РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.06.2018Справа № 910/946/18

За позовомСлужби автомобільних доріг у Донецькій області
до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачаТовариство з обмеженою відповідальністю «Данко»
про стягнення 451399,75 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивача:Кочко В.В., довіреність № 01.3-3 від 03.01.2018;
від відповідача:Верхогляд М.Л., довіреність № б/н від 03.05.2018;
від третьої особи:Медведев Є.В., довіреність № б/н від 19.04.2018.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Служба автомобільних доріг у Донецькій області звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» 451399,75 грн, посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язань за договором про надання гарантії № 4972/ЮГ-17 від 03.08.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2018 відкрито провадження у справі №910/946/18, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Данко» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; підготовче засідання у справі призначено на 28.03.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2018 підготовче засідання відкладено на 19.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 16.05.2018.

У судовому засіданні 16.05.2018 оголошено перерву до 30.05.2018.

29.05.2018 від позивача через відділ діловодства суду надійшли додаткові документи по справі.

Судове засідання, призначене на 30.05.2018, не відбулося у зв'язку із перебуванням судді Смирнової Ю.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2018, керуючись ст. 232 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 15.06.2018; явку повноважних представників сторін визнано обов'язковою; попереджено сторони про передбачені ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України наслідки неявки в судове засідання учасника справи, а позивача - про передбачені п. 4 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України правові наслідки.

15.06.2018 через службу діловодства господарського суду від третьої особи надійшли додаткові письмові пояснення, які залучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 15.06.2018 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні 15.06.2018 проти задоволення позову заперечили повністю.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.08.2017 між Службою автомобільних доріг у Донецькій області (надалі - замовник, Служба, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Данко» (надалі - виконавець, ТОВ «Данко») було укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти № 2-83 (надалі - Договір № 2-83), згідно з умовами якого виконавець взяв на себе зобов'язання своїми силами і засобами, на власний ризик надати послуги «ГБН Г.1-218-182:2011 «Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та перелік робіт», ДК 021:2015 (45233142-6 - ремонт доріг) - послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Т-05-14 Добропілля - Красний Лиман, км 76+780 - км 83+409» (за змістом договору - об'єкт).

За своєю правовою природою цей договір є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 318 Господарського кодексу України встановлено, що за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов'язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх.

У пункті 2.1. Договору погоджено умову, згідно з якою договірна ціна послуг, виконання яких доручається виконавцеві, становить 45139975,02 грн, у тому числі ПДВ 7523329,17 грн за рахунок коштів місцевого бюджету згідно з розпорядженням голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 08.12.2016 № 1171 «Про обласний бюджет на 2017 рік», розпорядженням голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 08.12.2016 № 629 «Про реалізацію пункту 33 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, спеціальний фонд (КЕКВ 2281).

Відповідно до п. 3.1. Договору виконавець зобов'язався розпочати надання послуг протягом 10-ти календарних днів з моменту укладення договору і забезпечити їх завершення в строк до 31.10.2017.

Згідно з пунктом 4.3.1. Договору виконавець забезпечує надання послуг в порядку та у строки, встановлені договором.

Відповідно до умов п. 18 Договору виконавець зобов'язався надати забезпечення договору в формі банківської гарантії у розмірі 1 % від ціни Договору, строк дії якої не може бути меншим строку дії Договору.

На підставі договору про надання гарантії № 4972/ЮГ-17 від 03.08.2017 Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» (надалі - гарант, банк-гарант) надало Службі (кредитор, бенефіціар) гарантію виконання ТОВ «Данко» (боржник, принципал) свого обов'язку на підставі договору про закупівлю послуг № 2-83 від 14.08.2017, що підтверджується гарантію виконання № 4972.

