ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

10.07.2018м. ХарківСправа № 922/377/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 2007810,85 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Коваль Г.Ю. (довіреність №08-21/443/2-18 від 08.02.2018 р.);

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (позивач) звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у розмірі 2007810,85 грн.

Позовні вимоги вмотивовано відсутністю у відповідача реєстрації речових прав на земельну ділянку загальною площею 0,3054 га по АДРЕСА_1, на якій розміщено зареєстровані за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу №9089 від 24.11.2006р. нежитлові будівлі літ. "А-3" площею 756,2 кв.м., літ. "С-1" площею 13,6 кв.м., літ. "Е-1" площею 6,7 кв.м., літ. "Д-1" площею 13,1 кв.м., літ. "В-1" площею 38,4 кв.м., літ. "Б-2" площею 80,5 кв.м., літ. "Р-1" площею 4,0 кв.м.; користуванням відповідачем земельною ділянкою для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель в період з 01.11.2016р. по 31.01.2018р. без оплати; збереженням відповідачем коштів через несплату орендної плати за користування земельною ділянкою за відсутністю укладеного з позивачем договору, чим фактично відповідачем збільшено вартість власного майна, а позивачем втрачається належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається безпідставне збереження коштів відповідачем у розмірі орендної плати за рахунок позивача (недоодержані грошові кошти у розмірі орендної плати за землю). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на норми ст. 206 Земельного кодексу України, ст. 14 (п.п. 14.1.125, 14.1.136, 14.1.72), ст. 288.5 Податкового кодексу України, ст. ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (арк. 96-99) просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Вважає, що даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, оскільки нежитлові будівлі придбано ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 24.11.2006р., як громадянином, а не фізичною особою-підприємцем. Рішенням 21 сесії Харківської міської ради від 6 скликання "Про надання дозволу на розробку проектів відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" 19.12.2012р. №961/12 дозвіл на розробку проектів відведення земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд по АДРЕСА_2 надано ОСОБА_1, як громадянину, а не фізичній особі - підприємцю (арк. 49-52). Згідно договору найму (оренди) від 14.06.2016р. ОСОБА_1 надає спірну земельну ділянку в оренду, як громадянин, а не як фізична особа-підприємець (арк. 100). Відповідач також стверджував, що він не використовує спірну земельну ділянку в комерційних цілях.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.02.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.03.2018р. об 11:00 год. Встановлено відповідачу строк на подання до суду відзиву на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 15.03.2018р. було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України на 24.04.2018р. об 11:00 год. та встановлено відповідачу строк на подання до суду відзиву на позовну заяву.

16.03.2018 року до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів (вх. №7150), які долучено до матеріалів справи.

24.04.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №10635), який долучено до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 24.04.2018р. було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України на 10.05.2018р. о 12:30 год. та встановлено позивачу строк на подання до суду відповіді на відзив.

07.05.2018 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №12248), яку долучено до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 15.05.2018р. було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України на 17.05.2018р. о 12:40 год.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.05.2018р. провадження у справі № 922/377/18 було зупинено до закінчення перегляду судового рішення у справі № 922/3204/17 у подібних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018р. касаційну скаргу Харківської міської ради залишено без задоволення. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.03.2018р. у справі № 922/3204/17 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.07.2018р. провадження у справі № 922/377/18 поновлено, продовжено провадження у справі із стадії підготовчого провадження та призначено підготовче засідання на 10.07.2018 р. о 14:30 год.

Представник позивача у підготовчому засіданні 10.07.2018р. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю. Вважає, що даний спір підвідомчий господарському суду.

Відповідач в підготовче засідання 10.07.2018р. не з'явився, про час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань до суду не надав.

З урахуванням вказаного, суд вважає що неявка відповідача не перешкоджає проведенню даного підготовчого засідання за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 06.02.2018р. № 113057818 право власності на нежитлові будівлі літ. "А-3" площею 756,2 кв.м., літ. "С-1" площею 13,6 кв.м., літ. "Е-1" площею 6,7 кв.м., літ. "Д-1" площею 13,1 кв.м., літ. "В-1" площею 38,4 кв.м., літ. "Б-2" площею 80,5 ка.м., літ. "Р-1" площею 4,0 кв.м. по АДРЕСА_1 з 29.11.2006р. зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2006р. № 9089.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 15.05.2017р. № 264/116-17 та листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 25.05.2017р. № 3288/0/225-17 речові права відповідача на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не зареєстровані.

Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка загальною площею 0,3054 га по АДРЕСА_1 перебуває у власності територіальної громади міста Харкова.

Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 06.02.2018р. здійснено обстеження земельної ділянки площею 0,3054 га по АДРЕСА_1, за результатами якого складено Акт обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки (арк. 26), яким встановлено, що ФОП ОСОБА_1 використовує земельну ділянку площею 0,3054 га по АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. "А-3" площею 756,2 кв.м., літ. "С-1" площею. 13,6 кв.м., літ. "Е-1" площею 6,7 кв.м., літ. "Д-1" площею 13,1 кв.м., літ. "В-1" площею 38,4 кв.м., літ. "Б-2" площею 80,5 кв.м., літ. "Р-1" площею 4,0 кв.м., право власності на які зареєстровано за відповідачем.

Межі земельних ділянок визначені відповідно до зовнішніх меж будівлі.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач у період з 01.02.2015р. по 31.01.2018р. використовує земельну ділянку загальною площею 0,3054 га по АДРЕСА_1 без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України та у період з 01.02.2015. по 31.01.2018р. не сплачував плату за користування зазначеною земельною ділянкою у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг у себе майно - грошові кошти.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів до господарського суду.

За змістом ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно зі статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Отже, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає положенням ст. 4 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як вбачається із наданого позивачем рішення 21 сесії Харківської міської ради від 6 скликання "Про надання дозволу на розробку проектів відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" 19.12.2012р. №961/12 дозвіл на розробку проектів відведення земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд по АДРЕСА_2 надано ОСОБА_1, як громадянину, а не фізичній особі - підприємцю (арк. 49-52).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 06.02.2018р. № 113057818 право власності на нежитлові будівлі літ. "А-3" площею 756,2 кв.м., літ. "С-1" площею 13,6 кв.м., літ. "Е-1" площею 6,7 кв.м., літ. "Д-1" площею 13,1 кв.м., літ. "В-1" площею 38,4 кв.м., літ. "Б-2" площею 80,5 ка.м., літ."Р-1" площею 4,0 кв.м. по АДРЕСА_1 з 29.11.2006р. зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2006р. № 9089.

В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження факту використання спірної земельної ділянки відповідачем в комерційних цілях.

Вищевикладене дає підстави суду дійти висновку, що спірні правовідносини виникли між Харківською міською радою та ОСОБА_1, як фізичною особою.

Частиною другою статті 2 ЗК України визначено, що суб'єктами земельних відносин є: громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Відповідно до статті 80 ЗК України суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Цивільний процесуальний кодекс України встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних і земельних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Відповідно до статей 319 та 320 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, у тому числі для здійснення підприємницької діяльності. Здавання в оренду власного нерухомого майна нежитлового призначення може здійснюватися фізичними особами як у межах підприємницької діяльності, так і поза нею. Відтак, фізична особа може користуватися земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт нерухомості нежитлового призначення, з різними цілями - як пов'язаними зі здійсненням нею господарської діяльності, так і ні. Користування такою земельною ділянкою не свідчить про господарський характер відносин. Відповідний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018р. у справі № 306/2004/15-ц.

Для встановлення факту користування земельною ділянкою з метою здійснення господарської чи підприємницької діяльності позивач має довести суду факт здійснення фізичною особа-підприємцем певної господарської діяльності на цій земельній ділянці (виготовлення і реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг з метою отримання прибутку).

Позивач стверджує, що земельна ділянка використовується відповідачем у комерційних цілях як фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 29.08.2005р. За відповідачем зареєстровані наступні види діяльності: Код КВЕД 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи: Код КВЕД 43.31 Штукатурні роботи; Код КВЕД 43.32 Установлення столярних виробів; Код КВЕД 46.47 Оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям; Код КВЕД 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; Код КВЕД 47.64 Роздрібна торгівля спортивним інвентарем у спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 52.10 Складське господарство; Код КВЕД 59.11 Виробництво кіно- та відеофільмів, телевізійних програм; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; Код КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права (основний); Код КВЕД 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування (арк. 13).

Судом встановлено, що на підставі договору найму (оренди) від 14.06.2016р. ОСОБА_1 надає спірну земельну ділянку в оренду, як громадянин, а не як фізична особа-підприємець (арк. 100).

Як встановлено судом, належних доказів використання відповідачем спірної земельної ділянки в комерційних цілях позивачем до справи не надано.

Проте, відповідач набув у спірних правовідносинах цивільних прав на користування земельною ділянкою, без якої існування будівлі та її використання є неможливим, як фізична особа - суб'єкт земельних відносин.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Дана правова позиція суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018р. у справі №922/3204/17.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, позивач може звернутись до суду з клопотанням про повернення йому судового збору на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 16, 319, 320 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 80 Земельного кодексу України, ст. ст. 4, 45, 55, 185, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №922/377/18.

Роз'яснити позивачу що розгляд даного спору віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Харківського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали у порядку, встановленому ГПК України.

Повний текст ухвали складено 10.07.2018р.

Суддя В.В. Рильова