РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.06.2018Справа № 910/2702/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг-Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рембуд Теремки"

про стягнення 212484,29 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники:

від позивача: Лобач І.А.

від відповідача: Кононов М.А.

В судовому засіданні 21.06.2018 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМАГРОЛІЗИНГ - УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМБУД ТЕРЕМКИ" про стягнення 212484,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав взяті на себе за договором № 87/11Л від 24.11.2015 зобов'язання по здійсненню лізингових платежів на умовах даного договору. В зв'язку з цим позивач через не виконання відповідачем зобов'язань по здійсненню лізингових платежів звернувся до суду з вимогою про сплачення заборгованості за договором фінансового лізингу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/2702/18 від 12.03.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), надано відповідачу строк до 19.03.2018 для подання заяви з запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

19.03.2018 від відповідача надійшли заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2018 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 26.04.2018.

26.04.2018 в підготовчому засіданні оголошено перерву на 17.05.2018.

17.05.2018 в судовому засіданні оголошено перерву до 31.05.2018.

Ухвалою суду від 18.05.2018 викликано відповідача в судове засідання.

Ухвалою суду від 30.05.2018 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про продовження строку для подання відзиву, закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.06.2018.

Документи, долучені відповідачем до відзиву, приєднані судом до матеріалів справи.

Через канцелярію суду 18.06.2018 від позивача надійшли пояснення, в яких він вказує, що листи відповідача щодо узгодження зарахування вартості ремонту двигуна в рахунок лізингових платежів, на які посилається відповідач, у позивача відсутні, а листи позивача з цього приводу, на які посилається відповідач, у самого позивача не зареєстровані в журналі реєстрації вихідної кореспонденції за 08.02.2017 та 20.04.2017.

В судовому засіданні 21.06.2018 представником відповідача подана заява про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Представник позивача проти долучення та врахування вказаних доказів заперечував.

Суд відмовив у прийнятті додаткових доказів, оскільки, вони були подані після початку розгляду справи по суті, а відповідач не обґрунтував неможливість подання вказаних доказів у строки, встановлені ст. 80 ГПК України. Крім того, відповідачем не обґрунтовано подання заяви про долучення доказів в порядку передбаченому ст. 207 ГПК України, а позивач заперечував проти задоволення заяви.

В судовому засіданні 21.06.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача обґрунтовує свої заперечення тим, що між сторонами велась переписка, згідно якої відповідач повідомив позивача про вихід з ладу предмету лізингу та необхідність проведення ремонту для подальшої експлуатації, а позивач зі свого боку погодив зарахування вартості проведеного ремонту в рахунок погашення лізингових платежів.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з'ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти позову заперечували.

Згідно ч. 7 ст. 233 ГПК України виправлення в рішеннях і ухвалах повинні бути застережені перед підписом судді.

При проголошені скороченого рішення судом помилково зазначено представником позивача Зіненко С.І. замість представника позивача, присутнього в судовому засіданні 21.06.2018 - Лобач І.А.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

24.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг-Україна" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рембуд Теремки" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 87/11Л.

Відповідно до умов п. 1.1-1.4, 2.1 Договору, Лізингодавець передає Лізингоодержувачу на умовах лізингу у строкове платне володіння та користування з правом викупу майно, найменування, кількісні та якісні характеристики якого визначені у Додатку №1 «Специфікація» до даного Договору (надалі - Об'єкт лізингу), а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти об'єкт лізингу у володіння та користування на строк, зазначений в п.3.2 договору, та здійснювати лізингові платежі на умовах даного договору. Договірна вартість Об'єкту лізингу складає: 2425425 (два мільйони чотириста двадцять п'ять тисяч чотириста двадцять п'ять) гривень 00 коп. з ПДВ. Об'єкт лізингу знаходиться у володінні і користуванні Лізингодавця у відповідності до договорів купівлі-продажу, не знаходиться під арештом чи під заставою. Додаток №3 до даного договору «Графік лізингових платежів» визначає розміри, порядок та терміни сплати Лізингоодержувачем лізингових платежів по цьому договору. Об'єкт лізингу протягом всього строку дії даного договору є власністю Лізингодавця.

