ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2018 р. Справа № 914/2666/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Матущак О.І.

ОСОБА_1,

секретар судового засідання Кіра М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації» (надалі ОСОБА_2 «ФК «Європейське бюро реструктуризації») б/н від 24.04.2018р. (вх. № 01-05/1347/18 від 03.05.2018р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 29.03.2018р. (суддя Козак І.Б.; повний текст рішення складено 04.04.2018р.)

у справі № 914/2666/17

за позовом: ОСОБА_2 «ФК «Європейське бюро реструктуризації»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Подорожник Хмельницький» (надалі ОСОБА_2 «Подорожник Хмельницький»)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» (надалі ОСОБА_2 «Фрам Ко»)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мові Хелс» (надалі ОСОБА_2 «Мові Хелс»)

про стягнення 253812,47 грн.,

за участю:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_3 адвокат (ордер серія ЛВ № 114261 від 01.06.2018р.);

від третьої особи (на стороні позивача): не зявився;

від третьої особи (на стороні відповідача): не зявився,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2017р. ОСОБА_2 «ФК «ЄБР» звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 «Подорожник Хмельницький» про стягнення заборгованості в сумі 253812,47 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 29.03.2018р. у справі №914/2666/17 повністю відмовлено у задоволенні позову.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з тих підстав, що відповідач набув право предявити ОСОБА_2 «Фрам Ко» до заліку свої грошові вимоги та реалізував своє право на підставі ст.601 ЦК України шляхом направлення первісному кредитору заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.03.2017р. та повідомлення про припинення зобовязань до моменту отримання від позивача повідомлення про заміну кредитора в зобовязанні за договором поставки товару №3945 від 05.12.2016р., оскільки не знав і не міг знати про заміну кредитора у зобовязанні.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції прийнятим з порушенням норм матеріального права. Звертає увагу на те, що з 14.03.2017р. (дати укладення договору факторингу) у зобов'язанні за договором поставки товару від 05.12.2016р., де боржником є ТОВ «Подорожник Хмельницький», відбулась заміна кредитора з ОСОБА_2 «Фрам Ко» (первісного кредитора) на ОСОБА_2 «ФК «ЄБР»» (нового кредитора). Водночас, скаржник зазначає, що станом на дату складання заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог (17.03.2017р.) між відповідачем та ОСОБА_2 «Фрам Ко» за одним зобов'язанням - договором поставки товару від 05.12.2016р. кредитором є ОСОБА_2 «ФК «ЄБР», а боржником ОСОБА_2 «Подорожник Хмельницький»; за другим зобов'язанням - договором поставки №38 від 02.12.2014р. кредитором є ОСОБА_2 «Подорожник Хмельницький», а боржником - ОСОБА_2 «Фрам Ко». Стверджує, що станом на 17.03.2017р. не було зустрічності зобов'язань, оскільки сторони у них не співпадали, у зв'язку з передачею права вимоги за договором факторингу від 14.03.2017р. За таких обставин скаржник вважає, що недотримання у т.ч. вимог ч.1 ст. 603 ЦК України в частині зустрічності вимог, виключає застосування до спірних правовідносин ч.2 ст. 603 ЦК України. Покликається на п.5 ст. 602 ЦК України, яким визначено, що не допускається зарахування зустрічних вимог в інших випадках, встановлених договором або законом. На думку скаржника, до таких інших випадків, встановлених законом, і відноситься зокрема недотримання встановленого ч. 1 ст. 601 ЦК України зустрічного характеру вимог. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 29.03.2018р. у справі №914/2666/17, прийняти нове рішення, яким задоволити позов.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Звертає увагу на те, що позивач не підтвердив належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, оскільки сума по товаротранспортних накладних, приєднаних до позовної заяви, на більш як на 35000,00 грн. менша ніж сума позову. Покликається на те, що згідно п. 1.1 договору факторингу позивач набув право грошової вимоги за договором поставки товару на суму 253812,47 грн., у додатку № 1 до цього договору (перелік вимог) вказано договір поставки, без зазначення періоду виникнення заборгованості. При цьому, позивач обґрунтовує розмір спірної заборгованості видатковими накладними за період, що оплачений. Просить залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 29.03.2018р. у справі №914/2666/17, апеляційну скаргу ОСОБА_2 «ФК «Європейське бюро реструктуризації» без задоволення.

Третя особа на стороні позивача в письмових поясненнях від 01.06.2018р. підтримує доводи апеляційної скарги. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 29.03.2018р. у справі №914/2666/17, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги ОСОБА_2 «ФК «Європейське бюро реструктуризації».

