ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2018 р. Справа № 917/158/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Пелипенко Н.М.

за участю секретаря судового засідання Кохан Ю.В.

за участю:

представника стягувача - не зявився

представника боржника - не зявився

представника ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (вх. № 899 П/3)

на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.04.2018 по справі № 917/158/17 (суддя О.С. Семчук; повний текст ухвали складено 24.04.2018), прийняту за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро», Київська обл., місто Обухів (вх. № 128 від 12.03.2018) на бездіяльність Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 при виконанні наказу Господарського суду Полтавської області від 22.05.2017 по справі № 917/158/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро», Київська область, місто Обухів

до Селянського (фермерського) господарства «Доля», с. Бобрівник, Зіньківський район, Полтавська область

про стягнення 9277193,70 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

12.03.2018 до Господарського суду Полтавської області надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» на бездіяльність Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 при виконанні наказу Господарського суду Полтавської області від 22.05.2017. по справі № 917/158/17 (вх. № 128).

22.03.2018 від ТОВ «Спектр-Агро» надійшла уточнена скарга на бездіяльність Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 при виконанні наказу Господарського суду Полтавської області від 22.05.2017 по справі № 917/158/17 (вх. № 3048).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.04.2018 по справі № 917/158/17 задоволено частково скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» на бездіяльність Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 при виконанні наказу Господарського суду Полтавської області від 22.05.2017 по справі № 917/158/17. Вирішено визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 щодо неналежного здійснення перевірки майнового стану боржника (не витребування копії балансу (фінансового звіту) боржника), з метою виявлення, в тому числі рухомого майна боржника, для подальшого його опису та щодо невнесення до Автоматизованої системи виконавчого провадження вхідної та вихідної кореспонденції, яка стосується виконавчого провадження № 54053846. Зобов'язано старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1:

- з метою здійснення перевірки майнового стану боржника та встановлення належного боржнику майна (в тому числі рухомого) витребувати у боржника чи у відповідних державних органах баланс (фінансовий звіт) боржника;

- при виявленні майна, провести його опис (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»);

- внести до Автоматизованої системи виконавчого провадження всі документи, які стосуються виконавчого провадження № 54053846 (вхідну та вихідну кореспонденцію, яка не була внесена до Автоматизованої системи виконавчого провадження раніше). В іншій частині скарги відмовлено.

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області частково не погодившись із даною ухвалою суду першої інстанції, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.04.2018 в частині задоволених вимог скарги стягувача скасувати та прийняти в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги. Підставою для оскарження ухвали суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги державна виконавча служба посилається на те, що витребування балансу (фінансового звіту) боржника у виконавчому провадженні не є обовязком державного виконавця, оскільки вчинення даної виконавчої дії обумовлюється специфікою того чи іншого виконавчого провадження і доцільність витребування такого балансу вирішується в кожному конкретному випадку. З огляду на те, що державним виконавцем були здійснені дії, спрямовані на виявлення рухомого та нерухомого майна боржника, що підтверджується направленими запитами і наданими відповідями щодо відсутності відомостей про права власності на нерухоме майно в реєстрі, скаржник вважає, що в даному випадку витребування фінансового звіту боржника є недоцільним, оскільки інформація щодо наявного чи відсутнього майна боржника міститься у зазначених відповідях.

Крім того, заперечуючи обґрунтованість висновків суду першої інстанції Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у своїй апеляційній скарзі зазначив, що на даний час в інформаційній довідці міститься інформація про винесені постанови державного виконавця та відомості про відкриті банківські рахунки боржника, а тому бездіяльність державного виконавця не підтверджується жодними доказами.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 917/158/17 за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.04.2018 та призначено справу до розгляду на 26.06.2018 об 11:00 год. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» та Селянському (фермерському) господарству «Доля» строк для подання відзивів на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України до 25 червня 2018 року включно.

