ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.06.2018

Справа № 910/4162/18

Господарський суд міста Києва у складі: головуючий суддя Бондаренко Г. П.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/4162/18

за позовом Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі Філії “Енергозбут” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (01135, м. Київ, вул. Жилянська, 97)

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Пан Енерго” (04210, м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 12-Д)

про стягнення 138 450, 37 грн.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство “Українська залізниця” в особі Філії “Енергозбут” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (далі – позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Пан Енерго” (далі – відповідач) про стягнення сплаченого авансу та штрафних санкцій у розмірі 138 450, 37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов’язань за договором на виконання проектно-вишукувальних робіт № УЗ/ЕЕЦ-171019/00024 від 19.10.2017, у зв’язку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 138 450, 37 грн, з яких 122193, 60 грн. - сплачений аванс на виконання проектно-вишукувальних робіт та 16256, 77 грн. - пені за неналежне виконання зобов`язань. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи №910/4162/18 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику сторін; запропоновано сторонам надати докази по справі та повідомлено, що подання ними додаткових письмових доказів, висновків експертів, клопотань, заяв, пояснень, можуть бути подані до суду у строк до 12.05.2018.

14.05.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив визнати поважною причину пропуску строку для надання відзиву та за наслідками розгляду справи відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилається на несвоєчасне та неповне надання позивачем вихідних даних, у зв'язку з чим відповідач не зміг вчасно розпочати та виконати передбачені договором роботи.

01.06.2018 від позивача через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких позивач просить відновити строк на подання письмових пояснень, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

З огляду на малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги статтю 252 даного кодексу, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, ціну позову, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також те, що спірні правовідносини та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Подані сторонами поза строком встановленим судом документи по справі прийняті судом та приєднані до матеріалів справи, з огляду на поважність причин пропуску строку їх надання, а тому судом поновлено процесуальний строк подання відзиву та відповіді на відзив відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Статутом Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця”, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України № 735 від 02.09.2015 передбачено, що Публічне акціонерне товариство “Українська залізниця” є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України “Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування”, постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200 “Про утворення публічного акціонерного товариства “Українська залізниця”.

Товариство утворено як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 “Про утворення публічного акціонерного товариства “Українська залізниця”. Відповідно до п. 17 положення, товариство в установленому законодавством порядку має право бути засновником, співзасновником та учасником інших юридичних осіб. Товариство створює філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без статусу юридичної особи як на території України, так і за її межами, які діють на підставі положень.

Відповідно до п. 2.1 положення про Філію “Енергозбут” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (додаток до наказу ПАТ “Укрзалізниця” від 15.01.2018 № 020), філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені Товариства та в його інтересах, здійснює делеговані Товариством функції відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства.

Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством “Українська залізниця” в особі Філії “Енергозбут” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Пан Енерго” було укладено ряд договорів, предметом яких було виконання проектно-вишукувальних робіт.

Так, 19.10.2017 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Енергозбут», як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пан Енерго», як виконавцем було укладено договір № УЗ/ЕЕЦ-171019/00024 на виконання проектно-вишукувальних робіт (далі за текстом - договір), предметом якого відповідно до п. 2.1 є закупівля проектно-вишукувальних робіт: «Розробка проектно-кошторисної документації на об’єкту реконструкції ЗРП-35кВ ПС Фастів. Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» Стадія – робочий проект (у т. ч. експертиза) (ДСТУ) відповідно до узгодженого сторонами Технічного завдання (додаток 2 до договору), проведення комплексної експертизи проекту та отримання експертного звіту.

Загальна вартість робіт за договором складає 203 656, 00 грн. без ПДВ, крім того – ПДВ (20%) – 40 731, 20 грн., всього з ПДВ – 244 387, 20 грн. та визначається сторонами та відображається у протоколі погодження договірної ціни (додаток 1) (п. 3.1 договору).

Замовник після підписання договору протягом 30 банківських днів перераховує на розрахунковий рахунок виконавця аванс у розмірі 50 % від вартості робіт, передбачених до виконання за цим договором (п. 3.5 договору). Остаточний розрахунок здійснюється замовником протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконавчих робіт (п. 3.6 договору).

Протягом 14 робочих днів після підписання договору, замовник передає виконавцю вихідні дані в повному обсязі: технічне завдання, дозвільні і правовстановлюючі документи та інші документи, відповідно до вимог ДБН А.2.2.-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» (п. 4.1 договору).

Виконання робіт повинно починатись і здійснюватися з дня отримання вихідних даних від замовника (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 4.4 договору термін виконання робіт:

- початок: на другий день після отримання вихідних даних згідно п. 4.1 даного договору;

- завершення: 50 робочих днів після початку робіт, але не пізніше 31.12.2017.

