ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" липня 2018 р. Cправа № 902/285/18

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут»

(пров. К. Широцького, буд. 24, м. Вінниця, 21012)

до Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області" (1-й пров. Ботанічний, буд. 38, м. Вінниця, 21010)

про стягнення 65 878,75 грн.

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 007Др-19-1217 від 19.12.2017р;

відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю № 45 від03.07.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» звернулось до суду з позовом про стягнення з Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області» 65 878,75 грн., з яких: 62 096,26 грн. - основний борг, 2 984,93 грн. - пеня, 263,00 грн. - три відсотки річних та 534,56 грн. - збитки від інфляції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 114108КЕСРАВ028 від 27.02.2018р в частині проведення розрахунків за поставлений природний газ.

Ухвалою суду від 06.06.2018р за вказаним позовом відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04.07.2018р.

На визначену судом дату з'явились представники сторін. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги визнав, про що подав заяву від 04.07.2018р.

При визнанні відповідачем позову суд зважає на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 191 цього Кодексу.

Згідно з ст. 191 Господарського процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У судовому засіданні 04.07.2018 р. прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

27.02.2018р між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (позивач, за договором Постачальник) та Державною установою «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області" (відповідач, за договором Споживач) укладено договір № 114108КЕСРАВ028 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів. (надалі Договір)

Відповідно до предмету Договору Постачальник зобовязався передати у власність Споживача у 2018 році природний газ, а Споживач зобовязався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Пунктом 3.1. Договору сторони погодили, що розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між Постачальником та Споживачем.

Пунктом 3.2. Договору визначено, що ціна з урахуванням тарифу на транспортування природного газу магістральними трубопроводами становить 10 757,52 грн. за 1 000 куб.м газу.

За змістом п. 4.2. Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку:

4.2.1. 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

4.2.2. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в пятиденний строк після збільшення цього обсягу.

4.2.3. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

На виконання укладеного Договору відповідачу в лютому та березні 2018 року було поставлено природний газ в кількості 17 453 куб.м., а саме:

- в лютому 12 000 куб.м. (акт приймання-передачі природного газу № ЗВІ00006004 від 27.02.2018р);

- в березні 5 453 куб.м. (акт приймання-передачі природного газу № ЗВІ00009741 від 31.03.2018р).

Виходячи з положень п. 3.2. Договору, загальна вартість природного газу отриманого відповідачем складає 187 750,99 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем було проведено оплату поставленого природного газу в сумі 72 600,00 грн. Окрім того, станом на 01.01.2018р за відповідачем рахувалась попередня оплата в розмірі 53 054,73 грн, яка на підставі листа останнього № 33/22-30 від 18.04.2018р, була зарахована позивачем в рахунок оплати спожитого природного газу у 2018 році.

Таким чином, станом на день розгляду справи заборгованість відповідача складає 62 096,26 грн., що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків та визнається відповідачем в заяві від 04.07.2018р.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, між сторонами 27.02.2018р укладено Договір № 114108КЕСРАВ028 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні положення викладені у ст. 193 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи наведені вище приписи законодавства щодо умов поставки природного газу та порядок проведення розрахунків за нього, позивачем правмірно заявлено до стягнення 62 096,26 грн. боргу за природний газ.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем заявлено до стягнення 2 984,93 грн. пені, 263,00 грн. 3% річних та 534,56 грн. інфляційних втрат.

Розглядаючи зазначені вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Пунктом 6.2.1. Договору передбачена відповідальність Споживача за порушення строків оплати у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені, відсотків річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

Перевіривши за допомогою системи «ЛІГА ЗАКОН» правильність проведених позивачем розрахунків пені, відсотків та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про їх арифметичну правильність, відповідність вимогам умовам Договору. Відтак, дані вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи обставини справи та наявні матеріали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються 1762,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити .

2. Стягнути з Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області» (1-й пров. Ботанічний, буд. 38, м. Вінниця, 21010, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (пров. К. Широцького, буд. 24, м. Вінниця, 21012, ) 62 096 (шістдесят дві тисячі девяносто шість) грн 26 коп. основного боргу; 2 984 (дві тисячі девятсот вісімдесят чотири) грн. 93 коп. - пені; 263 (двісті шістдесят три) грн. 00 коп. три відсотки річних; 534 (пятсот тридцять чотири) грн 56 коп. інфляційних та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн 00 коп. - витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 05.07.2018р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (пров. К. Широцького, буд. 24, м. Вінниця, 21012)

3 - відповідачу (1-й пров. Ботанічний, буд. 38, м. Вінниця, 21010)