13.06.2018 до суду від ТОВ «Спектр-Агро» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 4504), в якому стягувач просить апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області залишити без задоволення, як необґрунтовану та безпідставну, а ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.04.2018 у даній справі залишити без змін, посилаючись на те, що на даний час наказ № 917/158/17 від 22.05.2017 не виконаний, а відповідно до офіційних відомостей, котрі містяться на офіційному веб-сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень, своєчасних, належних, допустимих та обєктивних виконавчих дій державним виконавцем не вчинялось.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.06.2018 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро», Київська область, місто Обухів про участь представника у судовому засіданні 26.06.2018 об 11:00 год. в режимі відеоконференції у справі № 917/158/17, забезпечення проведення якої доручено Окружному адміністративному суду міста Києва (01051, м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8, корпус 1).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 задоволено клопотання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про участь його представника у судовому засіданні 26.06.2018 об 11:00 год. в режимі відеоконференції у справі № 917/158/17, проведення якої доручено Київському районному суду міста Полтави (36034 м.Полтава, пров. Хорольський 6).

Боржник в судове засідання 26.06.2018 не зявився. Відзиву на апеляційну скаргу державного виконавця не надав. Матеріали справи містять докази вручення йому копії ухвали про призначення справи до розгляду.

Разом із цим, під час проведення судового засідання 26.06.2018 в системі відеоконференцзв'язку, яка проводилася за допомогою системи «Програмний комплекс TrueConf» по справі № 917/158/17, виникали різноманітні помилки, та некоректна робота системи «Програмний комплекс «TrueConf», які призвели до неможливості продовжити судове засідання у режимі відеоконференції. Вказані обставини підтверджуються відповідним актом № 12-42/ від 26.06.2018 про несправність (неналежне функціонування) системи відеоконференцзв"язку, який долучено до справи.

Враховуючи те, що законодавчо встановлений строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду обмежено тридцятиденним терміном, який спливає 05.07.2018, зважаючи на технічні проблеми, що призвели до неможливості проведення судового засідання, ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 розгляд справи відкладено на 05.07.2018 об 11:30 год. Явку представників учасників даного судового провадження визнано необовязковою.

02.07.2018 від уповноваженого представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника стягувача (вх. № 4970).

Згідно частини третьої статті 196 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи те, що неявка стягувача, боржника та державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 342 ГПК України), а надання письмового відзиву на скаргу є правом, а не обов'язком учасника процесу, колегія суддів вважає, що неявка стягувача, боржника та державного виконавця в судове засідання 05.07.2018 не перешкоджає розгляду скарги за наявними у справі матеріалами.

Статтями 269, 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, 29.03.2017 Господарським судом Полтавської області у справі № 917/158/17 ухвалено рішення, згідно з яким з Селянського (фермерського) господарства «Доля» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» стягнуто 6728093,28 грн. основного боргу, 6892,26 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 473489,68 грн. пені, 473856,33 грн. 28% річних, 1387618,66 грн. штрафу, 182218,96 грн. індексу інфляції та 138782,54 грн. судового збору.

22.05.2017 на виконання даного рішення Господарським судом Полтавської області видано відповідний наказ.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 рішення Господарського суду Полтавської області від 29.03.2017 у справі № 917/158/17 залишено без змін.

01.06.2017 Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за заявою стягувача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу від 22.05.2017 у справі № 917/158/17.

Постановою від 10.08.2017 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області повернув наказ № 917/158/17 від 22.05.2017 до суду, що його видав, припинивши чинність арешту майна боржника та скасувавши інші заходи примусового виконання рішення.

Підставою для повернення наказу стало те, що ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.07.2017 по справі № 917/158/17 відповідачу - СФГ «Доля» відновлено пропущений строк подання апеляційної скарги, тому державний виконавець зазначив, що наказ № 917/158/17 виданий на виконання рішення суду, яке не набрало законної сили.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 25.09.2017 скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 10.08.2017 про повернення наказу Господарського суду Полтавської області № 917/158/17 від 22.05.2017 до суду, який його видав. Крім того, вказаною ухвалою зобовязано Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відновити виконавче провадження № 54053846 щодо примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області № 917/158/17, виданого 22.05.2017.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 ухвалу Господарського суду Полтавської області від 25.09.2017 у справі № 917/158/17 залишено без змін.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно частин другої та третьої статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За приписами статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

06.11.2017 державним виконавцем винесена постанова про відновлення вчинення виконавчих дій на підставі ухвали Господарського суду Полтавської області № 917/158/17 від 25.09.2017, якою було скасовано постанову державного виконавця від 10.08.2017 про повернення виконавчого документа до суду, який його видав.