Згідно з зазначеною гарантією відповідач прийняв на себе безумовні та безвідкличні зобов'язання за першою письмовою вимогою сплатити на користь замовника, перед яким виконавець має зобов'язання щодо виконання Договору про закупівлю, грошову суму відповідно до пункту 2 гарантії, у випадку невиконання умов Договору про закупівлю відповідно до основного зобов'язання, зокрема:

- порушення виконавцем з його вини строків надання послуг, передбачених договором;

- неповернення або порушення виконавцем строків повернення невикористаних коштів авансу або попередньої оплати, передбачених договором про закупівлю у випадку її надання;

- ненадання або несвоєчасне надання виконавцем замовнику документів, передбачених договором про закупівлю (пункт 1 гарантії виконання № 4972).

Вказані положення гарантії кореспондуються з положеннями пункту 18.1. договору №2-83 від 14.08.2017.

За твердженнями позивача, виконавцем порушено зобов'язання за договором про закупівлю № 2-83 від 14.08.2017 (п. п. 3.1., 4.3.1.) щодо завершення надання послуг, що є предметом цього договору, у строк до 31.10.2017.

За даними бухгалтерського обліку Служби станом на 01.11.2017 ТОВ «Данко» передано, а позивачем прийнято робіт на суму 13541990,00 грн, що свідчить про порушення боржником свого зобов'язання виконати послуги в погоджений строк у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 10.11.2017 у письмовій формі пред'явив гаранту вимогу № 12-2764 про сплату грошової суми відповідно до виданої ним Гарантії № 4972.

У відповідності до п. 6 гарантії відповідач, як гарант, мав розглянути вимогу за гарантією протягом 3-х днів з дати її отримання.

Однак, листом від 20.11.2017 № 5482, посилаючись на пункт 4.3. Гарантії № 4972 від 03.08.2017, відповідач звернувся до позивача з проханням надати письмові докази невиконання/неналежного виконання основного зобов'язання.

Листом від 08.12.2017 № 12-3006 позивач надав відповідачу додаткову інформацію до вимоги № 12-2764 від 10.11.2017 про сплату грошової суми, долучивши до нього документи на підтвердження порушення боржником зобов'язань за договором про закупівлю, а саме: довідку про фактичний стан виконання договору № 2-83 від 14.08.2017 станом на 01.11.2017; копії платіжних доручень від 21.08.2017 № 14, від 28.08.2017 № 15 і від 14.09.2017 № 17, а також документи первинного бухгалтерського обліку, що відображають виконання договору про закупівлю, тобто господарські операції за основним зобов'язанням, а саме: копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2017 від 13.10.2017; копії актів про виконання робіт №№ 1260, 1263, 1358.

Таким чином, зазначені документи відображають фактичне виконання договору про закупівлю, підтверджують факт невиконання боржником свого зобов'язання в строк, погоджений між замовником і виконавцем у договорі про закупівлю № 2-83 від 14.08.2017.

Листом від 28.12.2017 № 5762 банк-гарант відмовив позивачу в задоволенні вимоги про стягнення грошового забезпечення за Договором про закупівлю № 2-83 від 14.08.2017.

Відмову в задоволенні вимоги відповідач мотивував тим, що принципалом (ТОВ «Данко») надано копію додаткової угоди від 27.12.2017 до договору № 2-83 від 14.08.2017, якою зменшено договірну ціну договору та змінено план фінансування. Також зазначив, що внесення змін до істотних умов договору про закупівлю не дає відповідачу можливості переконатися в достовірності вимоги бенефіціара.

