелік пайовиків, які прийняли участь у фінансуванні Обєкту будівництва, із зазначенням номеру квартири та нежитлових приміщень, а ТОВ «Північзахідтрансбуд» у відповідності до п. 6.1.6. зобовязується передати інвесторам будівництва та іншим пайовикам, закінчені будівництвом приміщення на підставі акту прийому - передач приміщень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі посилаються на те, що інвестори-пайовики після внесення адресних (цільових) коштів у 100% розмірі, стали співвласниками даного незавершеного будівництва, тому при вчинені будь яких правочинів, що стосуються обєкту нерухомості необхідна згода всіх інвесторів на такі дії. На дату укладання договору 2/ч від 16.08.2007 року загальна сума про інвестованих коштів від пайовиків - фізичних осіб становить 24 106 590,00 грн. (двадцять чотири мільйони сто шість тисяч пятсот девяносто гривень). На виконання умов Договору 2/ч, з кожним пайовиком - фізичною особою була підписана тристороння Додаткова угода від 31.08.2007 року до Договору про пайову участь у будівництві житлового будинку, про зміну сторони Договору, із ОП «Броварипромжитлобуд» на ТОВ «Північзахідтрансбуд».

04.10.2007 року між ОП «Броварипромжитлобуд» (далі Продавець) та ТОВ «Північзахідтрансбуд» (далі Покупець) було укладено договір купівлі-продажу обєкту незавершеного будівництва по вулиці Черняховського, будинок б/н у м. Бровари, який було посвідчено приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про що вчинено запис у реєстрі нотаріальних дій № 1807, відповідно до умов якого продавець зобовязався передати у власність Покупцю обєкт незавершеного будівництва, а саме багатоквартирний 301 кв. житловий будинок з збудованими приміщеннями соціально - культурної сфери, готовністю 6 %, а Покупець зобовязувався прийняти обєкт та сплатити за нього 5 780 308,00 (пять мільйонів сімсот вісімдесят тисяч триста вісім) гривень.

15.10.2007 року було зареєстроване право власності на об'єкт незавершеного будівництва за ТОВ Північзахідтрансбуд», що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, номер 16146571 виданого Комунальним підприємством Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації» від 03.10.2017 року реєстраційний номер 20433100.

Оскільки ОП «Броварипромжитлобуд» при укладанні договору купівлі - продажу не отримав згоду від інвесторів - пайовиків на продаж обєкту фінансування, укладений договір купівлі - продажу від 04.10.2007 року є не дійсним.

Позивач 1 вказує на те, що ТОВ «Північзахідтрансбуд» було відомо про існування інвесторів - пайовиків на підставі Договору №2/ч від 16.08.2007 року.

Таким чином при нотаріальному посвідченні договору купівлі - продажу і Продавець, і Покупець приховали інформацію від нотаріуса про існування третіх осіб, які мають право на предмет Договору, та про залучення інвестиційних коштів на будівництво даного Обєкту, тим самим внесли в офіційні документи завідома неправдиві дані

Відповідно до ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Договір купівлі - продажу було укладено з порушенням прав та законних інтересів пайовиків - фізичних осіб, оскільки ОП «Броварипромжитлобуд» продало обєкт недобудови разом з квартирами пайовиків, тобто з чужим майном.

У 2010 році у організації «Північзахідтрансбуд» виникли фінансові труднощі, через які не можливо було продовження будівництва, тому права забудовника та замовника знову були передані новому забудовнику, а саме організації ТОВ «Т-Фактор», шляхом укладання тристороннього Додаткового договору З/Ч від 22.10.2010р. до договору 2/ч від 16.08.2007р. про дольову участь у будівництві житлового будинку по вул. Черняховського, м. Бровари між ОП «Броварипромжитлобуд» - Сторона 1, ТОВ «Північзахідтрансбуд» - Сторона 2 та ТОВ «Т-Фактор» - Сторона 3.

Засновником третього забудовника ТОВ «Т-Фактор» у розмірі - 100% є ОСОБА_8 і він же є директором другого забудовника ТОВ «Північзахідтрансбуд».

16.02.2011 року ОСОБА_8 звернувся з позовом до суду до ТОВ «Північзахідтрансбуд» з грошовими вимогами про стягнення заборгованості, проте коштів у ТОВ «Північзахідтрансбуд», для погашення боргу не було, тому в рахунок погашення боргу був переданий обєкт нерухомості шляхом укладання Мирової угоди. На дату укладання Мирової угоди ТОВ «Північзахідтрансбуд» має зобовязання, перед інвесторами - фізичними особами, які фінансували дане будівництво. Мирова угода була укладена без згоди інвесторів та пайовиків.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2011 року у справі № 2-520/11 між ТОВ «Північзахідтрансбуд» та ОСОБА_8 затверджено мирову угоду, згідно якої відповідач в рахунок погашення боргу за договором поворотної фінансової допомоги від 10.04.2008 в розмірі 2 000 000,00 грн. та заборгованості за договором комісії від 17.06.2008 р., 03.12.2008 р., 05.12.2008 р., в розмірі 1 500 000 грн. 00 коп., а всього 3 500 000,00 грн. передає ОСОБА_8 об'єкт незавершеного будівництва, а саме багатоквартирний 301 кв. житловий будинок з вбудованими приміщеннями соціально-культурної сфери, готовністю 6 %. У свою чергу, ОСОБА_8 приймає в рахунок погашення заборгованості вказаний об'єкт незавершеного будівництва. Пунктом 5 зазначеної мирової угоди за громадянином ОСОБА_8 визнано право власності на вказаний об'єкт нерухомості.