Додатковою угодою № 1 від 16.03.2016 сторони домовились внести зміни в п. 5.1 договору та виклали його в наступній редакції: " До Лізингового платежу за цим Договором згідно Додатку №3 Графіку лізингових платежів входить: викупна вартість Об'єкту лізингу - 2 425 425 (Два мільйони чотириста двадцять п'ять тисяч чотириста двадцять п'ять) гривень 00 коп., винагорода Лізингодавця у вигляді відсотків - 497 942 (Чотириста дев'яносто сім тисяч дев'ятсот сорок дві) гривні 04 коп., інші витрати Лізингодавця - 145 525 (Сто сорок п'ять тисяч п'ятсот двадцять п'ять) гривень 50 коп." Крім того, вказаною додатковою угодою сторони виклали графік лізингових платежів в новій редакції.

До позову долучена специфікація (додаток № 1) опис майна, що являється об'єктом лізингу: автокран КС-55727-А-12 вартістю 2425425,00 грн з ПДВ, цільове призначення - обслуговування будівництва.

Пунктом 3.1, 3.2. договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Строк лізингу по даному договору складає 36 (тридцять шість) місяців та відраховується з моменту фактичної передачі Об'єкта лізингу від Лізингодавця до Лізингоодержувача, тобто з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі об'єкта лізингу.

До матеріалів справи додано акт приймання-передачі об'єкту лізингу від 14.12.2015, згідно якого лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв об'єкт лізингу - автокран КС-55727-А-12, шасі а/м НОМЕР_2, шасі кранової установки НОМЕР_3, двигун НОМЕР_4 у кількості 1 штука, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Сторони засвідчили, що майно, яке передається в лізинг, є технічно справним, повністю укомплектованим, згідно наведених у таблиці даних, та таким, що відповідає техніко-економічним характеристикам. З моменту підписання даного акту лізингоодержувач прийняв на себе відповідальність за збереженням об'єкту лізингу та обов'язок по захисту за власний рахунок права власності на нього лізингодавця, в тому числі зобов'язується вживати необхідних заходів по попередженню втрати чи пошкодження об'єкту лізингу.

Пунктами 4.1, 4.5- 4.9. договору передбачено, що передача Об'єкта лізингу здійснюється протягом 7 (семи) календарних днів після надходження на рахунок Лізингодавця авансового платежу за умови фактичної наявності об'єкта лізингу на складі Лізингодавця. Підписання Акту приймання-передачі Об'єкта лізингу Сторонами свідчить про прийняття Лізингоодержувачем Об'єкта лізингу у тимчасове володіння і користування та є підставою для нарахування Лізингодавцем лізингових платежів. Лізингоодержувач з моменту підписання Акту приймання-передачі Об'єкта лізингу приймає на себе відповідальність за збереження Об'єкту лізингу та обов'язок по захисту за власний рахунок права власності на нього Лізингодавця, в тому числі вживати необхідних заходів по попередженню втрати чи пошкодження Об'єкту лізингу. Підписання Акту приймання-передачі підтверджує комплектність Об'єкта лізингу та його відповідність техніко-економічним характеристикам. Після підписання Акту приймання-передачі ризик випадкової втрати, пошкодження чи загибелі Об'єкта лізингу в частині, що не покривається страховими випадками, переходить до Лізингоодержувача. З дати приймання об'єкта лізингу Лізингоодержувач відмовляється від будь-яких прямих чи непрямих претензій до Лізингодавця з приводу якості Об'єкта лізингу.