22.06.2017 державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Відповідно до пункту 11 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 N 2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за N 1302/29432 запит виконавця є письмовим документом, який є обовязковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень.

Державна виконавча служба зазначає, що з метою перевірки майнового стану боржника та виявлення рухомого та нерухомого майна державним виконавцем були направлені наступні запити до державних органів.

27.12.2017 було направлено запит до відділу статистики у Полтавській області, яким було зобовязано повідомити про те, чи надавалася статична інформація боржником за відповідними формами та, що в ній відображено.

27.12.2017 державним виконавцем направлявся запит до Тарасівської сільської ради, яким зобовязано повідомити про наявності договорів оренди земельних ділянок щодо боржника. Зокрема, з метою виявлення рухомого майна державним виконавцем направлялися такі запити:

- запит до ДП «Держреєстри України», яким було зобовязано надати інформацію з Реєстру складських документів сільськогосподарської техніки про наявність сільськогосподарської продукції та/або техніки, яка зареєстрована за боржником;

- запит до Управління Держпраці у Полтавській області, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Територіального сервісного центру МВС України у Полтавській області, яким зобовязано надати вичерпну інформацію про наявність будь-якого майна, зареєстрованого за боржником;

- запит до ДП «Головний інформаційно-обчислювальний центр Укрзалізниці», яким зобовязано надати вичерпну інформацію стосовно наявності або відсутності боржника серед власників на залізничний транспорт, а саме: контейнери, електровози, тепловози, моторвагонного рухомого складу - вагони всіх видів, локомотивів, монорейкового транспорту;

- запит до Державної авіаційної служби України, яким зобовязано надати інформацію стосовно зареєстрованого майна відповідно до Державного реєстру цивільних повітряних суден України за боржником;

- запит до Управління Держгірпромнагляду у Полтавській області щодо надання інформації стосовна зареєстрованої великотоннажних та іншої технологічних транспортних засобів.

Крім того, державна виконавча служба вказує на те, що в межах даного виконавчого провадження також направлялися запити до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ДП «Держреєстри України» (щодо інформації про наявність або відсутність у базі даних «ЗЕРНО» даних про здане боржником зерно), Департаменту агропромислового розвитку у Полтавській області (щодо надання інформації стосовно зібраного врожаю 2016-2017 роках та проведення посівних робіт 2017-2018 років), відділу статистики у Полтавській області (щодо надання статичної інформації боржником за формами 4-сг, 29-сг, 37-сг, 24-сг, 37-сг, 21-заг за 2016, 2017 роки та що в ній відображено) та ін.

Відповідно до приписів статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Посилаючись на неповноту проведення виконавчих заходів у виконавчому провадженні при виконанні наказу господарського суду Полтавської області по справі № 917/158/17 від 22.05.2017, стягувач звернувся до Господарського суду Полтавської області зі скаргою, в якій просив суд визнати незаконною бездіяльність Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 та з метою виконання вказаного наказу просив суд:

- зобов'язати державного виконавця надіслати постанови про арешт грошових коштів боржника до банківських установ, де боржником відкрито рахунки;

- надіслати до банківських установи, де боржником відкрито рахунки, платіжні вимоги на примусове списання коштів;

- накласти арешт на грошові кошти, які перебувають у касі боржника;

- вжити заходів, щодо перевірки майнового стану боржника у порядку та строки встановлені ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»;

- винести постанову про арешт майна боржника; звернути стягнення на майно боржника (провести опис, арешт та реалізацію майна боржника);

- звернутися до суду із поданням про тимчасове обмеження керівника боржника у праві виїзду за кордон до виконання судового рішення;

- звернутися до органу доходів і зборів із запитом з метою отримання інформації про дебіторську заборгованість боржника;

- внести усі документи, які стосуються виконавчого провадження № 54053846 до Автоматизованої систем виконавчого провадження.

