УХВАЛА

02 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/17863/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Катеринчук Л.Й.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафта-Транс"

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мольфар-2007"

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта-Транс" в особі ліквідатора Голінного Андрія Михайловича

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 17.05.2018

у складі колегії суддів: Буравльов С.І. (головуючий), Сітайло Л.Г., Андрієнко В.В.

та на рішення Господарського суду міста Києва

від 30.11.2017

у складі судді Привалова А.І.

у справі №910/17863/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта-Транс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мольфар-2007"

про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 308 253, 34 грн.

ВСТАНОВИВ:

05.06.2018 поштовим відправленням, направленим на адресу Київського апеляційного господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафта-Транс" в особі ліквідатора Голінного Андрія Михайловича звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою від 04.06.2018 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 та на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 у справі №910/17863/17 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017 (далі - ГПК України).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/17863/17 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Жуков С.В., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2018.

У зв'язку з відпусткою судді Жукова С.В. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/17863/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2018.

Згідно з частиною 3 статті 3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України, до скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, розміри ставок судового збору та порядок його сплати визначені Законом України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою 05.06.2018) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діяла на момент звернення із позовом у жовтні 2017 року), ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складала 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" №1801-VIII від 21.12.2016, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2017 становив 1 600 грн.

Відтак, оскаржуючи до Верховного Суду 05.06.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2018, якою залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 у справі №910/17863/17 про відмову у стягненні безпідставно набутих коштів в розмірі 308 253, 34 грн., позивачу належало сплатити судовий збір в розмірі 9 247, 60 грн. (308 253, 34 *1,5% * 200%).

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за певних умов. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, особа, яка заявляє клопотання про відстрочення, звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, відстрочення або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду, зокрема, із касаційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

При цьому, "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду… Вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Оскаржуючи в касаційному порядку постанову апеляційного суду від 17.05.2018 та рішення суду першої інстанції від 30.11.2017 у справі №910/17863/17, скаржником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, при цьому, заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, обґрунтоване незадовільним майновим станом підприємства-скаржника, яке перебуває в процедурі банкрутства на стадії ліквідації, та відсутністю у Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта Транс" майна та грошових коштів на рахунках в установах банків, у зв'язку з чим підприємство-банкрут не мало можливості сплатити судовий збір при зверненні до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою.

Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини перебування підприємства-скаржника в ліквідаційній процедурі та відсутність у заявника касаційної скарги коштів для сплати судового збору за її подання не можуть вважатися безумовною підставою для звільнення від такої сплати при зверненні до суду касаційної інстанції.

Оцінивши доводи скаржника, наведені в обґрунтування наявності підстав для звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, Верховний Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта Транс" в особі ліквідатора Голінного А.М. про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 та на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 у справі №910/17863/17.

Отже, подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафта Транс" в особі ліквідатора Голінного А.М. касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 ГПК України щодо її форми.

Відповідно до частин 2, 5 статті 292 та статті 174 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, така скарга залишається без руху, про що суддею-доповідачем постановляється відповідна ухвала із зазначенням строку на усунення скаржником недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

З огляду на таке, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта Транс" в особі ліквідатора Голінного Андрія Михайловича на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 та на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 у справі №910/17863/17 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги.

Згідно з частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 8 Закону України "Про судовий збір", статтями 3, 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафта Транс" в особі ліквідатора Голінного Андрія Михайловича у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 та на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 у справі №910/17863/17.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта Транс" в особі ліквідатора Голінного Андрія Михайловича на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 та на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 у справі №910/17863/17 залишити без руху.

3. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафта Транс" в особі ліквідатора Голінного Андрія Михайловича строк на усунення недоліків касаційної скарги до 17 липня 2018 року.

4. Роз'яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафта Транс" в особі ліквідатора Голінного Андрія Михайловича, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду Л.Й. Катеринчук