Згідно п. 5.1-5.6 договору до Лізингового платежу за цим Договором згідно Додатку №3 Графіку лізингових платежів входить: викупна вартість Об'єкту лізингу - 2425425 (два мільйони чотириста двадцять п'ять тисяч чотириста двадцять п'ять) гривень 00 коп., винагорода Лізингодавця у вигляді відсотків - 523487 (п'ятсот двадцять три тисячі чотириста вісімдесят сім) гривень 60 коп., інші витрати Лізингодавця - 145525 (сто сорок п'ять тисяч п'ятсот двадцять п'ять) гривень 50 коп. Лізингоодержувач у строк до « 26» листопада 2015 року сплачує в безготівковій формі на рахунок Лізингодавця авансовий платіж, визначений у Додатку №3 «Графік лізингових платежів» (надалі - Додаток №3), що є невід'ємною частиною даного договору. Лізингові платежі вносяться Лізингоодержувачем в безготівковій формі у розмірі та в строки, вказані у Додатку №3 до Договору. Датою оплати лізингових платежів є дата зарахування даних платежів на рахунок Лізингодавця. Якщо дата лізингового платежу згідно додатку № 3 припадає на вихідний чи світків день, то лізинговий платіж здійснюється в попередній робочий день. Сторони можуть змінювати розміри та строки оплати чергових лізингових платежів шляхом письмового внесення таких змін до додатку № 3 до даного договору.

Лізингоодержувач зобов'язаний бережно користуватися Об'єктом лізингу, зберігати його цінність, експлуатувати Об'єкт лізингу виключно у відповідності до його цільового призначення, а також нести витрати по утриманню та утримувати Об'єкт лізингу в робочому стані, керуючись інструкцією по експлуатації, стандартами, санітарними нормами, правилами технічної та пожежної безпеки; своєчасно вносити лізингові платежі згідно додатку № 3 до даного договору. Письмово повідомляти Лізингодавця про будь-які випадки, які сталися з Об'єктом лізингу та призвели до його пошкодження, знищення, крадіжки (викрадення) тощо, протягом 24 годин з моменту настання такого випадку. У випадку, якщо Об'єкту лізингу була завдана шкода з причин, що не підпадають під страховий випадок, за власний рахунок відремонтувати Об'єкт лізингу, при цьому за Лізингодавцем зберігається обов'язок сплати всіх платежів, визначених даним договором ( п. 7.2.2, 7.2.8, 7.2.12, 7.2.14 договору).

Додатковою угодою № 3 від 24.11.2017 сторони виклали реквізити лізингодавця в іншій редакції, зокрема змінили адресу на: 03110, м. Київ, вул. Пироговського, 19, корпус 4, приміщення 84.

До матеріалів справи долучено копії банківських виписок по рахунку позивача на підтвердження обставин, щодо сплати відповідачем лізингових платежів на загальну суму 2505542,61 грн. в період з 26.11.2015 по 29.01.2018.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 22.02.2018 № 200, в якій повідомляв про прострочення сплати лізингових платежів та просив сплатити відповідну заборгованість, штраф, пеню та три відсотка річних (докази направлення в матеріалах справи).

Відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість не сплатив.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу.

Відповідно до ст. 806, 807, 809 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Не можуть бути предметом договору лізингу земельні ділянки та інші природні об'єкти, а також інші речі, встановлені законом. Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета договору лізингу несе лізингоодержувач, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Статтею 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що Лізингодавець зобов'язаний: 1) у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору; 2) попередити лізингоодержувача про відомі йому особливі властивості та недоліки предмета лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров'я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого предмета лізингу під час користування ним; 3) відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу; 4) відшкодовувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення предмета лізингу, на його утримання або усунення недоліків у порядку та випадках, передбачених законом та/або договором.

Згідно ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний: 1) прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; 2) відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; 3) своєчасно сплачувати лізингові платежі; 4) надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; 5) письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; 6) письмово повідомляти про порушення строків проведення або непроведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; 7) у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Умови ремонту і технічного обслуговування предмета лізингу можуть визначатися окремим договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов'язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів.

Судом встановлено, що об'єкт лізингу був переданий позивачем відповідачу у придатному для використання стані 14.12.2015.

