ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018м. ДніпроСправа № 904/1787/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Левицької К.Ю.

за позовом Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", м. Покров, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Вітлюс", м. Дніпро

про стягнення штрафних санкцій в сумі 243 600, 00 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 232 від 25.05.18 р. адвокат

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 137 від 27.04.18 р. ведучий юрисконсульт юридичного відділу

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність б/н від 12.01.18 р. представник

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 243 600, 00 грн., що складають суму штрафних санкцій за порушення строку поставки товару за додатком № 8 (специфікація) від 24.03.2017 р. до договору поставки № Т3580/05 від 27.12.2016 р.

За клопотанням позивача, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, про що вказано в ухвалі суду від 02.05.2018 р., в якій вирішено питання про відкриття провадження у даній справі та призначено до розгляду спору по суті на 22.05.2018 р.

Відповідач із заявленими вимогами не погоджується, вважаючи, що правові підстави для стягнення штрафних санкцій за порушення строків поставки товару відсутні, оскільки фактично, спірний товар був поставлений 19.07.2017 р., а 05.02.2018 р. відповідачем було здійснено заміну поставленого неякісного товару.

Таким чином, на думку відповідача, п.11.2 договору, на який посилається позивач обґрунтовуючи позовні вимоги щодо несвоєчасності поставленого товару, не має застосовуватися до правовідносин, які склалися між сторонами з приводу заміни неякісного товару, бо вони врегульовані п.5.4., п.5.5 договору.

За усним клопотанням позивача, розгляд справи відкладено до 29.05.2018 р. для можливості надання відповіді на відзив.

У наданій позивачем відповіді на відзив, яка надійшла до суду електронною поштою 25.05.2018 р., останній із запереченнями викладеними у відзиві не погоджується, посилаючись на те, що товар, який був поставлений 19.07.2017 р. повернений відповідачеві у звязку з тим, що він був поставлений невідповідної якості, тобто, є не прийнятим.

Належної якості товар було поставлено лише 05.02.2018 р. за видатковою накладною № 63.

Ухвалою від 29.05.2018 р., розгляд справи відкладено до 19.06.2018 р. для надання можливості ознайомлення із відповіддю на відзив.

15.06.2018 р. відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, де останній, фактично підтримує свої заперечення викладені у відзиві на позов, наполягаючи на тому, що товар поставлено 19.07.2017 р.

Крім того, відповідач зазначає про те, що п.11.2 договору, на який посилається позивач обґрунтовуючи позовні вимоги є загальною нормою договору, яка регулює певний рід правовідносин.

На думку відповідача, у договорі є ще й спеціальна норма, яка регулює відповідальність постачальника за порушення строків заміни товару.

Таким чином, ТОВ "ВКФ Вітлюс" вважає, що позивач помилково визначив у своїй позовній заяві правові підстави позовних вимог, не обґрунтував належним чином свої вимоги та не надав відповідних доказів, а тому, на його думку, підстави для задоволення позову відсутні.

Позивачем надані пояснення на заперечення на відповідь, де останній вказує на те, що відповідач на власний розсуд встановлює той факт, який саме пункт договору є загальною нормою права, а який спеціальною.

Крім того, позивач пояснює, що у період між 24.06.2017 р. та 04.02.2018 р. між сторонами не здійснювалися господарські операції в розумінні ч.1.статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки товар, який відповідач 19.07.2017 р. доставив на склад АТ "Покровський ГЗК", останнім не прийнятий, у зв'язку із виявленою його невідповідністю за якістю та за накладною № 122 від 01.09.2017 р. повернутий відповідачу.

Таким чином, позивач вважає, що ним абсолютно обґрунтовано використане право, передбачене п.11.2. договору № Т3580/05.

19.06.2018 р. відповідач надав додатково письмові пояснення, в яких зазначає про те, що позивач помилково вважає, що вказані ним події у період з 24.06.2017 р. по 04.02.2018 р. не є господарськими операціями та не підтверджує свої доводи доказами, а також вкотре наполягає на тому, що правовідносини, які склалися між сторонами є правовідносинами з приводу поставки неякісного товару.

Ухвалою від 19.06.2018 р. розгляд справи відкладено до 25.06.2018 р., в якій також вирішено питання про заміну позивача його правонаступником.

25.06.2018 р. позивач також надав письмові пояснення, де в свою чергу, наполягає на тому, що фактично поставка товару була здійснена 05.02.2018 р., що підтверджується видатковою накладною № 63.

Всі події, які здійснювалися до 05.02.2018 р. не є господарськими операціями, оскільки чинне законодавство України встановлює, що фактом підтвердження господарської операції є підписання видаткової накладної, а не акту, оформленого за Інструкцією П-7.