За таких обставин, Служба автомобільних доріг у Донецькій області звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» 451399,75 грн, у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором про надання гарантії № 4972/ЮГ-17 від 03.08.2017.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.ч. 1 та 4 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Суд зазначає, що уклавши 27.12.2017 додаткову угоду до договору підряду №2-83 від 14.08.2017 сторони визначили лише обсяг фінансування у 2017 році в сумі 21006956,67 грн, всі інші положення було залишено без змін. Так само як і додатковою угодою від 10.04.2018 до Договору, на яку посилається третя особа, не встановлювався новий строк виконання зобов'язань. Позивач пояснив суду, що з огляду на сезонний характер робіт, їх невчасне виконання третьою особою, сторони визначили, що у 2018 році такі роботи будуть завершені виконавцем до 30.06.2018. Тобто, у цій додатковій угоді сторони констатували факт невиконання договірних зобов'язань виконавцем у встановлений Договором строк, і погодили завершення робіт на об'єкті у 2018 році 30.06.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, станом на 01.11.2017 ТОВ «Данко» виконано лише частину робіт обумовлених Договором на суму 13541990,00 грн, в зв'язку з чим ТОВ «Данко» порушено зобов'язання, передбачені пунктами 3.1. та 18.3.1. Договору, зокрема щодо завершення виконання робіт до 31.10.2017.

Згідно з ч. 1 ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Зобов'язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони (ч. 2 ст. 200 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 200 Господарського кодексу України гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов'язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов'язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень.

За гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 560 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1-3 ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов'язання, забезпеченого гарантією.

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (ч. 1 ст. 565 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 2 Розділу І Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №639 (в редакції від 09.02.2017, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту - Положення №639) визначено, що:

- безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром;

- безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов'язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов;

- вимога - лист або повідомлення з вимогою до банку-гаранта/банку-контргаранта сплатити кошти за гарантією. Вимога складається бенефіціаром і подається за довільною письмовою формою (в якій має зазначатися причина порушення принципалом основного зобов'язання, забезпеченого гарантією) або надсилається у формі повідомлення банку-гаранту/банку-контргаранту;

- гарантійний випадок - факт порушення принципалом перед бенефіціаром зобов'язання, забезпеченого гарантією, у зв'язку із настанням якого банк-гарант одержує вимогу бенефіціара на сплату коштів відповідно до виданої гарантії з урахуванням умов наданої гарантії та протягом строку дії гарантії;

- гарантійний лист - це гарантія, що оформлена належним чином на паперовому носії;

- гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов'язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов'язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов'язань у повному обсязі або їх частину в разі пред'явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов'язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов'язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов'язання безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Пунктом 2 Глави 4 Положення №639 передбачено, що одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком-гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Відповідно до п. 3 Глави 4 Положення №639 сплата за вимогою/повідомленням коштів бенефіціару за гарантією здійснюється банком-гарантом (резидентом) на умовах і в строки, передбачені гарантією для оплати вимоги/повідомлення, та згідно з інструкціями і реквізитами, зазначеними в тексті гарантії та/або у вимозі/повідомленні, отриманими від бенефіціара/банку бенефіціара або іншого банку. Банк-гарант (резидент) здійснює перерахування коштів з рахунку, на якому обліковувалися кошти принципала для грошового забезпечення (покриття) гарантії, або з інших відповідних рахунків банку-гаранта (резидента). Якщо гарантія надавалася за рахунок іншого забезпечення, прийнятного для банку, то банк-гарант вирішує питання щодо погашення заборгованості принципала шляхом звернення стягнення на предмет застави або договірного списання коштів з поточних/депозитних рахунків принципала, або шляхом проведення інших дій, передбачених законодавством України (за умови, якщо це передбачено договором).

Суд зазначає, що Гарантія виконання №4972 від 03.08.2017 є безумовною та безвідкличною. У зв'язку з порушенням виконавцем зобов'язання за Договором про закупівлю, забезпеченого гарантією, у відповідача, як гаранта, виникло зобов'язання сплатити кредиторові грошову суму, яка відповідно до умов гарантії (п. 2) складає 451399,75 грн. Відповідач, як банк-гарант, у зв'язку з порушенням принципалом свого зобов'язання, забезпеченого гарантією, мав сплатити кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов. Зазначене випливає як із вищевказаних норм законодавства, так і зі змісту самої Гарантії виконання (п. 3).

Факт порушення замовником своїх зобов'язань, а відтак - і настання гарантійного випадку - підтверджений матеріалами справи.