Відповідач сплачував лізингові платежі, що підтверджується банківськими виписками, однак не у повному обсязі згідно графіку платежів, затвердженого обома контрагентами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач прострочив сплату лізингових платежів у розмірі 48508,49 грн, що підтверджується графіком лізингових платежів, банківськими виписками та розрахунком позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строки оплати лізингових платежів узгоджені сторонами в графіку лізингових платежів, що є додатком до договору і містить чіткі дати оплати кожного платежу.

Заборгованість підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі - 48508,49 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача суми винагороди у подвійному розмірі, в зв'язку з простроченням сплати лізингових платежів у сумі 147771,28 грн.

Пунктом 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п. 5.7 договору у разі прострочення сплати лізингоодержувачем лізингових платежів більше ніж на 5 календарних днів сума винагороди лізингодавця у вигляді відсотків за договором підлягає сплаті у подвійному розмірі протягом всього строку прострочки, виходячи з розміру винагороди лізингодавця у вигляді відсотків в період в якому допущено таке прострочення.

З графіку лізингових платежів, банківської виписки та розрахунку позивача, суд встановив, що з 28.11.2015 за відповідачем обліковувалось прострочення сплати лізингових платежів протягом більше як 5 днів.

Суд перевірив розрахунок позивача та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, а суму подвійного розміру винагороди лізингодавця у розмірі 147771,28 грн (за грудень 2015, січень, лютий, грудень 2016, січень, листопад, грудень 2017, січень 2018) такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Вимоги в цій частині визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 14885,82 грн.

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до частин 1 та 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

За змістом ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано..

Згідно п. 8.4 договору сторони погодили, що нарахування пені за даним договором не обмежується шестимісячним строком її нарахування. У разі прострочення сплати Лізингоодержувачем лізингових платежів, а також усіх інших платежів, які належать до сплати Лізингоодержувачем згідно до даного договору та чинного законодавства, Лізингодавець має право стягнути з Лізингоодержувача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від непогашеної заборгованості по лізингових платежах та/або інших платежах за кожний день прострочки за весь період часу протягом якого не виконано зобов'язання зі сплати по день фактичної оплати.

Отже сторони погодили інший строк нарахування пені, ніж передбачений ч. 6 ст. 231 ГК України.

Суд перевірив розрахунок позивача та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, а суму пені у розмірі 14885,82 грн за період з 28.11.2015 по 20.02.2018, такою, що підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Позивач просить стягнути з відповідача суму 3% річних у розмірі 1318,70 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив розрахунок позивача та вважає його арифметично вірним та обгрунтованим, а суму 3 % річних у розмірі 1318,70 грн за період з 28.11.2015 по 20.02.2018 такою, що підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Щодо заперечень відповідача, озвучених у судовому засіданні, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.3. 5.4 договору лізингові платежі вносяться Лізингоодержувачем в безготівковій формі у розмірі та в строки, вказані у Додатку №3 до Договору. Датою оплати лізингових платежів є дата зарахування даних платежів на рахунок Лізингодавця.

Тобто лізингові платежі сплачуються на рахунок лізингоодержувача у безготівковій формі і в строки, визначені графіком лізингових платежів. Іншого порядку та строків сплати лізингових платежів, в тому числі шляхом зарахування понесених лізингоодержувачем витрат на ремонт об'єкту лізингу, договором не передбачено. Сторонами зміни до графіку сплати лізингових платежів, порядку їх сплати та сум сплат не внесені.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Тобто обидва контрагенти зобов'язані виконувати свої договірні зобов'язання належним чином.