Положенням статті 343 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Розглядаючи скаргу стягувача, судом першої інстанції встановлено, що державним виконавцем хоча і вживались певні заходи примусового виконання рішення суду у даній справі, але ці заходи є недостатніми.

Так, судом першої інстанції на підставі правової оцінки наданих державною виконавчою службою доказів зясовано, що останнім вживалися певні заходи щодо виконання рішення суду. Вказане підтверджується наявними у справі документами, а саме:

- копією відповіді Державної фіскальної служби України у форматі файлу-відповіді, щодо наявних у боржника рахунків, згідно якої за боржником зареєстровано відомості щодо рахунків у ПАТ «Мегабанк», AT «Укрексімбанк», ПАТ КБ «Приват Банк», а також у Держказначействі;

- листами з банківських установ, якими підтверджується накладення арешту на грошові кошти, які містяться на рахунках боржника, відкритих у ПАТ «Мегабанк», AT «Укрексімбанк», ПАТ КБ «Приват Банк»;

- копіями матеріалів виконавчого провадження, зокрема інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 17.04.2018, листами Управління держпраці у Полтавській області від 11.04.2018 та від 18.01.2018, ДП «Держреєстри України» від 03.04.2018 та від 15.01.2018, ГУДФСУ у Полтавській області від 02.04.2018, Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.03.2018, Укртрансбезпеки від 14.02.2017, Тарасівської сільської ради від 09.01.2018, Головного управління статистики у Полтавській області від 05.01.2018, а також запитами державного виконавця до реєструючих органів та установ, які свідчать про здійснення державним виконавцем певних заходів щодо виявлення майна боржника.

Також судом першої інстанції встановлено, що 22.06.2017 державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. При винесенні державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу до суду, вказаною постановою чинність арешту була припинена. Проте, оскільки постанову про повернення виконавчого документу до суду від 10.08.2017. було скасовано судом, арешт майна божника є чинним на даний час. Вказане підтверджується також наявною у матеріалах справи інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 17.04.2018 в якій міститься інформація щодо арешту на нерухоме майно, накладеного державним виконавцем 22.06.2017.

Відповідно до пункту 10 розділу VIII Інструкції опис та арешт майна (коштів) боржника проводиться після виявлення майна (коштів) боржника.

Згідно матеріалів виконавчого провадження судом першої інстанції встановлено, що станом на даний час, майна у боржника не виявлено (окрім коштів на рахунку у сумі 190,00 грн. в AT «Укрексімбанк»). Арешт на все майно боржника, як встановлено вище, накладено 22.06.2017 і не знято.

Поряд з цим, згідно частини пятої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Відповідно до пункту 2 розділу VIII Інструкції, у разі виконання рішень про стягнення коштів з юридичних осіб виконавець перевіряє також наявність майна боржника за даними балансу. Копію балансу виконавець може отримати безпосередньо у боржника або у відповідних державних органах.

Однак за результатами розгляду скарги стягувача суд першої інстанції дійшов висновку, що державним виконавцем вчинено не всі необхідні дії щодо виявлення майна боржника, з чим повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки в матеріалах справи відсутній баланс (фінансовий звіт) боржника, а також докази того, що державний виконавець звертався до боржника чи відповідних державних органів з метою отримання балансу.

В процесі апеляційного перегляду справи, з огляду на сукупність встановлених судом першої інстанції обставин, знайшли своє підтвердження доводи стягувача про те, що органом державної виконавчої служби не вчинено всіх передбачених законом дій, спрямованих на своєчасне, повне і неупереджене виконання судового рішення.

Так, відсутність доказів вчинення державним виконавцем необхідних дій для виявлення та розшуку майна, відомості про які можуть бути наведені у балансі боржника, свідчить про те, що державним виконавцем не в повній мірі дотримано вимоги частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», а саме з метою виявлення майна боржника не витребувано його баланс.

Із матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження відкрито 01.06.2017, але до цього часу державним виконавцем не було зроблено всіх передбачених законом дій щодо проведення перевірки майнового стану боржника, в тому числі за місцезнаходженням юридичної особи (відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем після проведення його опису).