Виконавець передає замовнику оформлену у встановленому порядку документацію у 3-х примірниках на підставі акту приймання-передачі виконаних проектно-вишукувальних робіт (п. 6.1 договору). Замовник протягом 10 днів з дня отримання остаточного акту зобов’язаний підписати його і повернути виконавцю. Якщо замовник відмовляється від його прийняття, він повинен надати виконавцю мотивовану відмову (п. 6.2 договору). Відмова замовника від прийняття робіт оформлюється двохстороннім актом з переліком необхідних (з вини виконавця) доробок і терміном їх виконання (п. 6.3 договору). Робота враховується як прийнята тільки після оформлення виконавцем та замовником остаточного акту виконання всіх проектно-вишукувальних робіт при повних взаємних розрахунках (п. 6.5 договору).

Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов’язань за договором згідно з чинним законодавством України та цим договором (п. 7.2 договору).

Відповідно до п. 7.3 договору, виконавець несе відповідальність за: відповідність проектно-кошторисної документації завданню на проектування, діючим нормам, правилам та стандартам у будівництві України, ДБН А.2.2.-3-2014; додержання положень складання проектно-кошторисної документації згідно ДБН Д. 1.1-1-2013; якість, оформлення та комплектність документації; обґрунтування та правильність розрахунків по актам на виконання проектно-вишукувальних робіт; прорахунки та недоробки у проектно-кошторисній документації; строки виконання проектно-кошторисної документації; виконання робіт субпідрядниками; строки усунення недоліків, виявлених при експертизі та в період реконструкції об’єкту.

Замовник несе відповідальність за: своєчасне надання завдання на проектування та видачу вихідних даних; своєчасну оплату за виконані роботи; своєчасне прийняття документації (виконаних робіт), у випадку відсутності обґрунтованої відмови (п. 7.4 договору).

У разі порушення виконавцем терміну виконання робіт відповідно до договору, замовник має право вимагати від виконавця сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості не виконаного обсягу за кожен день прострочення терміну завершення робіт за весь період прострочення (п. 7.5 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками та діє до 31 грудня 2017 року, а у частині розрахунків – до повного виконання сторонами передбачених договором зобов’язань (п. 10.1 договору).

Відповідно до протоколу, який є додатком № 1 до договору, сторони дійшли згоди, що вартість робіт з розробки проектно-кошторисної документації «Розробка проектно-кошторисної документації на об’єкту реконструкції ЗРП-35кВ ПС Фастів. Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» по договору складає 203 656, 00 грн. без ПДВ, крім того – ПДВ (20%) – 40 731, 20 грн., всього з ПДВ – 244 387, 20 грн.

Сторонами також відповідно до договору було підписано технічне завдання, яке є додатком № 2 до договору.

Згідно з кошторисом № 1 на проектні (вишукувальні) роботи, який є додатком № 3 до договору № УЗ/ЕЕЦ-171019/00024 від 19.10.2017, який був складений виконавцем, сума робіт з урахуванням ПДВ складає 244 387, 20 грн.

Позивачем 15.11.2017 було перераховано на рахунок відповідача аванс (50%) за розроблення проектно-кошторисної документації за договором в розмірі 122 193,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 22 від 15.11.2017.

Відповідно до листа, адресованого замовнику від 28.11.2017 № 46 відповідач просив надати вихідні дані для виконання проектних робіт згідно з технічним завданням, зокрема: однолінійні схеми існуючих об'єктів із зазначенням рівнів напруги, актуальні та прогнозовані навантаження, струмові обмеження, параметри кабелів, а також додаткові вимоги до вибору обладнання обліку електроенергії та систем АСКОЕ.

Позивач листом від 06.12.2017 № ЕЕЦ-10/10718 надав відповідь на лист відповідача № 46 від 28.11.2017, в якому зазначив, що для надання замовником додаткових вихідних даних для виконання проектно-вишукувальних робіт, необхідний виїзд фахівців проектної організації на об’єкт проектування для проведення обстеження обсягів робіт із зазначенням по кожному об’єкту окремо, у тому числі, і по договору в межах даного позову, необхідного переліку додаткових документів на місці та рекомендовано в разі виникнення необхідності в отриманні додаткової інформації звернутися до контактних осіб регіональної філії, які відповідальні за повноту вихідних даних та інших документів, наданих для реалізації об’єктів, згідно підписаного договору. А також відповідно п.5.3 договору просив надати інформацію замовнику, в термін до 11.12.2017, про хід виконання зобов'язань за даними договорами, про обставини, що перешкоджають його виконанню в термін, та підтвердити строки завершення робіт згідно умов підписаного договору.

