ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 червня 2018 р. Справа № 918/290/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Максі Фуд"

до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Барса"

про стягнення заборгованості в сумі 1 289 664,36 грн.

Секретар судового засідання: Лиманський А.Ю.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Біда К.М.;

Від відповідача : не з'явився

У судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку забезпечив Голосіївський районний суд м.Києва, брав участь уповноважений представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Максі Фуд".

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Максі Фуд" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Барса" про стягнення заборгованості в сумі 1 289 664,36 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив умови укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу №1327 від 14.10.2011 р., не здійснив оплату вартості отриманого від позивача товару.

Ухвалою суду від 07 травня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №918/290/18, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, справу призначено до слухання в судовому засіданні на 29 травня 2018 року.

Ухвалою суду від 29 травня 2018 року закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду по суті на 26 червня 2018 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі.

Представник відповідача до суду не з'явився, відзиву на позовну заяву в порядку та строки передбачені ухвалою суду від 07 травня 2018 року не надав, причин неявки суду не повідомив, про місце дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення яке повернулось до суду з відміткою відділення поштового зв'язку: "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.202 ГПК України).

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

14 жовтня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Максі Фуд" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Барса" було укладено договір купівлі-продажу № 1327 (надалі договір), відповідно до предмету якого постачальник продає товари, в асортименті, кількості та за цінами, що вказуються в накладних, які заповнюються на підставі специфікацій, підписаної сторонами, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити поставлений товар (арк.с. 18-19).

Пунктом 6.1. договору передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2011 року.

Додатковими угодами від 20 грудня 2011 року та 02 січня 2013 року дію даного договору було продовжено строком на наступний календарний рік. В тому випадку, якщо не менше чим тридцять днів до закінчення строку дії діючого договору, не одна із сторін не направляє іншій стороні повідомлення про припинення діючого договору, договір вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік (арк.с. 20-22).

Згідно пункту 2.3. договору товар вважається прийнятим за кількістю та найменуванням - згідно накладної, а за якістю відповідно до сертифікату відповідності. Датою отримання товару вважається дата, вказана у накладній.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов договору №1327 від 14.10.2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Максі Фуд" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Барса" отримало товар, що підтверджується наступними видатковими накладними: № 55 від 17.01.2018 р. на загальну суму 382 162,58грн.; № 96 від 24.01.2018 р. р. на загальну суму 343 123,68 грн.; № 160 від 02.02.2018 р. на загальну суму 415 741, 70 грн.; № 191 від 09.02.2018 р. на загальну суму 217 947,94грн.; № 279 від 23.02.2018 р. на загальну суму 305 615,44 грн.; № 280 від 23.02.2018 р. на загальну суму 7 265,60 грн. (арк.с. 25-37).

Згідно пункту 3.3. договору постачальник надає покупцю право сплатити за поставлений товар протягом 30 календарних днів з часу отримання товару.

Згідно банківської виписки 22.02.2018р. відповідач здійснив оплату в розмірі 382 162,58 грн. (арк.с. 40).

Між позивачем та відповідачем було підписано Акт звірки взаєморозрахунків станом на лютий 2018 року, за яким відповідач визнав, що має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 1 289 664,36 грн. (арк.с. 39).

Доказів оплати вказаної заборгованості суду не надано.

04 квітня 2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про погашення заборгованості (арк.с. 41-45). Відповідь на останню у матеріалах справи відсутня.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно із частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 193 ГК України Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до положень частини 1 та частини 2 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням положень вказаних норм законодавства, суд приходить до висновку про наявність у відповідача обов'язку виконати належним чином зобов'язання по оплаті отриманого від позивача товару в сумі 1 289 664,36 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 73,74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Максі Фуд" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Барса" про стягнення заборгованості в сумі 1 289 664,36 грн. є законними обґрунтованими, відповідачем не спростованими, а відтак такими що підлягають до задоволення.

Судові витрати понесені позивачем у виді судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Барса" (33016 , Рівненська область, місто Рівне, вул. Р.Шухевича 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Максі Фуд" (03040, місто Київ, вул. Васильківська, 14, офіс 705, ) - 1 289 664 (один мільйон двісті вісімдесят дев'ять тисяч шістсот шістдесят чотири) грн. 36 коп. заборгованості та 19 346 (дев'ятнадцять тисяч триста сорок шість) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "27" червня 2018 року.

Суддя Бережнюк В.В.