Згідно п. 12.2, 12.4, 12.10 договору всі зміни до даного договору здійснюються сторонами у письмовій формі шляхом укладення додаткових угод або обміну листами, підписаними уповноваженими особами та скріпленими печатками сторін. Вся кореспонденція, що стосується правовідносин і направляється сторонами одна одній, надсилається за адресами та реквізитами, зазначеними в договорі. Усі повідомлення, запити та інші види повідомлень, що передаються відповідно до умов цього договору чи в зв'язку з його виконанням, повинні бути: складені у письмовій формі і вважаються отриманими відповідною Стороною цього Договору з дня доставки, якщо вони доставляються особисто, поштою чи кур'єром, а у випадку відправлення телефаксом - з моменту одержання усного повідомлення про прийняття документу; надіслані на адресу рекомендованим листом і вважаються отриманими на 3 (третій) календарний день з дня відправлення.

Відповідачем було долучено до матеріалів справи копію листа ТОВ "Рембуд Теремки" № 36/1 від 01.02.2017 адресованого ТОВ "Промагролізинг-Україна", в якому повідомило про вихід з ладу двигуна автокрана (об'єкта лізингу) та просило надати дозвіл на проведення ремонту об'єкту лізингу за рахунок лізингоодержувача з подальшим зарахуванням вартості ремонту в рахунок оплати лізингових платежів. Лист підписаний директором та скріплений печаткою відповідача. Доказів направлення листа позивачу суду не надано.

Згідно листа № 24/1 від 08.02.2017, адресованого відповідачу та підписаного заступником генерального директора ОСОБА_5 позивач погоджував зарахування в рахунок лізингових платежів вартість ремонту автокрана після надання підтверджуючих документів щодо вартості ремонту. До матеріалів справи долучено копію листа, відбиток печатки позивача на вказаному листі відсутній, докази направлення листа відповідачу до матеріалів справи не додані.

До матеріалів справи долучено копію листа відповідача до позивача підписаного та скріпленого печаткою № 132/1 від 10.04.2017, в якому відповідач просив зарахувати вартість проведеного ремонту на суму 563395,59 грн. в рахунок сплати лізингових платежів. До листа долучені копії документів в підтвердження вартості проведеного ремонту. Доказів направлення листа позивачу до матеріалів справи не додано.

Згідно листа, підписаного генеральним директором ОСОБА_6 № 78/1 від 20.04.2017 відповідачу погоджено зарахування понесених витрат на ремонт об'єкту лізингу в рахунок сплати лізингових платежів. Лист не скріплений печаткою позивача, докази направлення його відповідачу відсутні.

Суд відзначає, що копії листів позивача, долучені до матеріалів справи не містять відтиску його печатки, як передбачено п. 12 договору, а тому вказане листування не можна розцінити як внесення змін до договору у встановленому ним порядку. Крім того, оскільки лізингові платежі сплачуються лізингоодержувачем згідно узгодженого сторонами графіку, то для внесення змін в договір щодо порядку та строку оплати лізингових платежів шляхом зарахування понесених лізингоодержувачем витрат, сторони мали не лише погодити такий спосіб сплати лізингових платежів, але й внести зміни у графік лізингових платежів щодо строків та сум внесення лізингових платежів. Отже долучені до матеріалів справи листи не є належними та допустимими доказом внесення у договір лізингу відповідних змін.

Сторонами не надано суду доказів внесення змін до договору лізингу щодо порядку внесення лізингових платежів та строку їх оплати у спосіб визначений договором. Зокрема внесення змін в договір шляхом укладення додаткової угоди чи обміну листами, підписаними та скріпленими печатками контрагентів, щодо можливості сплати лізингових платежів шляхом зарахування понесених лізингоодержувачем витрат на утримання об'єкту лізингу.

З огляду на вищезазначене заперечення відповідача є необґрунтованими та не доведеними належними та допустимими доказами.

Статтею 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що Лізингодавець зобов'язаний: відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу; відшкодовувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення предмета лізингу, на його утримання або усунення недоліків у порядку та випадках, передбачених законом та/або договором.

Статтею 11 Закону визначені права та обов'язки лізингоодержувача.

Лізингоодержувач має право: обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу.