Листом вих. №ЕЕЦ-10/11221 від 20.12.2017 позивачем повідомлено відповідача про необхідність терміново в термін до 21.12.2017 повідомити замовника про хід виконання зобов’язань за договором, підтвердити строки завершення робіт, а також надати графік-виїзду на об’єкти проектування регіональних філій.

Відповідно до листа вих.№49/24 від 21.12.2017 відповідач просив позивача надати вихідні дані згідно з переліком для виконання робіт за договором №УЗ/ЕЕЦ-171019/00024 від 19.10.2017.

Листом вих. №ЕЕЦ-10/11609 від 27.12.2017 позивачем повідомлено відповідача про обов’язок останнього виконати умови договорів та в термін до 31.12.2017 передати замовнику документацію в порядку та на умовах, визначених підписаними договорами.

Листом вих. №ЕЕЦ-10/11644 від 28.12.2017 позивачем повторно повідомлено відповідача, що для надання додаткових вихідних даних для виконання проектно-вишукувальних робіт, необхідним є виїзд фахівців проектної організації на об’єкти проектування для проведення обстеження обсягів робіт на місці із зазначенням по кожному об’єкту окремо необхідного переліку додаткових документів.

18.01.2017 на адресу відповідача направлено претензію № ЕЕУ-15/29 з вимогою у строк до 31.01.2018 надати позивачу виконані проектно-вишукувальні роботи або повернути суму сплаченого авансу.

16.02.2018 позивачем на юридичну адресу відповідача було направлено лист-відмову від договорів на виконання проектно-вишукувальних робіт (в порядку ст. 849 ЦК України), в якому позивач зазначив про те, що відповідач не виконав роботи у строки, встановлені в договорі та не передав замовнику документацію в порядку та на умовах, визначених договором; щодо звернень виконавця з вимогами про надання вихідних даних позивач зазначив, що згідно ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», додаток «А» є довідковий та містить узагальнений перелік робіт для всіх видів проектування, що не дає можливості замовнику самому визначити, який саме перелік додаткових вихідних даних необхідно надати виконавцю на кожен об’єкт окремо для проектування, тому виконавцю потрібно було провести обмірно-обстежувальні роботи на об’єкті проектування та за результатами обстеження надати замовнику необхідний перелік додаткових документів по кожному об’єкту окремо; технічні завдання, які є додатком № 2 до договору були отримані виконавцем під час підписання договорів; направлені виконавцем запити про надання вихідних даних були отримані замовником за 8 днів до дати закінчення виконання робіт; виконавцем у листуванні з замовником не було конкретизовано які самі вихідні дані необхідні для початку виконання робіт; зазначив, що у випадку неповернення вказаних сум протягом 7 (семи) календарних днів з дати отримання цього листа, замовник змушений буде звертатись до суду з позовом про їх стягнення в судовому порядку із застосуванням штрафних санкцій.

07.03.2018 позивачем направлено на юридичну та поштову адреси відповідача повторний лист-відмову від договору від 07.03.2018 № ЕЕЦ-15/98, в якому позивач зазначив, що у випадку неповернення вказаних сум протягом 10 календарних днів з дня відправлення цього листа, позивач змушений буде звернутися до суду.

Спір у справі виник у зв’язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов’язання з виконання робіт за договором, у зв’язку з чим позивач вказує на обов’язок відповідача повернути сплачений позивачем аванс в сумі 122 193, 60 грн. та право позивача на стягнення з відповідача пені за порушення строків виконання обумовлених договором робіт.

Предметом позову у даній справі є матеріальні вимоги позивача до відповідача щодо стягнення з останнього 138 450, 37 грн., з яких 122 193, 60 грн. сплачений аванс на виконання проектно-вишукувальних робіт за договором та 16 256, 77 грн. пені за період з 02.01.2018 по 19.03.2018 за договором за кожен день затримки проектно - вишукувальних робіт.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір підряду на проведення проектних та пошукових робіт, а відтак правовідносини сторін регулюються Главою 61 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 324 Господарського кодексу України за договором підряду на проведення проектних і досліджувальних робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну документацію або виконати обумовлені договором проектні роботи, а також виконати досліджувальні роботи, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити їх.

