ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"02" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/3035/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Шейнцис О.О.

при розгляді справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Турист" (65009, м. Одеса, вул. Гагарінське плато, буд. 5);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Опенлайн" ("Openline" Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia) (00-020, ОСОБА_1, м. Варшава, вул. Хмельна, 2/31);

про стягнення 206 532,00 грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність №б/н від 29.05.2018р.

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

08.12.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Турист" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Опенлайн" ("Openline" Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia), в якій просить суд стягнути з останнього заборгованість у розмірі 206 532 грн., що є еквівалентом 6446,09 Євро, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про порушення ТОВ "Опенлайн" ("Openline" Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia) умов укладеної між сторонами Агентської угоди №01/03/2016 від 01.03.2016р. в частині повного та своєчасного виконання відповідачем обовязку по перерахуванню перевізнику (позивачу) виручки за продані автобусні квитки.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.12.2017р. порушено провадження у справі №916/3035/17.

З огляду на необхідність належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, який, як зазначено позивачем у позовній заяві, знаходиться за адресою: 00-020, ОСОБА_1, м. Варшава, вул. Хмельна, 2/31, вищевказаною ухвалою суду розгляд справи у судовому засіданні призначено на "16" травня 2018р., провадження у справі зупинено до зазначеної дати.

Крім того, вищевказаною ухвалою суду було передбачено, що у випадку, якщо повідомлення про місце та час розгляду справи не буде вручено відповідачу своєчасно, суд врахує це і здійснить розгляд справи в день наступного судового засідання - 02.07.2018р.

З метою належного повідомлення відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Опенлайн" ("Openline" Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia) про розгляд вказаної справи, 27.12.2017р., на виконання пункту 3 статті 3 Договору між Україною і ОСОБА_1 про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах", Господарським судом Одеської області було направлено на адресу Головного територіального управління юстиції в Одеській області клопотання про вручення документів у цивільній справі, заповнене на українській та російській мовах; а також ухвалу про порушення провадження у справі №916/3035/17 від 11.12.2017р. та позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Турист" з перекладом на англійську мову, для їх подальшого скерування до компетентних органів ОСОБА_1.

19.01.2018р. до суду надійшов лист Головного територіального управління юстиції в Одеській області стосовно направлення матеріалів доручення до Окружного суду м. Варшава.

12.03.2018р. до суду надійшов лист Головного територіального управління юстиції в Одеській області із повідомленням Окружного суду м. Варшава, згідно із перекладом якого матеріали доручення Господарського суду Одеської області були направлені на адресу відповідного суду згідно до компетенції (а.с.30).

Ухвалою суду від 16.05.2018р. поновлено провадження у справі №916/3035/17, справу прийнято до розгляду за правилами ГПК України в порядку спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на визначену ухвалою суду від 11.12.2017р. дату, а саме на 16.05.2018р.

16.05.2018р. на електронну адресу Господарського суду Одеської області від позивача за вх.№9762/17 надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на 02.07.2018р. та зупинити провадження у справі до зазначеної дати.

Ухвалою суду від 16.05.2018р., з огляду на відсутність доказів повідомлення відповідача про місце, дату та час судового засідання, судом було відкладено розгляд справи "02" липня 2018р. та зупинено провадження у справі №916/3035/17 до 02.07.2018р.

19.06.2018р. до суду надійшов лист Головного територіального управління юстиції в Одеській області, яким до суду направлено документи, отримані за результатом виконання доручення Господарського суду Одеської області стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Опенлайн" ("Openline" Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia) (а.с.39-43).

Ухвалою суду від 2.07.2018р. провадження у справі було поновлено.

У судовому засіданні 02.07.2018р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Відповідач - ТОВ "Опенлайн" ("Openline" Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia) про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, а саме в порядку, передбаченому ст.125 ГПК України (в редакції станом на 11.12.2017р.), шляхом направлення через Головне територіальне управління юстиції в Одеській області судового доручення, у судові засідання не з'являвся, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

При цьому суд зазначає, що виконання судового доручення господарського суду Одеської області про вручення документів представнику ТОВ "Опенлайн" ("Openline" Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia) завчасно (29.03.2018р.) підтверджується відповідними документами, які були складені у зв'язку із його виконанням (а.с.40-43).

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, надані в ході розгляду справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до статті 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно до ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

При цьому правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

Закон України "Про міжнародне приватне право" (пункт 1 частини 1 статті 1) визначає приватноправові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Згідно зі статтею 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

За статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно п.2 додаткової угоди №1 від 15.04.2016р. до Агентської угоди №01/03/2016 від 01.03.2016р. (а.с.18) усі суперечки, які виникають між сторонами з даної угоди або у зв'язку з її виконанням, сторони будуть прагнути вирішувати шляхом безпосередніх переговорів. У разі якщо сторони не можуть дійти згоди шляхом безпосередніх переговорів, усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають за цією угодою чи у зв'язку з нею, у тому числі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в господарському суді за місцезнаходженням перевізника, а саме у Господарському суді Одеської області, Апеляційному Одеському суді, Вищому господарському суді України, Верховному суді України. Рішення Господарського суду Одеської області є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи наявність укладеної між сторонами до агентської угоди додаткової угоди№1 від 15.04.2016р., суд вважає, що спір правомірно передано на розгляд до Господарського суду Одеської області.

Вирішуючи питання щодо права, яке застосовується судом, суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Відповідно до ст. 43 розділу VI "Колізійні норми щодо договірних зобов'язань" Закону "Про міжнародне приватне право" сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Як вбачається з додаткової угоди №1 від 15.04.2016р. до Агентської угоди №01/03/2016 від 01.03.2016р., в п.2 сторони погодили, що правом, що регулює зазначену угоду, є матеріальне та процесуальне право України

З огляду на викладене, саме законодавство України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 175 Господарського суду України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.295 Господарського кодексу України, комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб'єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб'єкта, якого він представляє.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 297 Господарського кодексу України встановлено, що за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Турист" (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Опенлайн" ("Openline" Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia) (Агент) було укладено Агентську угоду №01/03/2016 (а.с.10-12), згідно до умов якої Перевізник доручає, а Агент зобов'язується забезпечити продаж автобусних квитків на маршруті Перевізника "Одесса Украина Варшава (Польша)" Warszawa (PL) Odessa (UA)".

Відповідно до п.2.5. договору Агент надає звіти про продаж ти витрати Перевізника за погодженими з перевізником формами на протязі 10-ти робочих днів по закінченню попереднього розрахункового місяця. Виручка за продані перевезення перераховується Перевізнику за мінусом комісійної винагороди Агента та субагентів, за мінусом витрат Перевізника, пов'язаних з організацією пасажирських перевезень на даному маршруті (наприклад оплата за заїзд на автовокзал). Перерахування здійснюється в термін до 15 числа місяця, наступного за звітним, на підставі даних в узгоджених перевізником звітах. Агент перераховує кошти на розрахунковий рахунок Перевізника. Валютою здійснення платежів в частині виручки від реалізації квитків на користь Перевізника є Євро.

Як встановлено судом, згідно до підписаного сторонами акту виконаних робіт №4 від 31.05.2017р. (а.с.13) відповідачем були виконані роботи з продажу автобусних квитків на суму 14 292,74 євро.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Натомість як встановлено судом, відповідач свої зобов'язання за агентською угодою виконав частково з порушенням, перерахувавши на розрахунковий рахунок позивача 7846,63 євро, що еквівалентно 230 781,17 грн. та відображено у платіжних дорученнях №КП03665360 від 06.06.2017р. (а.с.14) та №КО03665227 від 06.06.2017р. (а.с.15).

Доказів сплати заявленого до стягнення позивачем залишку заборгованості у сумі 6446,09 євро, відповідач, згідно приписів ст.ст.74-75 Господарського кодексу України, суду не надав.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

При цьому, як вбачається з висновків пленуму Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у разі подання позову про стягнення національної валюти України - еквіваленту іноземної валюти, ціна позову визначається в іноземній або національній валюті України за офіційним курсом, визначеним Національним банком України, на день подання позову.

Як вбачається з офіційного сайту Національного Банку України, станом на 08.12.2017р. (день подачі позову) офіційний курс євро складав: 1 євро дорівнює 31,96 грн.

Враховуючи положення чинного законодавства, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, складає 206 017,04 грн. (6 446,09 євро х 31,96 грн).

Таким чином, з урахуванням вищевказаних приписів чинного законодавства, а також враховуючи, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості, відповідач не надав, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Турист" у сумі 206 017,04 грн.

Приймаючи до уваги вищезазначене, з огляду на часткове задоволення вимог позивача, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Опенлайн" ("Openline" Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia) (00-020, ОСОБА_1, м. Варшава, вул. Хмельна, 2/31; ul. Chmielna 2/31, 00-020, Warszawa, NIP НОМЕР_1, REGON 361896821) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Турист" (65009, м. Одеса, вул. Гагарінське плато, буд. 5, ) заборгованість у сумі 206 017 /двісті шість тисяч сімнадцять/ грн. 04 коп. та судовий збір у сумі 3 090 /три тисячі девяносто/ грн. 26 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Одеського апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09 липня 2018 р.

Суддя Ю.М. Щавинська