ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2018м. ДніпроСправа № 904/841/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Батир Б.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Чочієва Андрія Омаровича, м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департамента економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про визнання договору укладеним

у присутності представників:

від позивача: Пастернак В.В., довіреність № 7/10-114 від 17.01.2018, заступник начальника управління захисту інтересів територіальної громади міста у судах загальної юрисдикції;

від відповідача: Тарянік К.О., довіреність № 141 від 11.04.2018, представник;

від третьої особи: Вовкотеча А.В., довіреність № 10/13-806 від 28.12.2017, головний спеціаліст - економіст;

вільний слухач: Гущина М.С..

СУТЬ СПОРУ:

01.03.2018 Дніпровська міська рада (далі - позивач) звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Чочієва Андрія Омаровича (далі - відповідач), у якій виклала вимогу про визнання укладеним договору між сторонами про пайову участь на розвиток інфраструктури м. Дніпра.

Ухвалою від 01.02.2018 суд відкрив провадження у справі, прийнявши позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, встановленими Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), з призначенням підготовчого засідання, а також залучив до участі у справі 3-ю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради.

19.04.2018 відповідач подав до суду заяву про повернення позивачу позовної заяви на підставі не підтвердження, на його думку, повноважень міського голови Філатова Б.А. на підписання позовної заяви.

Суд, розглянувши заяву, не вбачає підстав для її задоволення, оскільки остання є безпідставною. Той факт, що Філатов Б.А. є міським головою Дніпра шляхом обрання останнього на цей пост 15.11.2015 більшістю голосів виборців, визнано загальновідомим та не потребує доказування у судовому порядку, про що визначає ч. 3 ст. 75 ГПК України.

Крім того, відповідач подав заяву про застосування строків пропуску позовної давності на подання позовної заяви до суду, яку судом прийнято до розгляду до вирішення спору по суті.

Третя особа подала 19.04.2018 письмові пояснення, якими повністю підтримує вимоги позовної заяви та просить суд визнати договір укладеним.

24.04.2018 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, посилаючись на відсутність, на його думку, підстав для визнання договору укладеним з огляду на недотримання позивачем порядку укладання договорів, визначених ст. 181 Господарського кодексу України. Також відповідач зазначає, що закон не має зворотної сили, якщо погіршує стан відповідача, оскільки останній є фізичною особою. Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

02.05.2018 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій посилається на те, що ухилення відповідача від виконання норм законодавства щодо укладання договору пайової участі мало наслідком порушення законних інтересів Дніпровської міської ради та призвело до звернення останнього до суду. З огляду на що позивач наполягає на задоволенні позову повністю.

В свою чергу 22.05.2018 відповідач подав додаткові письмові пояснення щодо застосування до позовної заяви наслідків пропуску строків позовної давності, які також будуть розглянуті судом при вирішенні позовної заяви по суті.

На підставі ч. 5 ст. 183 ГПК України у судових засіданнях оголошувались перерви: з 19.04.2018 до 02.05.2018, з 02.05.2018 до 14.05.2018 та з 14.05.2018 до 22.05.2018.

Ухвалою суду від 22.05.2018 судом згідно з положеннями ч. 1 ст. 185 ГПК України, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засідання на 21.06.2018 .

14.06.018 від відповідача до суду надійшла заява, в якій останній просить суд постановити ухвалу про закриття провадження у справі. Вказану заяву обґрунтовано втратою відповідачем у даній справі статусу підприємця, що відповідно до приписів ст.ст. 20, 231 ГПК України виключає можливість подальшого розгляду справи господарським судом Дніпропетровської області. Тому, на думку відповідача, провадження у справі підлягає закриттю. На підтвердження факту припинення фізичною особою-підприємцем Чочієвим А.О. підприємницької діяльності до заяви додано роздруківку з офіційного сайту Міністерства юстиції України - "Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" від 14.06.2018, яка містить відповідну інформацію.

Розглянувши заяву відповідача про закриття провадження у справі суд не знаходить підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Фізичною особою-підприємцем Чочієвим Андрієм Омаровичем 30.05.2018 року було припинено підприємницьку діяльність, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності відповідача за №8022265.

Підставою звернення з позовом до суду, на думку позивача, є ухилення відповідача - суб'єкта підприємницької діяльності від укладення договору пайової участі, чим порушено права та інтереси територіальної громади міста. Тобто між сторонами виник спір, пов'язаний з укладенням господарського договору, який згідно зі статтею 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі статтею 609 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Проте, до підприємницької діяльності фізичних осіб у відповідності до ст. 51 ЦК Україии застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною восьмою статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Тож, відповідно до статей 51, 52, 598- 609 ЦК України, статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" однією з особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності) її зобов'язання, пов'язані і здійсненням підприємницької (господарської) діяльності не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Зі змісту наведених норм вбачається, що зобов'язання відповідача з укладення договору пайової участі, яке виникло безпосередньо з закону, не припинилося, тому немає підстав для припинення провадження у справі (аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 04.12.2013 у справі №6-125цс13 та від 09.08.2017 у справі №3-788гс17).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позовну заяву було подано до суду 01.03.2018, провадження у справі відкрито 05.03.2018. Отже судом встановлено, що на час вирішення питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою до фізичної особи-підприємця Чочієва А.О., останній був належним чином зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У разі коли відповідна зміна статусу відбулася після відкриття провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у виді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - закриття провадження у ній, оскільки на час відкриття господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду.

Таким чином, заява відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

На підставі декларації від 26.03.2013 № ДП 01 об'єкт "Будівля готелю після реконструкції житлового будинку по вул. Далекосхідна, буд. 89 у м. Дніпропетровську" введений в експлуатацію. З названої декларації вбачається, що замовником об'єкта є Чочієв Андрій Омарович (а.с. 38-43).

Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації загальна реконструйована будівля має наступні техніко-економічні показники: будівля готелю літ А-4 (цокольний, перший, другий та мансардний поверхи), прибудова літ. а-1, веранда літ. а№-1, загальною площею 818,8 м.кв, ганки літ. а, а№, навіс літ. Д, споруди №1-2, І,ІІ (огорожа, вимощення).

Позивач зазначає, що про реєстрацію даної декларації йому стало відомо лише в процесі позапланової ревізії 19.06.2015, яка проводилась інспекторами Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області.

У зв'язку з тим, що будівництво по об'єкту "Будівля готелю після реконструкції житлового будинку по вул. Далекосхідна, буд. 89 у м. Дніпропетровську" є завершеним і об'єкт є введеним в експлуатацію, відповідач у порушення вимог чинного законодавства не взяв участі у створенні й розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста шляхом укладення відповідного договору пайової участі.

Фінансово-економічним департаментом міської ради (правонаступником якого є Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради) 31.07.2015 року направлено лист №10/15-578 до фізичної особи-підприємця Чочієва А.О. із пропозицією сплатити кошти пайової участі в сумі 211803,09 грн (а.с. 30).

В позові зазначено, що листом від 20.01.2017 року №10/15-30 відповідачу направлено проект договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпропетровська (а.с. 31).

Позивач стверджує, що відповідачем зазначений договір підписаний не був, протоколу розбіжностей до договору на адресу позивача також не надіслано, що свідчить про ухилення відповідача від передбаченого ч. 2, 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" обов'язку укласти договір про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста та сплатити внесок пайової участі.

Вказані обставини й зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною третьою статті 179 цього Кодексу передбачено, що укладання господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно із ч. 1 ст.174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Отже, у відповідача в силу прямої вказівки закону виник обов'язок щодо укладення договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра.

У відповідності до приписів ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Примусовий порядок укладання господарських договорів за рішенням суду визначений ст. 187 ГК України та ст. 648 ЦК України.

Виходячи зі змісту вказаних норм і принципу свободи договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна із сторін ухиляється від його укладання, та на спори з приводу умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжності щодо його умов. Можливість розгляду судом цих спорів обумовлюється обов'язковістю договору (за державним замовленням, на підставі правового акту органів державної влади чи місцевого самоврядування та інших випадках, встановлених законом).

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2013 відповідачем зареєстровано об'єкт "Будівля готелю після реконструкції житлового будинку по вул. Далекосхідна, буд. 89 у м. Дніпропетровську" (а.с. 38-43).

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності". Процедура виконання будівельних робіт визначена Порядком виконання будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт" від 13.04.2011 №466. Процедура прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначена Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" від 13.04.2011 №461.

Відповідно до ст. 34 вищевказаного Закону, а також Порядку №466 будівельні роботи можуть виконуватись замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт щодо об'єктів I - III категорії складності.

Частиною 5 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видача сертифікатів.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами.

Величина пайової участі визначається у гривнях, виходячи із розміру пайової участі, визначеного за нормативами одиниці створеної потужності, і не може перевищувати граничного розміру пайової участі, визначеного у відсотковому значенні від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції), зміни функціонального призначення тощо об'єктів (розділ 2 Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська, який є додатком до рішення міської ради від 29.07.2011 року №5/14).

Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати:

-10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд;

- 4 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків

- 5 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва для нового виробництва, наукових, науково-виробничих об'єктів, в т.ч. адміністративно-офісних, складських та інших приміщень, що входять до складу проекту;

- 5 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва для телекомунікаційних мереж, об'єктів та мереж інженерної інфраструктури (додаток №3 до Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська).

Органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема, житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених частиною п'ятою ст. 30 цього Закону (ч. 7 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" ).

Відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Кабінетом Міністрів України 13.04.2011 року прийнято постанови №461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та №466 "Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт", якими спрощено дозвільні процедури у будівництві, зокрема скорочено перелік документів, необхідних для отримання дозволу на виконання будівельних робіт, терміни видачі такого дозволу та запроваджено декларативний принцип щодо виконання будівельних робіт і прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Крім цього, відповідно до абзацу сьомого частини дев'ятої статті 40 цього Закону кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Підпунктом 3 пункту 1 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що абзац сьомий статті 40 Закону набирає чинності з 1 січня 2013 року.

Разом з тим, процедура прийняття об'єктів в експлуатацію носить суто технічний характер і полягає в тому, що саме об'єкт будівництва, його стійкість, міцність, надійність є предметом при перевірці його готовності до експлуатації, а тому перевірка сплати пайової участі суперечить ідеології самої процедури прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Крім того, Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 08.04.2011 №439, не передбачено повноваження щодо здійснення контролю за перерахуванням замовником коштів до відповідного місцевого бюджету для створення і розвитку інфраструктури.

Згідно із ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної а соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Частиною 1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

На виконання норм Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Дніпропетровською міською радою від 29.07.2011 року прийнято рішення №5/14, яким затверджено Порядок залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська (далі - Порядок №5/14 від 29.07.2011).

Порядок №5/14 від 29.07.2011 являється регуляторним актом, оскільки ст. 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" визначено, що регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, а також прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Договір про пайову участь є необхідним, оскільки визначає величину пайової участі, права та обов'язки сторін та інші істотні умови, але не є визначальним для виникнення обов'язку по сплаті пайового внеску, оскільки такий обов'язок встановлено на законодавчому рівні.

Декларацією від 26.03.2013 № ДП 01 об'єкт "Будівля готелю після реконструкції житлового будинку по вул. Далекосхідна, буд. 89 у м. Дніпропетровську", замовником якого є фізична особа Чочієв Андрій Омарович, введено в експлуатацію.

Однак, визначений Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядком №5/14 від 29.07.2011 обов'язок щодо укладення договору та сплати пайового внеску замовником не виконано.

Як встановлено вище, відповідач, як замовник об'єкта будівництва, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпр та укласти із позивачем договір про пайову участь.

Проте, договір про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська не підписаний, будь - яких дій для його укладення відповідачем не вчинено.

У відповідності до приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З приводу саме такого розміру внеску на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури суд зазначає наступне.

Частинами 5, 6 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що величина пайової участі визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Відповідно до Порядку №5/14 від 29.07.2011 загальна кошторисна вартість для розрахунку величини пайової участі повинна бути визначена згідно з державними будівельними нормами та правилами та не враховує витрат на придбання земельної ділянки та звільнення її від споруд. Пунктом 2.5. наведеного Порядку передбачено, що норма щодо граничного розміру пайової участі застосовується за умови надання замовником (забудовником) належним чином оформленої копії звіту експертної організації, визначеної у встановленому порядку, який містить інформацію про дотримання вимог кошторисної частини проекту. У разі, якщо загальна кошторисна вартість не визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, вона (величина пайової участі) визначається на основі нормативів одиниці створеної потужності відповідно до п. 2.1.-2.4. цього Порядку.

Згідно із відомостями п. 15 Декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 26.03.2013 № ДП 01 кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 0,00 тис.грн, у тому числі: витрати на будівельно-монтажні роботи 0,00 тис.грн, витрати на машини, обладнання та інвентар 0,00 тис.грн. Таким чином, згідно з відомостями декларації, кошторисна вартість об'єкта у декларації від 26.03.2013 № ДП 01 не була зазначена. Разом з цим, відповідно до п. 4 Декларації від 26.03.2013 № ДП 01 щодо відомостей про генерального підрядника або підрядника робіт зазначено, що роботи виконувались господарським способом, тобто без залучення підрядної організації. Щодо проектної документації на об'єкт замовник будівництва надав позитивний технічний висновок ПВКФ "Промсервіс" від 6.10.2010 (п. 9 Декларації від 26.03.2013 № ДП 01). Замість дозвільної документації на об'єкт будівництва замовник будівництва надав рішення Господарського суду Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно у справі №13/349-10, яке набрало законної сили 24.01.2011 (п. 10 Декларації від 26.03.2013 № ДП 01).

Правила визначення вартості будівництва передбачені ДБН Д.1.1-1-2000, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 27.08.2000 №174 (втратили чинність з 01.01.2014) та ДБН Б Д.1.1-1:2013, затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293 (набрали чинності з 01.01.2014).

Відповідно до п.2.1.1. ДБН Д.1.1-1-2000 "Правила визначення вартості будівництва", які були чинними на момент затвердження декларації від 26.03.2013 № ДП 01, об'єктом будівництва є кожна відокремлена будівля (виробничий корпус або цех, склад, житловий будинок тощо) або споруда (міст, тунель, платформа тощо) з усіма улаштуваннями (галереями, естакадами тощо), устаткуванням, меблями, інвентарем, підсобними та допоміжними пристроями, що належать до неї, а також, за необхідності, з інженерними мережами, які прилягають до неї. На будівництво об'єкта має бути складений окремий проект і кошторис або кошторисний розрахунок (об'єктний кошторис або об'єктний кошторисний розрахунок). Кошторисна вартість будівельно-монтажних робіт визначається спеціальним розрахунком (калькуляцією) локальним кошторисом, який є первісним кошторисним документом, що складається у поточному рівні цін за формою №4 і призначений для визначення кошторисної вартості окремих видів будівельно - монтажних робіт.

Пунктом 2.7 Порядку №5/14 від 29.07.2011 передбачено, що у випадку, якщо замовником (забудовником) не надані документи про затвердження у встановленому порядку кошторисної вартості об'єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, остаточний розрахунок величини пайової участі проводиться відповідно до п. 2.1-2.4 цього Порядку за фактичними показниками створених потужностей без застосуванням норм щодо граничного розміру пайової участі.

Третьою особою за дорученням позивача здійснено розрахунок заборгованості замовника за формулою, наведеною у п. 2.2 Порядку №5/14 від 29.07.2011, на підставі наявних в декларації показників загальної площі об'єкта. Відповідно до розрахунку розмір пайової участі відповідача на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра становить 211 803,09 грн.

Відповідач документів для визначення розміру пайового внеску, передбачених Порядком №5/14 від 29.07.2011, та контррозрахунку розміру пайової участі суду не надав, розрахованої позивачем та третьою особою суми внеску не заперечив.

Відповідно до ч. 1 ст. 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Запропонована позивачем редакція договору містить всі істотні умови та відповідає нормам чинного законодавства.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, зокрема, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з тим, що відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили про вжиття ним заходів з метою виконання встановленого законом обов'язку щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту, суд доходить висновку про те, що наведені норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" є імперативними та визначають обов'язок замовника будівництва (відповідача) укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту, при цьому факт здачі об'єкта в експлуатацію не звільняє відповідача від обов'язку укласти відповідний договір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 23.11.2016 у справі №909/210/16.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строків позовної давності слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини третьої статті 267 цього Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Відповідач при розгляді справи судом заявив про застосування позовної давності, подавши відповідну письмову заяву.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Суд погоджується з доводами позивача, що про порушення своїх прав Дніпровська міська рада дізналася після проведення позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради за період з 01.01.2009 по 30.04.2015, про що складено акт №08-20/11 від 19.06.2015 (а.с. 71-73). На час реєстрації відповідачем декларації від 26.03.2013 № ДП 01 про готовність до експлуатації об'єкта "Будівля готелю після реконструкції житлового будинку по вул. Далекосхідна, буд. 89 у м. Дніпропетровську" діяв Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011.

Станом на час виникнення спірних відносин органи місцевого самоврядування знаходились поза межами процедури прийняття об'єктів будівництва в експлуатацію та позбавлені права контролювати момент його здійснення. При прийнятті об'єкта в експлуатацію Державна архітектурно-будівельна інспекція не перевіряла наявність укладеного договору про пайову участь та факт сплати замовником пайового внеску. Право утворювати власні органи державного архітектурно-будівельного контролю надано органам місцевого самоврядування Законом України від 09.04.2015 №320-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства". Зазначені органи починають здійснювати повноваження, визначені цим Законом, на наступний день після затвердження акта спільної комісії. В рамках децентралізації сфери держархбудконтролю відповідний акт приймання-передавання справ між Дніпровською міською радою та Державною архітектурно-будівельною інспекцією України підписано 27.10.2016.

Таким чином, заява відповідача задоволенню не підлягає у зв'язку з відсутністю підстав для застосування позовної давності до спірних відносин.

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до приписів ст. 74 цього Кодексу докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ст. 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За наведених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Надаючи оцінку запереченням, викладеним у відзиві на позовну заяву, суд звертає увагу відповідача на безпідставність його тверджень стосовно зворотної сили у відношенні нього Закону України від 09.04.2015 №320-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства". Відповідач у відзиві посилається на положення ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Однак, норми Закону України від 09.04.2015 №320-VIII щодо переходу повноважень в галузі будівництва до міської ради як органу місцевого самоврядування жодним чином не порушують прав відповідача з огляду на наступне.

По-перше, обов'язок зі сплати коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, встановлений імперативною нормою закону, прийнятого на основі Конституції України та у відповідності до її положень, не є мірою відповідальності. По-друге, обов'язок із пайової участі забудовників встановлено безпосередньо Законами України "Про планування та забудову територій" від 20.04.2000 №1699-ІІІ (який був чинним на дату початку будівництва відповідачем) та "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 №3038-VI (який набрав чинності 12.03.2011, тобто до дати введення в експлуатацію об'єкта відповідача), а не Законом України від 09.04.2015 №320-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства", на який вказує відповідач.

Отже, передача повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю від Державної архітектурно-будівельної інспекції до місцевих органів державного архітектурно-будівельного контролю не вплинула на наявний у відповідача в силу закону обов'язок із укладення договору про пайову участь та сплати пайового внеску на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра.