Що стосується викладених в апеляційній скарзі доводів державної виконавчої служби про те, що витребування балансу (фінансового звіту) боржника у виконавчому провадженні не є обовязком державного виконавця і доцільність витребування такого балансу вирішується в кожному конкретному випадку, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями статей 129, 129-1 Конституції України, статей 18, 326 ГПК України, статей 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012 та практики Європейського суду з прав людини виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження має забезпечувати виконання основних засад судочинства - обов'язковості судового рішення, а також верховенства права.

При цьому, застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до його обов'язків, визначених частинами 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вжиття передбачених цим Законом заходів, неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє вищезазначені аргументи скаржника, адже вони ґрунтуються на неправильному розумінні ним повноважень та ролі державного виконавця у виконавчому провадженні.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні скарги стягувача суд першої інстанції обґрунтовано погодився із його твердженням стосовно того, що вся вхідна та вихідна кореспонденція, яка стосується виконавчого провадження повинна реєструватися в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Згідно пункту 1 розділу ІІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016. № 2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.08.2016. за N 1126/29256 (далі - Положення), вхідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою (приватним виконавцем або його помічником) і реєструється у Системі в день її надходження. У разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється невідкладно після відновлення функціонування Системи.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Положення вихідна кореспонденція органів державної виконавчої служби (приватного виконавця), в тому числі документи виконавчого провадження, підлягає реєстрації у Системі. Дата реєстрації та вихідний номер документа, що є номером за порядком у відповідному році, формуються Системою автоматично.

Згідно наданої скаржником інформації про виконавче провадження (витяг з Системи) від 19.03.2018. ВП № 54053846 до Системи внесено лише виконавчі документи (постанови державного виконавця), інша вхідна та вихідна кореспонденція (запити та відповіді на них) до Системи не вносилася. Інші докази, які б підтверджували внесення державним виконавцем до Системи вхідної та вихідної кореспонденції, в матеріалах справи відсутні.

Суд першої інстанції дав належну правову оцінку вказаним обставинам, у звязку з чим обґрунтовано задовольнив в скаргу стягувача, вказавши, що неналежне здійснення перевірки майнового стану боржника (не витребування копії балансу (фінансового звіту) боржника), з метою виявлення, в тому числі рухомого майна боржника, для подальшого його опису та невнесення до Автоматизованої системи виконавчого провадження вхідної та вихідної кореспонденції, яка стосується виконавчого провадження № 54053846, свідчить про наявність факту неправомірної бездіяльності старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 при виконанні наказу від 22.05.2017 № 917/158/17.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним задоволення судом першої інстанції вимог скарги стягувача в частині зобов'язання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 з метою здійснення перевірки майнового стану боржника та встановлення належного боржнику майна (в тому числі рухомого) витребувати у боржника чи у відповідних державних органах баланс (фінансовий звіт) боржника та при виявлені майна, провести його опис, як того вимагають положення статті 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, з огляду на приписи статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», частину 1 статті 3 і частину четверту статті 11 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Закон) встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Європейського суду з прав людини з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

У рішенні у справі Янголенко проти України, no. 14077/05, від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов'язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов'язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України», no. 15729/07, від 05.07.2012).

З врахуванням викладеного та встановлених фактичних обставин справи, зважаючи на широке коло повноважень та законодавчо визначені механізми, які мають бути застосовані державними виконавцями в процесі виконання судових рішень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення скарги стягувача, оскільки впродовж значного періоду часу рішення господарського суду у даній справі, що набрало законної сили та є обов'язковим на всій території України, так і не було виконано. Державний виконавець не виконав усіх можливих і необхідних виконавчих дій щодо своєчасного виявлення рухомого і нерухомого майна, його арешту, опису, оцінки та реалізації.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвала Господарського суду Полтавської області від 19.04.2018 по справі № 917/158/17 прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, жодних порушень норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права при вирішенні скарги стягувача на дії державного виконавця колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Стаття 276 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права і процесуального права.

З урахуванням меж перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду скарги на дії державного виконавця фактичні її обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки суду першої інстанції відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини першої статті 275, статтями 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.04.2018 по справі № 917/158/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06.07.18

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Пелипенко Н.М.