Згідно із ч. 1 ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Згідно із ч. 1 ст. 889 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 854 Цивільного кодексу України підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Матеріали справи містять докази, що 15.11.2017 позивачем на виконання п. 3.5 договору було перераховано на рахунок виконавця аванс у розмірі 50 % від вартості робіт в сумі 122 193, 60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення, строки виконання роботи або її окремих етапів (ст.ст. 843, 846 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось судом, за змістом пункту 4.4 договору роботи повинні були виконуватись у такі строки: початок робіт: на другий день після отримання вихідних даних згідно з п. 4.1 договору; завершення робіт: 50 робочих днів після початку робіт, але не пізніше 31.12.2017.

Відповідно до п. 4.1 договору протягом 14 робочих днів після підписання договору, замовник передає виконавцю вихідні дані в повному обсязі: технічне завдання, дозвільні і правовстановлюючі документи та інші документи, відповідно до вимог ДБН А.2.2.-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». Виконання робіт повинно починатись і здійснюватися з дня отримання вихідних даних від замовника (п. 4.3 договору).

Судом встановлено, що технічне завдання є додатком № 2 до договору та є його невід’ємною частиною, а отже було отримано виконавцем під час підписання договору.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.4 договору відповідач мав виконати роботи за договором не пізніше 31.12.2017.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, відповідно до умов визначених у п. 6.1 договору виконавець передає замовнику оформлену у встановленому порядку документацію у 3-х примірниках на підставі акту приймання-передачі виконаних проектно-вишукувальних робіт. Замовник на протязі 10 днів з дня отримання остаточного акту зобов’язаний підписати його і повернути виконавцю. Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання робіт за договором станом на 31.12.2017, зокрема акту приймання-передачі виконаних проектно-вишукувальних робіт.

Як встановлено судом, відповідно до п. 10.1 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками та діє до 31.12.2017, а у частині розрахунків - до повного виконання сторонами передбачених договором зобов'язань.

За загальним правилом зобов’язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 Цивільного кодексу України, стаття 202 Господарського кодексу України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599 – 601, 604 – 609 Цивільного кодексу України. Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов’язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору. Отже, сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов’язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов’язку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі №905/2187/13 та у п. 27 постанови Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №910/123/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що зобов'язання відповідача з виконання робіт за договором не припинилось після 31.12.2017.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її в строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Аналогічна правова норма закріплена ч. 1 ст. 615 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Отже, замовнику законом надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, і визначене цією нормою право не може бути обмежене.

Таким чином, договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов’язань його сторін. При цьому, одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання.

Судом встановлено, що 16.02.2018 на адресу відповідача направлено лист-відмову від договору №ЕЕЦ-15/86, відповідно до якого позивач повідомив про розірвання договору в односторонньому порядку та просив повернути авансовий платіж.

Частинами 2, 3 статті 653 Цивільного кодексу України визначено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

За таких обставин, позивачем вчинено односторонній правочин стосовно розірвання договору, що є самостійною та достатньою підставою для припинення правовідносин сторін, а відтак договір вважається розірваним (припиненим) з моменту вчинення такого провочину, тобто з 16.02.2018.

Отже, станом на момент подання позивачем позову до суду сплив строк виконання відповідачем робіт, а договір припинив свою дію.

Згідно частини 2 ст. 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов'язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/45382/17.

З урахуванням того, що судом встановлений факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань з виконання робіт за договором, враховуючи, що договір розірвано, суд дійшов висновку про те, що відповідач зобов’язаний повернути позивачу отриманий від нього авансовий платіж у розмірі 122 193, 60 грн.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 122 193, 60 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом.

Щодо доводів відповідача про те, що у зв’язку ненаданням позивачем вихідних даних мало місце прострочення кредитора, господарський суд зазначає наступне.

Відповідач зазначає, що останнім не було вчасно розпочато роботи та виконано зобов’язання за договором у зв’язку з несвоєчасним та не повним наданням замовником вихідних даних. Разом з відзивом, відповідачем надано лист № 46 від 28.11.2017, в якому останній просив надати вихідні дані для виконання проектних робіт; лист № 49/24 від 21.12.2017 в якому просив надати вихідні дані; лист № 52 від 31.12.2017, в якому просив продовжити термін виконання робіт за договором до 30.04.2018; претензію на несвоєчасне отримання вихідних даних № 2 від 11.01.2018; претензію на несвоєчасне отримання вихідних даних № 7 від 25.01.2018; лист № 10 від 09.02.2018 про надання доступу працівникам відповідача для збору вихідних даних та подальшого виконання проектних робіт в період з лютого 2018 року по травень 2018 року; лист № 13 від 14.02.2018 лист про надання вихідних даних.