Проте, своїх зобов'язань банк безпідставно не виконав.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що оскільки ТОВ «Данко» не було виконано умови п. 1.2. Договору про надання гарантії №4972/ЮГ-17 від 03.08.2017 щодо розміщення грошового покриття, то, на думку відповідача, і гарантія №4972 від 03.08.2017 не набрала чинності.

Господарський суд не приймає доводи відповідача, оскільки чинність договору гарантії №4972/юг-17 від 03.08.2017 між банком та третьою особою не є предметом позову в даній справі, а також не була оскаржена самим відповідачем в судовому порядку.

Твердження відповідача про нечинність гарантії в даному випадку розцінюються судом критично. Суд зауважує, що питання чинності договору гарантії №4972/юг-17 від 03.08.2017 у наданому суду листуванні позивача і банку банком жодного разу не підіймалося, адже підставами для відмови у виплаті гарантії позивачу банк визначав лише відсутність документального підтвердження невиконання зобов'язань третьою особою, а також внесення змін до істотних умов Договору про закупівлю. Ця позиція банку, як гаранта, щодо відмови у виплаті грошової суми бенефіціару в ході розгляду справи відповідного правового підтвердження не знайшла.

Заслуговує на увагу і та обставина, що необхідність такого виду забезпечення виконання зобов'язань як гарантія безпосередньо випливає з положень Договору закупівлі, та розцінювалася як обов'язкова передумова для укладення Договору про закупівлю в межах тендерної процедури, про що банк достеменно знав, і у зв'язку з чим і був залучений до кола учасників спірних правовідносин.

У письмових поясненнях ТОВ «Данко» просило суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що між сторонами було погоджено перенести терміни виконання робіт на більш тривалий термін, зокрема, додатковими угодами від 10.04.2018 до Договору №2-83 від 14.08.2017 внесено зміни в частині фінансування у 2018 році (Додаток №4) та змінено строк надання послуг до 30.06.2018 року (Додаток №5).

Крім того, листом №12-3065 від 18.12.2017 позивач запропонував продовжити строк дії банківської гарантії за цим зобов'язанням до 31.12.2018, однак між ПАТ КБ «Глобус» та ТОВ «Данко» було укладено новий договір про надання банківської гарантії №6758/ЮГ-18 від 18.01.2018 та надано банком нову банківську гарантію №6758 про забезпечення саме цього договору.

Судом не встановлено підстав правомірності відмови відповідачем позивачу у виплаті гарантійного платежу за гарантією виконання №4972 від 03.08.2017, а порушення ТОВ «Данко» з його вини строків виконання робіт є гарантійним випадком.

Таким чином, посилання третьої особи на продовження строків виконання послуг та відсутність настання гарантійного випадку саме за гарантією виконання №4972 від 03.08.2017 є безпідставними та не приймаються судом до уваги.

З наданих позивачем та не спростованих відповідачем доказів вбачається, що ТОВ «Данко» порушено зобов'язання передбачені пунктами 3.1. та 18.3.1. Договору, зокрема не завершило виконання робіт до 31.10.2017, а відповідач в порушення Гарантії виконання №4972 від 03.08.2017 не виплатив позивачу гарантійний платіж та має перед позивачем заборгованість з його сплати в розмірі 451399,75 грн. Укладення іншого договору гарантії у 2018 році не звільняє відповідача від необхідності виконання зобов'язань за раніше укладеним договором банківської гарантії.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм, викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» (04073, м. Київ, провулок Куренівський, будинок 19/5; ) на користь Служби автомобільних доріг у Донецькій області (84333, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Уральська, будинок 12; ) заборгованість за гарантією виконання №4972 від 03.08.2018 в сумі 451399 (чотириста п'ятдесят одна тисяча триста дев'яносто дев'ять) грн 75 коп та витрати по сплаті судового збору в сумі 6671 (шість тисяч шістсот сімдесят одну) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.07.2018

Суддя Ю.М. Смирнова