Третя особа на стороні відповідача не надавала письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 05.05.2018р. (головуючий-суддя Зварич О.В., судді: Дубник О.П., Скрипчук О.С.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 «ФК «Європейське бюро реструктуризації».

Згідно ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 16.05.2018р. призначено справу № 914/2666/17 до розгляду у судовому засіданні на 04.06.2018р.

На підставі ухвал Львівського апеляційного господарського суду від 04.06.2018р., 20.06.2018р. розгляд справи № 914/2666/17 відкладався, востаннє на 05.07.2018р.

За розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду №233 від 05.07.2018р. проведено автоматизовану заміну судді-члена колегії суддів у справі № 914/2666/17 в звязку з перебуванням у відрядженні судді Дубник О.П.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2018р. у справі № 914/2666/17 суддю Дубник О.П. замінено на суддю Матущака О.І.

Розгляд справи розпочато заново в складі колегії суддів: головуючий-суддя Зварич О.В., судді: Матущака О.І., Скрипчук О.С.

В судовому засіданні відповідач просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач та треті особи не забезпечили явки в судове засідання уповноважених представників. Згідно повідомлень про вручення рекомендованих поштових відправлень від 21.06.2018р. обізнані з датою, часом і місцем розгляду справи.

Явка учасників судового процесу в судове засідання не визнавалась обовязковою. Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу при відсутності позивача та третіх осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи.

Крім того, позивач та третя особа на стороні позивача в клопотаннях (вх. № 01-04/3358/18 від 01.06.2018р. та вх. № 01-04/3405/18 від 04.06.2018р.) просять розглянути апеляційну скаргу без їх участі.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення відповідача, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Львівської області від 29.03.2018р. у справі №914/2666/17.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.12.2016р. між ОСОБА_2 «Фрам Ко» (постачальник) і ОСОБА_2 «Подорожник Хмельницький» (покупець) укладено договір поставки товару №3945, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця лікарські засоби, вироби медичного призначення (медичні вироби), та інше (надалі товар), а покупець зобовязується приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору (а.с.61-62, т.1).

Відповідно до п. 1.2 договору поставки загальна кількість товару, що має бути поставлений, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), ціна товару встановлюється сторонами в накладних. Накладні є специфікаціями, та складають невідємну частину цього договору. Постачання товару здійснюється партіями. Партією є товар, наведений в одній накладній.

Строк оплати товару, сума кожної поставки, вказуються у накладних. Розрахунки за товар здійснюються в безготівковій, або готівковій формі, відповідно до законодавства. Суми оплати за товар, які постачальник отримує від покупця, зараховуються постачальником в рахунок оплати по накладним, які не сплачені, та строк оплати яких настав (розділ 4 договору поставки).

17.03.2017 р. між ОСОБА_2 «ФК «Європейське бюро реструктуризації» (фактор) і ОСОБА_2 «Фрам Ко» (клієнт) укладено договір надання послуги факторингу №Ф140317/1 (з урахуванням додаткової угоди №1 від 31.07.2017р.), відповідно до якого ОСОБА_2 «Фрам Ко» відступило на користь позивача право вимоги заборгованості за договором поставки товару № 3945 від 05.12.2016р. в розмірі 253812,47 грн. (а.с.383-385, 389, т.1).

Пунктом 2.1 договору надання послуги факторингу передбачено, що детальна інформація про вимогу, строк та порядок відступлення вимоги, строки та умови проведення відповідних розрахунків між клієнтом і фактором визначені у додатку №1 та додатку №2 до цього Договору. Винагорода фактора дорівнює 5% від суми відступленої грошової вимоги, визначеної п. 1.1 договору. Фактор сплачує клієнтові у строк до 01.08.2017р. шляхом перерахування на його банківський рахунок грошові кошти в розмірі 241121,85 грн.

Згідно додатку № 1 до договору надання послуги факторингу (Перелік вимог) сума відступленої грошової вимоги по договору поставки товару № 3945 від 05.12.2016р. складає 253812,47 грн. (а.с.386, т.1).

Відповідно до додатку № 2 до договору надання послуги факторингу (Порядок відступлення вимог) ОСОБА_2 «Фрам Ко» передало позивачу наступні документи: договір поставки №3945 від 05.12.2016р., реєстр податкових накладних станом на 17.03.2017р., реєстр неоплачених видаткових накладних станом на 17.03.2017р., акт звірки взаємних розрахунків з 03.02.2017р. по 17.03.2017р. включно (а.с.387, т.1).

Також, сторони договору надання послуги факторингу підписали акт до договору, яким підтверджено те, що позивачу перейшло право вимоги до відповідача щодо сплати заборгованості в розмірі 253812,47 грн., яка виникла відповідно до договору поставки товару № 3945 від 05.12.2016р., а також те, що ОСОБА_2 «Фрам Ко» передало, а позивач прийняв у повному обсязі документацію згідно з додатком № 2 до договору надання послуг факторингу та оригінали товарно-транспортних накладних згідно з реєстром станом на 17.03.2017р. (а.с.388, т.1).

30.09.2017р. між ОСОБА_2 «ФК «Європейське бюро реструктуризації» та ОСОБА_2 «Фрам Ко» укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №Ф140317/1 від 17.03.2017р., відповідно до якої змінено строк сплати позивачем грошових коштів в розмірі 241121,85грн. (а.с.390, т.1).

Листом б/н від 19.07.2017р. позивач повідомив відповідача про заміну кредитора у зобовязанні за договором поставки №3945 від 05.12.2016р. Просив погасити заборгованість у розмірі 253812,47 грн. у 3-денний строк з дати отримання вказаного повідомлення (а.с.391-393, т.1).

Судом також встановлено, що 16.03.2017р. між ОСОБА_2 «Мові Хелс» та ОСОБА_2 «Подорожник Хмельницький» укладено договір відступлення права вимоги № 16/03-17/6, відповідно до якого ОСОБА_2 «Мові Хелс» відступило на користь ОСОБА_2 «Подорожник Хмельницький» право вимоги сплати заборгованості у розмірі 195027,08 грн. до ОСОБА_2 «Фрам Ко» на підставі договору поставки № 38 від 02.12.2014р. (а.с.19-20, т.2).

Матеріалами справи підтверджено, що 17.03.2017р. ОСОБА_2 «Подорожник Хмельницький» надіслало ОСОБА_2 «Фрам Ко» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог та повідомлення про припинення зобов'язань на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, зазначивши, що у Товариства існувала заборгованість перед ОСОБА_2 «Фрам Ко» у розмірі 195027,08грн., в т.ч. ПДВ. Дана сума заборгованості виникла внаслідок недоплати ОСОБА_2 Подорожник Хмельницький по договору поставки товару №3945 від 05.12.2016р. Також у ОСОБА_2 «Фрам Ко» існує заборгованість перед ОСОБА_2 «Подорожник Хмельницький» у розмірі 195027,08 грн. згідно договору про відступлення права вимоги №16/03-17/6 від 16.03.2017, укладеного між ОСОБА_2 Подорожник Хмельницький та ТОВ Мові Хелс (а.с.9,11, т.2).

В підтвердження права зустрічних грошових вимог ОСОБА_2 Подорожник Хмельницький 17.03.2017р. направляло на адресу ОСОБА_2 «Фрам Ко» договір відступлення права вимоги №16/03-17/6 і додаток №1 від 16.03.2017 року, договір поставки товару №3945 від 05.12.2016р., договір поставки №38 від 02.12.2014р. і додатки, акти коригування вартості товару від 24.01.2017р., товарно-транспортну накладну №Р17 від 12.01.2017р., акт звірки взаєморозрахунків за період 01.01.2017-16.03.2017, акт звірки взаєморозрахунків за 4 квартал 2016р., видаткові накладні №19 від 12.01.2017р. і довіреність №124К, повідомлення про припинення зобовязань перед ОСОБА_2 «Фрам Ко» на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с.10, Том 2).

Також 20.03.2017р. ОСОБА_2 Мові Хелс надіслало ОСОБА_2 «Фрам Ко» повідомлення про відступлення права вимоги від 17.03.2017р., копію договору відступлення права вимоги №16/03-17/6 від 16.03.2017р. та копію акта приймання-передачі первинних документів до договору відступлення права вимоги №16/03-17/6 від 16.03.2017р. (а.с.15, т. 2).

Підставою звернення позивача до суду з даним позовом слугувало те, що відповідач залишив без задоволення вимогу про сплату заборгованості у розмірі 253812,47 грн.

При винесенні даної постанови колегія суддів враховує таке.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Спірні правовідносини між сторонами у даній справі виникли на підставі договору поставки №3945 від 05.12.2016р., укладеного між ОСОБА_2 «Фрам Ко» та ОСОБА_2 «Подорожник Хмельницький», договору надання послуг факторингу №Ф140317/1 від 17.03.2017р., укладеного між ОСОБА_2 «ФК «Європейське бюро реструктуризації» та ОСОБА_2 «Фрам Ко», договору про відступлення права вимоги № 16/03-17/6 від 16.03.2017р. укладеного між ОСОБА_2 «Мові Хелс» та ОСОБА_2 «Подорожник Хмельницький».

Частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 663 та частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

З аналізу матеріалів справи суд встановив, що відповідач не виконав свого зобовязання за договором поставки №3945 від 05.12.2016р. щодо оплати товару, поставленого йому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко», у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 253812,47 грн.