Відповідно до ст. 888 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов'язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов'язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Чинне законодавства одним з головних обов’язків підрядника з проведення проектних та пошукових робіт визначає обов’язок виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором (п. 3 ст. 890 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. п. 3, 4 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 за №45, для забезпечення проектування об'єкта будівництва замовник повинен надати генпроектувальнику (проектувальнику) вихідні дані на проектування. Основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування. Завдання на проектування визначає обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об'єкта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень.

Таким чином, виконання зобов'язання за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт можливе за умови наявності вихідних даних для таких робіт.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Стаття 613 Цивільного кодексу України встановлює, що кредитор є таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Наразі, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій листування між сторонами, позивач неодноразово повідомляв відповідача про те, що для складення точного переліку та підготовки вихідних даних для виконання робіт за Договором необхідним є виїзд представників відповідача за місцезнаходженням відповідного об’єкту, у зв’язку з чим відповідачу були надані контакті дані відповідальних осіб залізниці. Однак, лише 09.02.2018 відповідач звернувся до позивача з заявою про надання доступу співробітникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Пан Енерго» до об’єктів згідно з переліком (у тому числі до ПС Фастів згідно з договором) для збору вихідних даних та подальшого виконання проектних робіт у період з лютого 2018 року по травень 2018 року (тобто після закінчення строку виконання робіт – 31.12.2017).

При цьому, відповідачем не спростовано правомірності вимог позивача щодо необхідності виїзду за місцезнаходженням відповідного об’єкту та здійснення обмірно -обстежувальних робіт з метою складення необхідного переліку додаткових матеріалів. Також відповідачем не доведено суду неможливості розпочати виконання робіт, приймаючи до уваги, що технічне завдання, яке за своїм змістом є завданням на проектування та основним вихідним документом, було вручено відповідачу ще при підписанні договору.

Зважаючи на викладене, за висновками суду, позивач не може вважатися таким, що відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку, тобто не є кредитором, що прострочив, в розумінні положень статті 612 Цивільного кодексу України.

Щодо пропозиції відповідача щодо внесення змін до договору, в частині строків виконання робіт, то у відповідності до положень ст. 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згода сторін щодо зміни умов договору досягнута не була, і доказів іншого матеріали справи не містять, відтак суд відхиляє відповідні доводи відповідача.

Окрім основної заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача 16256, 77 грн пені за період з 02.01.2018 по 19.03.2018.

Судом встановлено, що відповідач допустив прострочення виконання зобов’язання з виконання робіт за договором, а тому дії відповідача є порушенням зобов’язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

При цьому, суд зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов’язань.

Згідно з п. 7.5 договору у разі порушення виконавцем терміну виконання робіт відповідно до договору, замовник має право вимагати від виконавця сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не виконаного обсягу за кожен день прострочення терміну завершення робіт за весь період прострочення.

Позивачем заявлено про стягнення пені з 02.01.2018 по 19.03.2018 (дату розрахунку та складання позову).

В той же час, судом встановлено, що лист-відмова від договору №ЕЕЦ-15/86 від 16.02.2018 позивачем направлена на адресу відповідача 16.02.2018, а відтак суд дійшов висновку, що з цього моменту позивачем вчинено односторонній правочин, який тягне припинення зобов'язань його сторін.

Отже, саме з 16.02.2018 (дата підписання та направлення відмови від договору) зобов'язання відповідача з виконання робіт за договором припинилося, що унеможливлює покладення на нього відповідальності за прострочення такого зобов'язання у період з 16.02.2018 по 19.03.2018.

Здійснивши власний розрахунок суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 9159, 50 грн, нарахованої за період з 02.01.2018 по 15.02.2018, за порушення терміну виконання робіт за договором.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обов’язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пан Енерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» заборгованості у розмірі 122 193, 60 грн. та пені у розмірі 9 159, 50 грн.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Філії “Енергозбут” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Пан Енерго” про стягнення 138 450, 37 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Пан Енерго” (04210, м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 12-Д; ідентифікаційний код 34956246) на користь Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Філії “Енергозбут” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (01135, м. Київ, вул. Жилянська, 97; ідентифікаційний код 40150221) 122 193 (сто двадцять дві тисячі сто дев’яносто три) грн. 60 коп. основної заборгованості, 9159 (дев'ять тисяч сто п’ятдесят дев'ять) грн. 50 коп. пені та 1 973 (одна тисяча дев'ятсот сімдесят три) грн. 06 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні вимог щодо стягнення 7 097 (семи тисяч дев'яносто сім) грн. 27 коп. пені - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення: 22.06.2018.

Суддя                                                                                Г.П. Бондаренко