25.06.2018 року у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст.240 Господарського процесуального кодексу України.).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2016 року товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Вітлюс", як Постачальником (відповідач у даній справі) та публічним акціонерним товариством "Орджонікідзевський ГЗК", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", як Покупцем (позивач у даній справі) укладено договір поставки № Т3580/05.

Відповідно до п.1.1. вказаного вище договору Постачальник зобовязався передати у власність Покупцеві товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД за державним класифікатором продукції та послуг вказуються в Специфікаціях до договору, які є його невідємною частиною, а останній зобовязався прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 3.1. договору, Постачальник зобовязується поставити Покупцеві товар на умовах та у спосіб, визначений у Специфікаціях (Додатках) до цього договору. Умови поставки визначаються згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010.

Пунктом 3.3 договору, сторони узгодили, що разом з товаром постачальник зобов'язаний надати покупцю наступні оригінали документів оформлених на державній мові та відповідно до вимог п. 2.4 Положення про документальні забезпечення записів у бухгалтерському обігу, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.95: рахунок (рахунок - фактура) (оригінал на державній мові); видаткова накладна на відпуск товару (оригінал на державній мові); акт приймання-передачі товару (згідно додатку 2 договору); залізнична накладна (оригінал), за умови поставки залізничним транспортом або товарно-транспортну накладна (оригінал), за умови поставки вантажним автотранспортом, оформлено відповідно до чинних нормативних документів України; сертифікати якості виробників товару, а також інші документи згідно з п. 2.3 договору (оригінали або належним чином завірені копії); копії сертифікату походження товару СТІ на мові країни-виробника, завірену печатку постачальника (у разі необхідності); у разі, якщо товар підлягає сертифікації - сертифікат походження і відповідності по системі сертифікації УкрСЕПРО, гігієнічний, екологічний сертифікат, а також інші сертифікати згідно чинного законодавства України (оригінал або належним чином завірені копії); документи, надання яких обумовлено в специфікаціях (додатку) до договору.

Якщо зазначені у п.3.3. договору документи складені з порушенням вимог чинного законодавства для складання таких документів, якщо найменування та/або якісні та кількісні характеристики товару зазначені в таких документах не відповідають найменуванню та/або кількісним характеристикам поставленого товару, Покупець вправі відмовитися від прийняття товару без надання пояснень (п.3.5. договору).

Відповідно до п.3.6. договору, зобовязання Постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними в момент підписання Покупцем акту приймання-передачі товару.

Відповідно до п.4.1 договору загальна вартість товару становить суму партії товару по всіх специфікаціях до цього договору.

Пунктом 4.2 договору, сторонами встановлено, що ціна кожного найменування товару, його марка, вид, сорт, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару вказується в специфікації до нього.

24.03.2017 р. сторони підписали Специфікацію до договору № Т3580/05 від 27.12.2016 р. (Додаток № 8), згідно якої домовились про поставку товару шин М-7539.00 в кількості 20 шт. за ціною 10 000,00 грн. за одиницю, що в загальні сумі складає 240 000,00 грн.

Пунктом 2 Специфікації сторони визначили умови поставки, а саме: DDP, склад ПАТ "ОГЗК", м. Покров (м. Орджонікідзе) згідно з Правилами Інкотермс.

У п.5 Специфікації сторони узгодили строк поставки товару, яка повинна бути здійснена Постачальником на протязі 30 календарних днів з дати відкриття акредитиву.

Як вбачається із матеріалів справи, акредитив № 600U/UAN/5553 було відкрито 24.05.2017 р. (а.с. 16-17), а отже, товар мав бути переданий позивачу до 23.06.2017 року включно.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на неналежне виконання умов договору в частині поставки товару, оскільки фактично остання відповідачем здійснена лише 05.02.2018 р.

За несвоєчасну поставку товару позивачем нараховані передбачені умовами договору штрафні санкції, що і стало причиною звернення з даним позовом до суду.

Позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості, тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За змістом статті 663 Цивільного кодексу України, Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, 19.07.2017 р. за видатковою накладною № 390 відповідач здійснив поставку товару на адресу позивача (а.с. 30).

Зазначена вище накладна зі сторони позивача не підписана, оскільки при прийманні товару комісією Покупця (позивача) були виявлені невідповідності товару умовам договору № Т3580/05, про що 20.07.2017 р. складено акт № 1132 приймання ТМЦ (а.с. 94).