Тому зазначені та інші доводи, наведені в обґрунтування заперечень відповідача, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та не спростовують тих обставин, на яких ґрунтуються вимоги позивача.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 13, 46, 73-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати укладеним між Дніпровською міською радою (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75; ідентифікаційний код 26510514) в особі Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75; ідентифікаційний код 40506253) та фізичною особою Чочієвим Андрієм Омаровичем (52001, Дніпропетровська область, Дніпровськй район, м. Підгородне, вул. Молодіжа, буд. 53; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) договір про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра на умовах, передбачених Порядком залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвиту інфраструктури міста Дніпропетровська, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 21.07.2011 №5/14, в наступній редакції:

"ДОГОВІР №_____

про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної

інфраструктури м. Дніпра

м. Дніпро "__" ________ 2018 року

Дніпровська міська рада, в особі департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, в особі заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, директора департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради Міллера Володимира Володимировича, діючого на підставі Положення про департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради та Довіреності від 20.06.2017 зареєстрованої в реєстрі за № 365 (далі - Міська рада) з однієї сторони, та фізична особа Чочієв Андрій Омарович, код РНКПО НОМЕР_2, (далі - Забудовник) з іншої сторони, які надалі йменуються Сторони, керуючись Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року №3038-VI (зі змінами та доповненнями) та рішенням Дніпропетровської міської ради від 21.03.07 № 6/11 "Про порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська" (зі змінами та доповненнями) уклали даний договір про наступне.

1. Предмет Договору

1.1. Предметом даного договору є здійснення оплати Забудовником величини пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпро (далі - величина пайової участі) шляхом перерахування грошових коштів до спеціального фонду міського бюджету у зв'язку із фактичним розміщенням будівлі готелю після реконструкції житлового будинку за адресою: вул. Далекосхідна, 89.

1.2. Сторони, керуючись частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України, домовились, що всі умови цього Договору розповсюджують свою дію на відносини (які за своєю суттю є предметом договору), які виникли між Сторонами до його укладення.

2. Загальні положення

2.1. Величина пайової участі згідно з розрахунком (додаток № 1 до даного договору) становить 211 803,09 (Двісті одинадцять тисяч вісімсот три) гри. 09 коп. (без ПДВ).

2.2. Кошти пайової участі сплачуються в повному обсязі єдиним платежем або частинами за графіком, який є невід'ємною частиною даного договору.

3. Права та обов'язки Сторін

3.1. Міська рада зобов'язана:

3.1.1. Виконати розрахунок величини пайової участі, належної до сплати Забудовником у відповідності до Порядку, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 21.03.07 №6/11 (зі змінами та доповненнями).

3.1.2. На протязі трьох робочих днів з моменту отримання звернення Забудовника видати довідку про виконання останнім вимог по повній сплаті величини пайової участі.

3.2. Забудовник зобов'язаний:

3.2.1. Перерахувати величину пайової участі у розвитку інфраструктури м. Дніпро, яка визначена п. 2.1. даного договору та відповідним розрахунком, до спеціального фонду міського бюджету на умовах, визначених договором.

3.3. Міська рада має право:

3.3.1. Вимагати від Забудовника додержання вимог чинного законодавства з питань пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

3.3.2. Здійснювати перевірки додержання Забудовником умов даного Договору.

3.3.3. Вимагати від Забудовника своєчасної та в повному обсязі сплати величини пайової участі.

3.4. Сторони також мають інші права, визначені законодавством України.

4. Порядок здійснення розрахунків

4.1. Забудовник сплачує величину пайової участі, вказану у п. 2.1. даного договору, у строки згідно із графіком (додаток № 2 до договору) до спеціального фонду міського бюджету за наступними реквізитами:

Одержувач: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпро

Банк одержувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпро

МФО: 805012

Код

р/р: 0002

Код бюджетної класифікації: 24170000 "Надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту".

4.2. Після надходження повної суми величини пайової участі за вказаними у п. 4.1. реквізитами, Міська рада на протязі трьох робочих днів з моменту отримання звернення Забудовника видає довідку про виконання останнім вимог по повній сплаті величини пайової участі (далі - Довідка).

4.3. У випадку порушення строку сплати величини пайової участі або неналежного виконання, Довідка видається Забудовнику після повної оплати величини пайової участі, а також нарахованих штрафних санкцій.

4.4. Довідка видається Забудовнику особисто з відміткою про отримання на копії довідки, яка залишається в Міській раді.

5. Відповідальність Сторін

5.1. За невиконання або неналежне виконання Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України, даного Договору та Порядку, затвердженого рішенням міської ради від 21.03.07 №6/11 (зі змінами та доповненнями).

5.2. Забудовник несе повну відповідальність за надання достовірних даних, на підставі яких здійснюється розрахунок величини пайової участі.

5.3. За несвоєчасну або неповну сплату коштів пайової участі Забудовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

6. Інші умови

6.1. Внесення змін та/або доповнень до даного Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою Сторін, шляхом укладання додаткової угоди, що є невід'ємною частиною цього Договору.

6.2. Всі суперечки між Сторонами, з яких не було досягнуто згоди, вирішуються у судовому порядку згідно з чинним законодавством України.

6.3. Даний Договір не може бути розірвано в односторонньому порядку.

6.4. Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами та діє до виконання зобов'язань у повному обсязі.

6.5. Даний Договір складено в 2-х примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної Сторони.

6.6. Невід'ємною частиною даного договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури міста (додаток № 1 до договору).

6.7. Невід'ємною частиною даного договору є Графік сплати величини пайової участі (додаток № 2 до договору).

7. Юридичні адреси Сторін

Міська рада Забудовник: ФО Чочієв Андрій Омарович
49000, м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, буд. 75, Заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів, директор департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради _____________________В. В. Міллер М.П. АДРЕСА_1 паспорт НОМЕР_1 виданий Дніпропетровським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 18.05.2016, ІПН НОМЕР_2 тел._______________________ _________________ А.О. Чочієв (підпис)

Додаток № 1

до договору № __________

від ____________________

РОЗРАХУНОК

пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної

інфраструктури м. Дніпропетровська

Забудовник: гр. Чочієв Андрій Омарович

Об'єкт: Фактичне розміщення будівлі готелю після реконструкції житлового будинку

Адреса: вул. Далекосхідна, 89

№ п/пФункціональне призначення об'єктаНорматив розміру пайової участі від одиниці створеної потужності за функціональним призначенням об'єкта, грнПотужність об'єкта, для якого визначається величина пайової участі, кв.м.Зональний коефіцієнтВсього з коефіцієнтом території, грн
1Готелі258,675*818,81211 803,09
Всього: 211 803,09

Величина пайової участі за нормативами при реконструкції зі зміною функціонального призначення об'єкта без приросту його загальної площі:

* (686,4-169,05)*0,5= 258,675 грн.

Міська рада Забудовник
______________ В.В. Міллер М.П. _________________ А.О. Чочієв (підпис)

Додаток № 2

До договору № __________

від ____________________

ГРАФІК СПЛАТИ

Забудовником гр. Чочієв А.О.

пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної

інфраструктури м. Дніпропетровська

у зв'язку із фактичним розміщенням будівлі готелю після

реконструкції житлового будинку

за адресою: вул. Далекосхідна, 89 (далі - Об'єкт)

Величина пайової частіПідлягає сплаті протягом п'яти днів з моменту укладення договору
211 803,09211 803,09

Міська радаЗабудовник
______________ В.В. Міллер М.П._________________ А.О. Чочієв (підпис) ".
3. Стягнути з фізичної особи Чочієва Андрія Омаровича (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75; ідентифікаційний код 26510514) витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 02.07.2018.

Суддя В.Д. Воронько