Лізингоодержувач зобов'язаний:

письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або непроведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором тощо.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ст.ст.767, 784 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймач зобов'язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані. Наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; наймодавець не виконує свого обов'язку щодо проведення капітального ремонту речі.

Статтею 678 ЦК України визначені правові наслідки передання товару неналежної якості. Покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач протягом усього часу перебування предмета лізингу в його користуванні повинен підтримувати його у справному стані. Лізингоодержувач протягом строку лізингу несе витрати на утримання предмета лізингу, пов'язані з його експлуатацією, технічним обслуговуванням, ремонтом, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обставини щодо ремонту об'єкту лізингу та відшкодування його вартості лізингодавцем не є предметом доказування в межах розгляду цієї господарської справи, оскільки спір вирішується щодо своєчасності сплати лізингових платежів. Відшкодування вартості лізингодавцем витрат лізингоодержувача на поліпшення предмета лізингу, на його утримання або усунення недоліків у порядку та випадках, передбачених законом та/або договором є окремими господарськими відносинами, що не входить до предмету доказування у даній справі, а тому обставини з цього приводу не встановлюються та не досліджуються судом при розгляді даної справи.

Відповідно до п. 4.9. договору з дати приймання об'єкту лізингу лізингоодержувач відмовляється від будь-яких прямих чи непрямих претензій до лізингодавця з приводу об'єкту лізингу. Пунктами до п.п.7.2.11, 7.2.12. лізингоодержувач зобов'язаний письмово повідомляти про будь-які випадки, що сталися з об'єктом лізинга та призвели до його пошкодження, п.7.2.14 обумовлено, що у випадку, якщо об'єкту лізингу завдана шкода з причин, що не підпадають під страховий випадок, лізигоодержувач за власний рахунок зобов'язаний відремонтувати об'єкт лізингу, при цьому за ним зберігається обов'язок своєчасної сплати всіх лізингових платежів. Пунктом 8.2. сторони визначили в договорі обов'язковість виконання його умов лізингоодержувачем незалежно від втрати, приведення у непридатність до використання, нанесення будь-якої іншої шкоди.

До матеріалів справи долучено докази понесених відповідачем витрат на ремонт об'єкту лізингу, зокрема платіжні доручення на загальну суму 299395,58 грн, видаткові накладні, акт виконаних робіт, рахунки на оплату. Однак вказані документи не впливають на предмет доказування у даній справі, а тому не досліджуються судом. Крім того договором не передбачений обов'язок зараховувати вартість витрат на ремонт об'єкта лізингу в рахунок платежів лізингоодержувача, а діючим законодавством визначено можливість зменшення ціни товару (а не зарахування витрат), безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару (в разі порушення вимог щодо якості товару). У разі істотного порушення вимог щодо якості товару право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Предметом дослідження у даній справі є виконання лізингоодержувачем обов'язку зі сплати лізингових платежів, а підстави здійснення ремонту об'єкту лізингу та обставини здійснення цього ремонту - не є предметом доказування у даній справі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач не надав доказів в спростування обставин, зазначених позивачем у позові та не надав доказів своєчасного виконання своїх зобов'язань зі сплати лізингових платежів за договором № 87/11Л від 24.11.2015.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати Військової прокуратури Центрального регіону України по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рембуд Теремки" (03151, м. Київ, вул.. Волинська, буд. 48/50, офіс 204; ідентифікаційний код 34913768) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг-Україна" (03110, м. Київ, вул. Олександра Пироговського, буд. 19, корп. 4, прим. 84; ідентифікаційний код 37768114) 48508 (сорок вісім тисяч п'ятсот вісім) грн 49 коп. заборгованості, 147771 (сто сорок сім тисяч сімсот сімдесят одна) грн 28 коп додаткових відсотків винагороди, 14885 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 82 коп. пені, 1318 (одна тисяча триста вісімнадцять) грн. 70 коп. трьох процентів річних, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 3187 (три тисячі сто вісімдесят сім) грн. 27 коп.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 02.07.2018

Суддя І.В. Усатенко