22.03.2011 року зареєстровано нову редакцію статуту ТОВ «Т- Фактор» у пункті 7.1 якого зазначено, що засновник ОСОБА_8 передає у статутний фонд: Майнові цінності: обєкт незавершеного будівництва, а саме багатоквартирний 301 кв. житловий будинок , готовністю 6%, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Черняхівського, буд. 21-Б, проте право власності на даний обєкт нерухомості, в звязку із внесенням його до статутного фонду, не перейшло від ОСОБА_8 до ТОВ «Т-Фактор», про що зазначено у висновках Постанови Київського апеляційного суду № 911/2185/13 від 19.12.2013 року, а саме: внесення ОСОБА_8 об'єкту незавершеного будівництва до статутного капіталу ТОВ «Т-Фактор» не спричиняє автоматичного переходу права власності на вказаний об'єкт від нього до ТОВ «Т-Фактор» і таке право має бути зареєстроване за ТОВ «Т-Фактор» відповідно до вимог статті 182 Цивільного кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

30.05.2011 р. на підставі Кредитного поговору № 025-пп ОСОБА_8, як фізична особа отримує кредит в ПАТ «КБ Хрещатик» у розмірі 6 000 000 грн. 00 коп., строком до 30.04.2013 року, в якості забезпечення кредиту передано, під заставу 22 (19-трикімнатних та 3-двокімнатних) квартир, що становить 2 020,05 м2, шляхом укладання договору поруки між Банком та ТОВ «Т-Фактор», згідно якого ТОВ «Т-Фактор» бере на себе повну відповідальність за невиконання ОСОБА_8 зобовязань по кредитному договору №025-пп від 30.05.2011р., а також договір Іпотеки майнових прав №060/025-пп від 30.05.11р., згідно якого ТОВ «Т-Фактор» передає майнові права на 22 квартири, загальною площею 2 020,05м2, в якості забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_8 по кредитному договору №025-пп від 30.05.2011р.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 575 ЦК України Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

З огляду на вищевикладені обставини позивач просить суд визнати недійсним договір іпотеки та договір про задоволення вимог іпотекодержателя, оскільки останні не відповідають вимогам Закону України "Про іпотеку" та ст.ст. 203, 215 ЦК України.

28.02.2018 року від ПАТ «КБ «Хрещатик» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності, оскільки спірний договір про задоволення вимог іпотекодержателя укладений 30.12.2014 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, на думку відповідача, строк позовної давності за вказаною вимогою закінчився 30.12.2017 року.

28.03.2018 року позивачами подано заяву про зміну підстави позову, в якій заперечує проти застосування строку позовної давності, з огляду на таке:

Частинами 4, 5 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Початок перебігу позовної давності визначається відповідно до правил статті 261 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в тому числі в редакції, яка діяла на момент укладання спірного договору іпотеки) банківською таємницею, зокрема, є операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди.

Позивачі вказують, що оскільки, спірні договори відносилися до банківської таємниці, а також враховуючи те, що позивачі не були сторонами в оскаржуваних договорів, про їх існування вони могли дізнатися лише від однієї із сторін договору.

06 липня 2015 року Позивач 1 звернувся до Броварського MB ГУМВС України в Київській області з листом № 25, в якому просив надати інформацію про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №002169 від 14.06.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи, на який було надано відповідь №1258 від 06.07.2015 року, та повідомлено, що Броварським MB ГУМВС України в Київській області направлено офіційний запит в ПАТ Банк «Хрещатик» з метою вилучення документів, на підставі яких засновником ТОВ «Т-Фактор» ОСОБА_8 отримано кредит, гарантом виконання якого виступило ТОВ «Т-Фактор» передавши майнові права на квартири в обєкті незавершеного будівництва в м. Бровари, вул. Черняхівського, 21-Б.

У вересні 2015 року, у приміщенні Броварської міської ради, проводилися збори інвесторів будівництва багатоквартирного житлового будинку в м. Бровари по вул. Черняховського 21 Б по питанню передачі обєкта незавершеного будівництва в комунальну власність територіальної громади м. Бровари, на яких був присутній представник ПАТ «КБ» Хрещатик», який повідомив інвесторів про укладення між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ТОВ «Т-Фактор» договору іпотеки майнових прав та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тому ПАТ «КБ «Хрещатик» є власником майнових прав на 20 квартир в об'єкті незвершеного будівництва житлового будинку.

Зі змістом договору іпотеки майнових прав №060/025-пп від 30.05.2011 та договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.12.2014, особи, в інтересах яких Позивачі звертаються з цим позовом ознайомились після надходження витребуваних документів до Броварського MB ТУ MB С України в Київській області.

Про факт укладення договору іпотеки та договору про задоволення вимог іпотекодержателя особи, в інтересах яких Позивач 1 звертається з цим позовом, дізналися у вересні 2015 року, а позовну заяву було подано до господарського суду Київської області 02 січня 2018 року, тому трирічний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, не пропущено з чим також погоджується суд, визнає причини пропуску строку позовної давності поважними, тому заявлене клопотання ПАТ «КБ «Хрещатик» не підлягає задоволенню.

Щодо заперечень відповідачів в частині відсутності порушених прав позивачів то суд зазначає, наступне:

Частиною 3 статті 215 Цивільного Кодексу України визначено, - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 25 травня 2016 року у справі №6-605цс16, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Позивач 1, відповідно до Закону України «Про громадські обєднання», діє на підставі Статуту, яким визначено, що основною метою його діяльності є задоволення та захист законних, соціальних, економічних та інших спільних інтересів членів Позивача 1 (п.3.1 Статуту), і що Позивач 1 має право представляти та захищати свої законні інтереси та законні інтереси своїх членів (учасників) у державних та громадських органах (п.3.3 Статуту).

Рішенням Броварської міської ради Київської області від 10.10.2017 №597 «Про надання функцій замовника відділу капітального будівництва Броварської міської ради на виготовлення проектно-кошторисної документації та виконання робіт на обєктах міста» було надано відділу капітального будівництва Броварської міської ради функції замовника на виготовлення проектно-кошторисної документації та виконання робіт на обєкті: Будівництво 301-квартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями соціально-культурної сфери по вул. Петлюри Симона (Черняховського), 21Б в м. Бровари Київської області.

Згідно з пунктами 1.1., 1.6. Положення про відділ капітального будівництва Броварської міської ради, затвердженого рішенням Броварської міської ради від 15 грудня 2016 року № 414-22-07, відділ капітального будівництва Броварської міської ради (далі Відділ) є бюджетною установою, структурним підрозділом Броварської міської ради та утворюється згідно з структурою встановленою міською радою.

Позивач 2 захищає право власності територіальної громади міста Броварів Київської області на земельну ділянку, яка розташована під обєктом незавершеного будівництва по вул. Петлюри Симона (Черняховського), 21Б в м. Бровари Київської області та право на благоустрій зазначеного міста, оскільки цей обєкт в недобудованому стані, займає певну територію і, у звязку з природною ерозією, починає руйнуватися. Знаходження недобудови, яка руйнується, посеред жилого кварталу недалеко від школи, без відповідної охорони, може призвести до негативних наслідків у вигляді травматизму, забруднення території, в середині та навколо обєкта.

Таким чином, заперечення відповідачів в частині відсутності порушеного права позивачів спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та не приймається судом до уваги.

Стосовно посилань відповідачів, на те, що перелік проінвестованих квартир відрізняється від квартир які прийняті Банком у власність згідно Договору про задоволення вимог іпотеко держателя, тому Банк як кредитор реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді майнових прав на квартири зазначені у Договорі про задоволення вимог іпотекодержателя, уклавши із ТОВ «Т-Фактор» зазначений договір, не порушуючи при цьому права та інтереси Позивача, так як зазначене майно знаходилось в іпотеці у Банку, то суд дослідивши спірний договір, встановив, що предметом іпотеки були майнові права на окремі квартири, що не були виділенні в натурі і на які не було зареєстровано право власності як на окремі обєкти нерухомості, що є порушенням ч. 3. Ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», оскільки обєкти, що будуть створені в майбутньому мають зобовязальний характер.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» частина обєкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину обєкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, у звязку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідачів, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст.129 ГПК України, покладає на відповідачів відшкодування позивачам судового збору.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1) Позов задовольнити повністю.

2) Визнати недійсним Договір іпотеки майнових прав № 060/025-пп від 30.05.2011 року укладений між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т-Фактор".

3) Визнати недійсним Договір про задоволення вимог іпотеко держателя від 30.12.2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк Хрещатик" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т-Фактор".

4) Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Фактор» (07400, Київська обл., м. Бровари, бул. Незалежності, буд. 14, код 36432448) на користь Міської громадської організації «Спілка інвесторів Черняхівського 21Б» (07400, АДРЕСА_1, код 38108301) - 3 524 (три тисячі пятсот двадцять чотири) грн. 00 коп. судового збору.

5) Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 9-а, код 19364259) на користь Броварської міської ради Київської області (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 15, код 26376375) - 3 524 (три тисячі пятсот двадцять чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 09.07.2018 року.

Суддя Л.Я. Мальована