ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2018

м. Дніпро

Справа № 904/2023/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного малого підприємства "ВОЛСТАС", м.Чернігів

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "КАСКАД", м.Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 32 239,94 грн.

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне мале підприємство "ВОЛСТАС" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "КАСКАД" і просить суд стягнути 22 795,75 грн. - основного боргу, 2 224,36 грн. - 3% річних, 7 219,83 грн. - інфляційних витрат та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням зобов'язань Відповідачем за Договором поставки №1507 від 01.05.2015р. в частині оплати отриманого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2018р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

06.06.2018р. Відповідач подав відзив на позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв’язку з тим, що Позивачем в порушення умов Договору поставки та замовлення Відповідача, було зайво поставлено 6,87 куб.м. дерев’яного брусу на загальну суму 17 518,50 грн. Відповідач був вимушений підписати видаткову накладну у значно більшому розмірі ніж було замовлено, оскільки Позивач відмовився відвантажувати у меншій кількості товар. Відповідач зазначає, що не мав потреби у поставленому товарі понад замовлення і відповідно вказує про відсутність підстав здійснювати у повному обсязі оплату наданого Позивачем рахунку-фактури № ВС-0003524. Також, Відповідач просить суд проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

18.06.2018р. Позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначає, що Відповідач мав можливість не приймати товар, поставлений у більшій кількості і скласти відповідні документи про невідповідність поставки товару по кількості або підписати видаткову накладну з зауваженням.

02.07.2018р. Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначає, що відсутня попередня домовленість між Позивачем та Відповідачем щодо поставки товару автотранспортом Позивача, у зв’язку з чим включення вартості доставки до видаткової накладної є безпідставним. Також, Відповідач просить суд проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.05.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційним малим підприємством "ВОЛСТАС" (далі-Позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірмою "КАСКАД" (далі-покупець, Відповідач) було укладено Договір поставки №1507(а.с.15).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, продавець протягом строку дії Договору зобов’язується на замовлення покупця поставляти та передати у власність (повне господарське користування) покупцеві пиломатеріали хвойні з доставкою на умовах DDP – м. Дніпропетровська (incoterms - 2000).

Пунктом 2.4 Договору встановлено, що передача товару від постачальника покупцеві здійснюється за видатковою накладною та оформленою покупцем відповідним чином довіреністю на одержання товару.

Згідно з пунктом 3.1 Договору, ціна конкретної партії товару визначається сторонами в накладних на момент поставки товару. У ціну товару включені послуги з навантаження товару на відкритий транспортний засіб покупця.

Орієнтована (очікувана) сума даного Договору на момент його укладення становить 500 000 грн., в тому числі ПДВ (пункт 3.2 Договору).

Відповідно до пункту 3.5 Договору, оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника шляхом попередньої оплати 100% вартості товару. Постачальник має право поставити товар покупцю без попередньої оплати. У цьому випадку покупець оплачує поставлений товару у розмірі 100% від вартості поставленого товару протягом 5 банківських днів з моменту отримання покупцем товару.

Згідно з пунктом 3.6 Договору, оплата коштів за доставки товару автотранспортом постачальника, здійснюється покупцем на підставі виставлених постачальником рахунків у термін, визначений в п.3.5 цього Договору.

Позивачем були виставлені Відповідачу рахунки на оплату на загальну суму 179 269,90 грн., що підтверджується рахунками-фактурами № ВС-0000087 від 23.01.2015р. на суму 49 500,40 грн., № ВС-0001529 від 03.06.2015р. на суму 65 178,00 грн. та № ВС-0003524 від 06.10.2015р. на суму 64 591,50 грн.

На виконання умов Договору, Позивач поставив Відповідачу товар на загальну суму 179 269,90 грн., що підтверджується видатковими накладними № ВС-0000063 від 26.01.2015р. на суму 49 500,40 грн., № ВС-0001128 від 03.06.2015р. на суму 65 178,00 грн., № ВС-0002572 від 07.10.2015р. на суму 64 591,50 грн. та товарно-транспортними накладними № 1147 від 26.01.2015р., № 1449 від 03.06.2015р., № 1891 від 07.10.2015р.

Відповідач отримав товар на підставі довіреностей № 23 від 26.01.2015р., № 185 від 03.06.2015р. та № 460 від 07.10.2015р.

Відповідач частково оплатив поставлений товар на суму 156 474,15 грн. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 22 795,75 грн.

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 22 795,75 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідачем були підписані видаткові накладні № ВС-0000063 від 26.01.2015р. на суму 49 500,40 грн., № ВС-0001128 від 03.06.2015р. на суму 65 178,00 грн., № ВС-0002572 від 07.10.2015р. на суму 64 591,50 грн. Отже, Відповідачем прийнято товар у більшій кількості, ніж встановлено Договором, без зауважень.

Згідно з ч.3 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов'язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3.5 Договору поставки, строк оплати поставленого товару є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 22 795,75 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати поставленого товару, Позивачем останньому нараховано 3% річних у розмірі 2 224,36 грн. за період з 20.11.2015р. по 31.07.2017р.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних, приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 3 % річних у сумі 2 224,36 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, Позивачем нараховано Відповідачу інфляційні втрати в розмірі 7 219,83 грн. за період грудень 2015р. – березень 2017р.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат у сумі 7 219,83 грн. зазначає, що вказаний розрахунок Позивачем зроблено не вірно, однак є меншим ніж сума, яка розрахована судом та з цього приводу суд вважає, що вказана вимога повинна бути задоволена саме в сумі вимог Позивача у розмірі 7 219,83 грн.

Стосовно заперечень Відповідача в яких він зазначає, що відсутня попередня домовленість між Позивачем та Відповідачем щодо поставки товару автотранспортом Позивача, у зв’язку з чим включення вартості доставки до видаткової накладної є безпідставним.

Суд не приймає вказане заперечення з огляду на те, що згідно умов договору, а саме п. 2.6 Договору встановлено, що за попередньою домовленістю Сторін, доставка Товару може здійснюватись автотранспортом Постачальника (Позивача у справі) за рахунок Покупця (Відповідача у справі). Тобто вказана домовленість визначена умовами договору поставки №1507 від 01.05.2015 року, що відповідно спростовує заперечення Відповідача в цій частині.

Клопотання Відповідача проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін також суд вважає безпідставним з огляду на нижче викладене.

Пунктом 6 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання Відповідача щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 193, 265 Господарського Кодексу України, ст. ст. 509, 525-526, 530, 612, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "КАСКАД" (49000, м. Дніпро, вул. Гаванська, 4, код 23934596) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного малого підприємства "ВОЛСТАС" (14001, м. Чернігів, вул. Індустріальна, 5-В, код 14252662) заборгованість у розмірі 22 795,75 грн., 3% річних у розмірі 2 224,36 грн., інфляційні втрати у розмірі 7 219,83 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

09.07.2018р.

Повне рішення складено 09.07.2018