Пунктом 5.3. договору передбачено, що у разі виявлення Покупцем під час приймання товару невідповідності кількості та/або якості або асортименту чи будь-яким іншим умовам договору, то Покупець має право відмовитися від прийняття товару та розірвати договір або діяти в наступному порядку: Покупець письмово, в тому числі за допомогою факсимільного чи електронного зв'язку або листом з повідомленням про вручення сповіщає про це Постачальника і вказує термін, в який представник Постачальника повинен прибути на територію Покупця для посвідчення факту невідповідності товару умовам договору, шляхом підписання відповідного акту передбаченого вимогами Інструкції П-6/П-7.

Про факт невідповідності поставленого товару умовам договору, відповідача повідомлено листом № 2180/05 від 20.07.2017 р., що не заперечується останнім.

08.08.2017 р. комісією ПАТ "Покровський ГЗК" (правонаступником якого є АТ "Покровський ГЗК") за участю представника ТОВ ВКФ "Вітлюс" (Постачальника) складено акт № 39 про приймання продукції виробничо-технічного призначення по якості, яким встановлено факт поставки відповідачем 19.07.2017 р. товару неналежної якості.

Скориставшись правом, передбаченим п.3.5. договору, позивач відмовився від прийняття товару, у зв'язку з чим останній 01.09.2017 р. за видатковою накладною № 122 повернений відповідачу (а.с.33).

Пунктом 5.4. договору передбачено, що у разі невідповідності кількості, якості товару, асортименту та інших характеристик поставленого товару умовам договору сторони складають та підписують відповідний акт. У разі невідповідності якості, асортименту та інших характеристик поставленого товару умовам договору, Постачальник зобов'язується замінити неякісний, невідповідний асортименту та іншим характеристикам товар, на якісний, відповідного асортименту та іншим характеристикам протягом 20-ти календарних днів з дати підписання відповідного акту.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи товар, передбачений умовами спірного договору та Специфікацією до нього відповідачем на адресу позивача поставлено 05.02.2018 р., що підтверджується видатковою накладною № 63 (а.с. 18).

Тобто, вказане вище свідчить про порушення відповідачем умов договору № Т3580/05, щодо строків поставки товару, визначених в ньому.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК).

Видами забезпечення виконання зобов'язання за змістом положень частини першої статті 546 Цивільного кодексу України є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов'язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений статтею 627 Цивільного кодексу України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов'язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

За змістом положень частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У пункті 11.2 договору, за порушення строків поставки товару, сторони передбачили відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 0,5% від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення, а у разі продовження прострочення понад 10 календарних днів покупець має право додатково стягнути з постачальника штраф в розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) товару.

Тобто розмір договірної штрафної санкції обраховано у відсотковому розмірі (0,5%) за кожен день прострочення, що за визначенням статті 549 Цивільного кодексу України відповідає поняттю "пеня".

Крім того, слід зазначити, що для договірної практики та практики правозастосування, сама лише назва тієї чи іншої санкції, вжита в тексті договору, практичного значення не має. У такому випадку слід виходити з мети встановлення у законі відповідальності за порушення зобов'язання у вигляді штрафної санкції - забезпечення належного виконання зобов'язання.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного суду України, яка викладена у постанові від 08.02.2017 р. у справі № 910/29752/15.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення пені за період прострочення з 24.06.2017 р. по 23.12.17р. в сумі 219 600 грн. підлягають задоволенню.

Як встановлено при розгляді даної справи, прострочення щодо поставки товару мало місце більше ніж 30 днів, у зв"язку з чим позивачем правомірно нараховано штраф в сумі 24 000,00 грн., який і підлягає до стягнення.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві з посиланням на те, що поставка товару фактично була здійснена 19.07.2017 р. до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 675 Цивільного кодексу України встановлено, що товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Якість товарів, які поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів (ч. 1 ст. 268 Господарського кодексу України).

Отже, поставка товару неналежної якості, яка була здійснена відповідачем 19.07.2017 р., не може розглядатися, як належне виконання зобов'язання за договором.

Тобто, фактична поставка товару була здійснена лише 05.02.2018 р.

Доказів, які б спростовували вказані вище обставини, відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем надано не було.

Керуючись статтями 526, 549, 610-612, 712 Цивільного кодексу України, статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Вітлюс" (49107, м. Дніпро, вул. Шинна, 27, ) на користь акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" (53 300, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Центральна, 11, ) 243 600 грн. (двісті сорок три тисячі шістсот гривень), що складають суму штрафних санкцій, 3654,00 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду, у порядку статті 256 Господарського процесуального кодексу України, протягом 20 днів.

Повний текст рішення складено 02.07.2018

Суддя ОСОБА_4