ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"09" липня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/962/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. при секретарі судового засідання Заболотній Я. О., розглянувши матеріали справи № 916/962/18

за позовом Публічного акціонерного товариства „Укртелеком (код - 21560766), в особі Одеської філії ПАТ „Укртелеком (65023, м. Одеса, вул. Коблевська, 39)

до відповідача ОСОБА_1 соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації (68612, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Покровська, 48а, код - 33799311)

про стягнення 71270,68 грн. боргу

з підстав невиконання вимог Закону

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2- довіреність, ОСОБА_3 - довіреність

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ: 22.05.2018 року Публічне акціонерне товариство „Укртелеком, в особі Одеської філії ПАТ „Укртелеком (далі позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації про стягнення 71270,68 грн. боргу з підстав невиконання вимог Закону.

23.05.2018 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст. 247- 252 ГПК України, встановив відповідачу строк для подачі відзиву на позов із врахуванням вимог ст.165 ГПК України в строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України протягом пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Копію ухвали суд надіслав позивачу та відповідачу на юридичну адресу згідно витягу з ЄДР. Копія ухвали була отримана позивачем 30.05.2018 року та відповідачем 01.06.2018 року, про що свідчать відповідні поштові повідомлення.

11.06.2018 року суд отримав відзив Відповідача, яким позов не визнано.

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 р. № 295, інших законодавчих актів України.

Відповідно до п. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ № 295 від 11.04.2012, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 р. № 295 визначено, що встановлені законами пільги з оплати послуг звязку надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги. У відповідності до ст. 19 Закону У країни «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» 05.10.2000 р. № 2017-ІП, який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією У країни та законами У країни основних соціальних гарантій,

встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ, Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000 р. № 1584-ІІІ, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ, Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус» від 24.03.2008 р. № 203/98-ВР та Законом України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ встановлені пільги з оплати за послуги звязку для категорій осіб, визначених цими законами.

01.01.2017 р. Позивач надавав послуги пільговим категоріям абонентів. Відповідно до актів звірки розрахунків сума заборгованості (січень 2017 року - грудень 2017 року) становить 71270,68 грн., які не сплачені Відповідачем, що і стало підставою позову.

Відповідач позов не визнав, вказавши у відзиві на позов, що компенсація не здійснювалась у звязку із відсутністю коштів на зазначені цілі, тому доводи Позивача є необґрунтованими.

Згідно із ст. 87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, п. 2 Постанови № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

При цьому згідно п. 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Пунктом 5 Порядку № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення): до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема бездротового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Пунктом 6 Порядку № 256 органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі: до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема бездротового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Як стверджує позивач, на виконання вищенаведених вимог чинного законодавства ним щомісячно надавались відповідні акти звіряння відповідачу, які останній не підписував, посилаючись на відсутність фінансування з державного бюджету за відповідною бюджетною програмою та неможливість здійснювати сплату компенсації за надані пільги.

Відповідно до п. 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг населенню, в тому числі на оплату пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Таким чином, відповідно до п. 3 Порядку № 256 (Порядку) Головним розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг у м. Ізмаїл, Одеської області є ОСОБА_1 соціального захисту населення Ізмаїльської районної держаної адміністрації, а отже на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови та Порядку №256, відшкодування витрат понесених Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян здійснюється Відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Відповідач є юридичною особою, може відкривати рахунки в органах Державного казначейства України, має гербову печатку, штампи та бланки з власною назвою.

ОСОБА_1 в своїй діяльності керується Конституцією України і законами України, Указами і Розпорядженнями Президента України, постановами Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, Положенням про ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідач у межах своїх повноважень забезпечує, зокрема, реалізацію державної політики з питань соціального захисту населення, підтримки сім'ї, попередження насильства в сім'ї, протидії торгівлі людьми, виконання програм і здійснення заходів у цій сфері; призначення та виплату соціальних допомог, компенсацій та інших соціальних виплат, встановлених законодавством України, надання пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива; виконання функцій головного розпорядника коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку та інших передбачених законодавством пільг, в тому числі компенсації втрати частини доходів у зв'язку з відміною податку з власників транспортних засобів та відповідним збільшенням ставок акцизного податку з пального для фізичних осіб (крім пільг на одержання ліків, зубопротезування, оплату електроенергії, природного і скрапленого газу на побутові потреби, твердого та рідкого пічного побутового палива, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот) та компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Заперечень проти фактів надання Позивачем телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян в період з 01.01.2017 р. по 01.01.2018 р. Відповідачем не надано.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Щодо посилань Відповідача у відзиві на те, що ОСОБА_1 соціального захисту населення Ізмаїльської райдержадміністрації не вчинено жодних протиправних дій по відношенню до позивача та на те, що компенсація не здійснювалась у звязку із відсутністю коштів на зазначені цілі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобовязання щодо виплати субсидій, допомоги, з пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень, а відтак, обовязок щодо відшкодування компенсації позивачу витрат за надання послуг звязку на пільговій основі має здійснюватися незалежно від того чи були на це, чи ні бюджетні призначення, бюджетні асигнування.

Згідно ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Тому недофінансування Відповідача коштами субвенції з державного бюджету не є підставою для його звільнення від виконання зобов'язань перед Позивачем щодо компенсації втрат від надання послуг на пільговій основі.

Аналогічна правова позиція щодо стягнення грошових коштів з бюджетних установ за аналогічними обставинами справи викладена в постанові Вищого господарського суду України від 18.11.2013 р. у справі № 902/612/13, від 12.06.2017 р. у справі № 916/3124/16, від 11.10.2017 р. у справі № 912/587/17, Верховного суду від 17.04.2018 у справі 906/621/17. Аналогічну позицію з цього приводу висловив і Європейський Суд з прав людини в рішенні від 18.10.2005р. в справі "Терем ЛТД", Чечеткін та Оліус проти України", Верховний Суд України в постанові від 15.05.2012 р. № 11/446, Вищий господарський суд України в постанові від 23.08.2012 р., в п.5 оглядового листа від 18.02.2013 р. № 01-06/374/2013.

На підставі викладеного позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації (68612, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Покровська, 48а, код - 33799311) на користь ПАТ Укртелеком (ПАТ «Укртелеком» на н/р 6401 ПАТ «Альфа-Банк» МФО 300346, ) в особі Одеської філії ПАТ „Укртелеком заборгованість у розмірі 71270 гривень 68 коп. та 1762 гривні судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст..ст.256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 11 липня 2018 р.

Суддя О.А. Демешин