ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 917/1459/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко І.М.,

учасники справи:

позивач - Полтавське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України,

представник позивача - Прохоров Є.І., головн. спеціаліст відділу (дов. від 01.03.2017),

відповідач - управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради,

представник відповідача - не з'явився,

розглянув касаційну скаргу управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 (головуючий - Пушай В.І., судді: Барбашова С.В., Гребенюк Н.В.)

у справі № 917/1459/17

за позовом Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення)

до управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (далі - Управління)

про зобов'язання виконати рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відділення звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Управління про зобов'язання останнього виконати пункти 3 та 4 резолютивної частини рішення Відділення від 16.03.2017 № 01/28-рш у справі № 01-07-50/10-2017 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" (далі - Рішення АМК).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 03.10.2017 у справі № 917/1459/17 у задоволенні позову відмовлено повністю з посиланням, зокрема, на те, що: пункти 3 та 4 резолютивної частини Рішення АМК не містять вказівок на конкретні дії, які відповідач повинен виконати; позов має загальний характер та, у випадку задоволення позову, рішення суду не може бути реально виконане.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 рішення місцевого господарського суду зі справи № 917/1459/17 скасовано, прийнято нове рішення про задоволення позову: зобов'язано Управління виконати пункти 3 та 4 резолютивної частини Рішення АМК. Стягнуто з Управління на користь Відділення 1600,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та 1760,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Управління, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом попередньої інстанції норм матеріального права, просить суд касаційної інстанції постанову суду апеляційної інстанції зі справи скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі. Так, згідно з доводами Управління, викладеними у касаційній скарзі:

- судом апеляційної інстанції допущено порушення норм матеріального права, зокрема приписів статті 19 Конституції України, статей 13, 14, 15, 16 Цивільного кодексу України, статей 14, 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", статті 20 Господарського кодексу України та статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, в редакції, чинній до 15.12.2017);

- суд апеляційної інстанції, не встановивши всіх обставин справи, на порушення норм матеріального права, не оцінивши об'єктивно наявні в матеріалах справи докази, дійшов помилкових висновків, що призвело до прийняття незаконного рішення у справі.

У відзиві на касаційну скаргу Відділення просило залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, зазначаючи, зокрема, про те, що висновки, які викладені в постанові суду апеляційної інстанції, ґрунтуються на повному, всебічному та об'єктивному дослідженні всіх доказів у справі.

Перевіривши на підставі встановлених судом попередньої інстанції обставин справи правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, заслухавши доповідь судді - доповідача та пояснення представника Відділення, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що:

- Рішенням АМК:

- визнано бездіяльність Управління у вигляді нездійснення контролю за якістю надання ПАТ "Управління механізації будівництва № 23" послуг з очищення тротуарів міста Полтава у зимовий період 2016 - 2017 років порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим статтею 17 та пунктом 7 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", що полягає у створенні умов для вчинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції ПАТ "Управління механізації будівництва № 23" (пункт 1);

- визнано бездіяльність Управління у вигляді нездійснення контролю за якістю надання ПАТ "Управління механізації будівництва № 23" послуг з очищення проїжджої частини доріг міста Полтава у зимовий період 2016 - 2017 років порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим статтею 17 та пунктом 7 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", що полягає у створенні умов для вчинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції ПАТ "Управління механізації будівництва № 23" (пункт 2);

- зобов'язано Управління здійснювати належний контроль щодо надання виконавцями послуг з утримання в належному санітарно-технічному стані об'єктів благоустрою, зелених насаджень, у тому числі, утримання вулично-дорожньої мережі міста Полтави (пункт 3);

- зобов'язано Управління вжити заходів щодо повернення до місцевого бюджету зайво профінансованих ПАТ "Управління механізації будівництва № 23" бюджетних коштів (пункт 4);

- Рішення АМК отримано Управлінням 23.03.2017;

- Рішення АМК Управлінням у судовому порядку не оскаржувалося;