Право грошової вимоги за зазначеним договором поставки було відступлено ОСОБА_2 "Фрам Ко" на користь ОСОБА_2 «ФК «Європейське бюро реструктуризації» за договором надання послуг факторингу №Ф140317/1 від 17.03.2017р.

Відповідно до положень частини 1 статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1082 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

До моменту одержання від клієнта або фактора письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові обов'язок виконати грошове зобов'язання на користь фактора у боржника відсутній.

Досліджені судом докази у справі №914/2666/17 підтверджують, що письмове повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні за договором поставки №3945 від 05.12.2016р. на підставі договору про надання послуг факторингу №Ф140317/1 від 17.03.2017р. з вимогою про погашення заборгованості було надіслано позивачем відповідачу 25.07.2017р.

Відповідно до частини 1 статті 1085 Цивільного кодексу України якщо фактор пред'явив боржнику вимогу здійснити платіж, боржник має право пред'явити до заліку свої грошові вимоги, що ґрунтуються на договорі боржника з клієнтом, які виникли у боржника до моменту, коли він одержав повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові.

В зазначеній статті закріплено правило, яке випливає зі статті 603 Цивільного кодексу України та закріплює право боржника пред'явити зустрічні вимоги, які виникли у нього до моменту, коли він одержав повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові.

Згідно положень статті 603 Цивільного кодексу України у разі заміни кредитора боржник має право пред'явити проти вимоги нового кредитора свою зустрічну вимогу до первісного кредитора. У разі заміни кредитора зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент одержання боржником письмового повідомлення про заміну кредитора, і строк вимоги настав до його одержання або цей строк не встановлений чи визначений моментом пред'явлення вимоги. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент пред'явлення боржникові вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Частиною 2 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У відповідності до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги (ч.1 статті 601 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 статті 203 Господарського кодексу України передбачено припинення господарського зобов'язання зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування, для чого достатньо заяви однієї сторони, що кореспондується з нормами статті 601 Цивільного кодексу України.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому).

Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобов'язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов'язання. В такому випадку зобов'язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1)бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, зокрема грошей). Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); 3)строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Це означає, що заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування. Заява про зарахування зустрічних однорідних вимог є односторонньою угодою (договором), яка оформляється заявою однієї з сторін, і якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду.

З аналізу досліджених судом доказів випливає, що 17.03.2017р. ОСОБА_2 «Подорожник Хмельницький» надіслало на адресу первісного кредитора ОСОБА_2 "Фрам Ко" заяву від 17.03.2017 року про зарахування зустрічних однорідних вимог, які існували у ОСОБА_2 "Фрам Ко" до ОСОБА_2 «Подорожник Хмельницький» за договором поставки товару №3945 від 05.12.2016р. на суму 195027,08 грн., та які існували у ОСОБА_2 «Подорожник Хмельницький» на підставі договору про відступлення права вимоги №16/03-17/6 від 16.03.2017 року до ОСОБА_2 "Фрам Ко" в сумі 195027,08 грн. за договором поставки №38 від 02.12.2014 року, укладеним між третіми особами у даній справі.

Зазначена вище одностороння угода заява про зарахування зустрічних однорідних вимог не оскаржена та не визнана недійсною у встановленому чинним законодавством України порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач набув право пред'явити ОСОБА_2 "Фрам Ко" до заліку свої грошові вимоги та реалізував своє право на підставі статті 601 Цивільного кодексу України та статті 203 Господарського кодексу України шляхом відправлення первісному кредитору (ОСОБА_2 "Фрам Ко") заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.03.2017р. та повідомлення про припинення зобовязань саме до моменту отримання від позивача повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні за договором поставки №3945 від 05.12.2016р. При цьому відповідач до моменту отримання повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні не знав та не міг знати про заміну кредитора у зобов'язанні.

Зобовязання відповідача з оплати товару за договором поставки №3945 від 05.12.2016р. припинилось на підставі статті 601 Цивільного кодексу України та статті 203 Господарського кодексу України зарахуванням зустрічних однорідних вимог за поданою ОСОБА_2 «Подорожник Хмельницький» заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.03.2017р., яка не оскаржена та не визнана недійсною у встановленому чинним законодавством України порядку і була пред'явлена відповідачем первісному кредитору ТОВ "Фрам Ко" до моменту отримання повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні за договором поставки.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в оскаржуваному судовому рішенні.

Судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації» б/н від 24.04.2018р. (вх. № 01-05/1347/18 від 03.05.2018р.) залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 29.03.2018р. у справі № 914/2666/17 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Матущак О.І.

ОСОБА_1