- листом від 22.05.2017 № 01-06-01/12/931 Управління повідомило Відділення про те, що Управління у відповідності до норм чинного законодавства України та в межах наданих йому повноважень вживало, вживає та буде вживати всіх необхідних заходів щодо реалізації наданих Управлінню повноважень, в тому числі, і щодо контролю за наданням виконавцями, на умовах визначених укладеними між виконавцями та Управлінням договорами, послуг з утримання в належному санітарно-технічному стані об'єктів благоустрою, зелених насаджень, у тому числі, утримання вулично-дорожньої мережі міста Полтави. Що ж до виконання пункту 4 Рішення АМК, то Управління повідомило Відділення про те, що оплата на користь ПАТ "Управління механізації будівництва № 23" була проведена за фактично наданий обсяг послуг та на сьогоднішній день не встановлено відповідними уповноваженими на це органами фактів "зайво профінансованих" ПАТ "Управління механізації будівництва № 23" бюджетних коштів, а також не встановлено розмір "зайвого" фінансування, що унеможливлює вжиття відповідних заходів;

- як зазначив позивач, Управління не надало Відділенню жодних доказів на підтвердження виконання пунктів 3 та 4 резолютивної частини Рішення АМК.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для зобов'язання Управління виконати Рішення АМК.

Відповідно до приписів статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

За приписами частини першої статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

Згідно з частиною другою статті 56 наведеного Закону рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, фізичними чи юридичними особами подають, зокрема, позови до суду, в тому числі про зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Суд апеляційної інстанції, на відміну від місцевого господарського суду, встановивши, що Рішення АМК є чинним та обов'язковим до виконання, проте Управлінням не виконано; беручи до уваги те, що інформація, викладена у листі відповідача від 22.05.2017 № 01-06-01/12/931, носить декларативний характер та не підтверджує фактичне виконання Управлінням Рішення АМК; Управлінням не надано доказів на підтвердження вчинення Управлінням функцій належного контролю щодо надання виконавцями послуг з утримання в належному санітарно-технічному стані об'єктів благоустрою, зелених насаджень, у т.ч. утримання вулично-дорожньої мережі міста Полтави, а також доказів на підтвердження вжиття Управлінням заходів з повернення до місцевого бюджету зайво профінансованих ПАТ "Управління механізації будівництва № 23" бюджетних коштів; врахувавши, що Рішення АМК підлягає виконанню без безпосереднього втручання суду у здійснення органом місцевого самоврядування обов'язкових до вчинення дій, які одночасно належать до його компетенції у межах дискреційних повноважень, - дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Посилання Управління на те, що Рішення АМК не містить вказівок на конкретні дії, які відповідач повинен вчинити, при цьому вимога АМК носить рекомендаційний характер та не може бути реально виконаною, Касаційний господарський суд відхиляє, з огляду на те, що Рішення АМК по своїй суті не є рекомендацією, яка адресована органу місцевого самоврядування, а є актом, обов'язковим до виконання. Водночас ані приписами статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ані іншими нормами зазначеного Закону не передбачено повноважень органу Антимонопольного комітету України щодо надання вказівок відповідачу (зобов'язання відповідача) стосовно способів усунення допущених порушень. Відповідач, який допустив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, мав самостійно, у межах своїх повноважень, визначитися із способами контролю за наданням виконавцями послуг з утримання в належному санітарно-технічному стані об'єктів благоустрою, зелених насаджень, у т.ч. утримання вулично-дорожньої мережі міста Полтави, а також з конкретними заходами щодо повернення до місцевого бюджету зайво профінансованих ПАТ "Управління механізації будівництва № 23" бюджетних коштів, а докази на підтвердження фактично вжитих заходів надати Відділенню, чого здійснено не було.

Доводи, які викладені у відзиві Відділення на касаційну скаргу, ґрунтуються на обставинах, встановлених у розгляді справи судом попередньої інстанції та відповідають нормам матеріального права.

Відповідно до статті 300 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із статтею 309 ГПК України у відповідній редакції суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги Управління без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції - без змін як такої, що ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін судовий акт попередньої інстанції, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 у справі № 917/1459/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко