ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2018 р.Справа № 922/869/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Управління каналу Дніпро-Донбас (51918, Дніпропетровська обл., м. Кам'янське, вул. Дніпробудівська, 6-А)
до Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 2) , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1. Державне агентство водних ресурсів України (01601, м. Київ, вул. Велика Панасівська, 8) , 2. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 19)
про визнання договору укладенним
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність від 01.08.2017 №1/2017;

позивача - ОСОБА_2, наказ від 11.05.2017 №140-ос;

відповідача - ОСОБА_3, довіреність від 12.02.2018 №01.01-14/787-18;

відповідача - ОСОБА_4, довіреність від 23.05.2018 №01.01-14/3019-18;

третьої особи-1 - ОСОБА_1, довіреність від 27.06.2017 №3789/3/11-18;

третьої особи-2 - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

05.04.2018 УКДД звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до КП "Харківводоканал" в якій просить суд визнати договір "Про надання платних послуг з подачі води Управлінням каналу Дніпро-Донбас з Кам'янського водосховища у наливне Краснопавлівське водосховище на комунальні потреби" №1 від 05.01.2018 укладеним в редакції УКДД, викладеній у позовній заяві.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ПОЗИВАЧА

Фактичними підставами позову позивач вказує такі обставини:

- позивач власними силами за допомогою відповідних гідротехнічних споруд здійснює діяльність з вилучення (забору) поверхневих водних ресурсів із річки Дніпро, їх транспортування по каналу Дніпро-Донбас до Краснопавлівського водосховища, як технологічної водойми каналу, забезпечує підтримання необхідного рівня води у водосховищі та можливість забору води з нього для господарсько-питного водопостачання;

- відповідач здійснює спеціальне водокористування, котре включає в себе забір води з Краснопавлівського водосховища, що була переміщена туди позивачем, але плату за це позивачеві не вносить.

Юридичними підставами позову є положення статей 179, 181, 187 ГК України, статті 649, 901 ЦК України, постанова КМУ від 26.10.2011 №1101.

Позивач та його представник присутній у судовому засіданні 03.07.2018 позов підтримують в повному обсязі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на такі обставини:

- жодним актом законодавства не передбачено обовязку відповідача щодо укладення запропонованого позивачем договору на оплатній основі;

- позивач, здійснюючи діяльність транспортування води по каналу Дніпро-Донбас до Краснопавлівського водосховища насправді здійснює не комерційну операцію з подачі води відповідачеві (позивач є неприбутковою організацією), а статутну некомерційну природоохоронну діяльність з водообміну, яка повністю фінансується з державного бюджету;

- відповідач забирає з Краснопавлівського водосховища воду, яка потрапила до нього і без участі позивача, а природним шляхом (з підземних джерел, в результаті дощових, опадів, танення снігу тощо). Цей обсяг, на думку відповідача, має істотну питому вагу. Проте, це не відображено в запропонованому позивачем проекті договору. Останній, спрямований на встановлення обовязку відповідача по оплаті всього обсягу води, забраного з водосховища, як поданого туди позивачем, так і того, що потрапив туди природним шляхом без його, позивача, участі. Такі обставини, на думку позивача, унеможливлюють укладення договору на запропонованих умовах.

- витрати на оплату діяльності з відповідача не можуть бути профінансовані за рахунок відповідача, адже він діє в межах тарифу, затвердженого НКРЕКП. Останній містить вичерпний перелік видатків. Додаткові витрати, що передбачаються запропонованим проектом спірного договору, в цьому переліку відсутні.

Відповідач та його представник в судовому засіданні по суті проти задоволення позову заперечують.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЯСНЕНЬ ТРЕТІХ ОСІБ ЩОДО ПОЗОВУ

Третя особа-1 Державне агентство водних ресурсів України вважає позов обґрунтованим, договір між позивачем та відповідачем повинен бути укладений на платній основі. Представник Третьої особи-1 просить позов задовольнити.

Третя особа-2 НКРЕКП зазначає, що стягнення з суб'єктів господарювання у сфері центрального водопостачання плати за вказаний забір води, яка використовується для забезпечення побутових та питних потреб споживачів, може привести до значного підвищення тарифів на централізоване водопостачання. Правом на участь представника в судовому засіданні третя особа-2 не скористалася.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

25.10.2017 позивач листом №У-01/1517 звернувся до відповідача з пропозицією розглянути можливість укладення договору на постачання води УКДД. 23.11.2017 відповідач листом №01.01-14/6728-17 не заперечував розглянути пропозиції щодо тексту відповідного договору у встановленому законом порядку.

05.01.2018 позивач направив відповідачу два екземпляри договору Про надання платних послуг з подачі води Управлінням каналу Дніпро-Донсбас з Камянського водосховища у Краснопавлівське водосховище на комунальні потреби з додатками. 31.01.2018 відповідач листом №01.01-14/551-18 звернувся до позивача з проханням надати розшифрування складових цін на послуги за Договором, а також кошторис на утримання Управління.

16.02.2018 позивач своїм листом №У-19/233 надав відповідачу запитувану інформацію та копії витребуваних документів, калькуляцію на 2018 рік на надання послуг по договору та кошторис на 2018 рік по УКДД. 20.02.2018 позивач звернувся до відповідача з метою повідомлення про результати розгляду надісланого проекту договору з додатками.

06.03.2018 відповідач листом №01.01-14/1352-18 повернув проект договору з протоколом розбіжностей. 12.03.2018 листом №У-19/18 позивач запропонував відповідачу провести спільну нараду щодо обговорення та врегулювання розбіжностей по договору.

15.03.2018 листом №01.14-14/1440-18 відповідач повідомив про відмову у прийнятті участі у спільній нараді щодо обговорення та врегулювання розбіжностей по договору.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом визнання укладеним договору "Про надання платних послуг з подачі води Управлінням каналу Дніпро-Донбас з Кам'янського водосховища у наливне Краснопавлівське водосховище на комунальні потреби" №1 від 05.01.2018 у редакції УКДД.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Конституція України (ст.19) встановлює, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Статтею 627 ЦК України (свобода договору) встановлено наступне. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

До загальних принципів господарювання відноситься свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом, заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини (ст.6 ГК України).

Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями (ч.1 ст. 179 ГК України).

Порядок укладення договору визначено ст.ст. 638-650 ЦК України, 179-187 ГК України.

У відповідності до ст. 649 ЦК України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом. Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом.

Згідно ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Частиною шостою ст.42 ВК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1990-III від 21.09.2000, № 1830-VIII від 07.02.2017) передбачено, що забір та використання води із каналів, водогонів (водопроводів) міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів здійснюються на підставі дозволу на спеціальне водокористування та договору про водопостачання (поставку води), укладеного з підприємствами та організаціями, які забезпечують перекидання води у маловодні регіони. Перелік підприємств та організацій, які забезпечують перекидання води у маловодні регіони, затверджується Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням цитованих правових норм, а також ст.ст. 13, 74 ГПК України (Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) суд приходить до висновку про те, що позивач в даній справі повинен, крім іншого, довести наявність правових підстав для укладення договору Про надання платних послуг з подачі води Управлінням каналу Дніпро-Донбас з Кам'янського водосховища у наливне Краснопавлівське водосховище на комунальні потреби від 05.01.2018№1 в судовому порядку.

З обставин справи вбачається, що відповідно цьому в предмет доказування позивача, крім іншого, входить доведення наявності правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, передбачених ч.2 ст.649 ЦК України, та/або наявність державного замовлення, та/або наявність прямої вказівки закону, яка би встановлювала обов'язковість укладення спірного договору, передбаченої ст.ст. 179, 187 ГК України, та/або наявність угоди сторін про передачу спору про укладення спірного договору на вирішення суду та/або наявність відповідного попереднього договору, передбачених ст. 187 ГК України. Зокрема, позивач зобовязаний довести, що фактичні обставини, що мають місце наразі, відповідають гіпотезі частини шостої статті 42 ВК України. Тобто, що відповідач дійсно здійснює забір та використання води із каналів, водогонів (водопроводів) міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів на підставі дозволу на спеціальне водокористування. Позивач, відповідно забезпечує перекидання цієї води у маловодні регіони.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН І ВИСНОВОК СУДУ

Проте в даному випадку позивач доказів наявності таких фактів суду не надав. Позивач не довів наявності відповідного державного замовлення, не навів прямої вказівки Закону України, яка б встановлювала обов'язковість укладення спірного договору, не надав до матеріалів справи доказів наявності укладеної сторонами угоди або попереднього договору, які б передбачали можливість укладення спірного договору.

Частина шоста статті 42 ВК України, на яку посилається позивач, не може бути застосована в даному разі оскільки її гіпотезою передбачено необхідність укладення відповідного договору у разі, якщо здійснюється забір та використання води із каналів, водогонів (водопроводів) міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів. Проте в даному разі з матеріалів справи та пояснень учасників справи вбачається, що відповідач здійснює забір води не з каналів, водогонів (водопроводів) належних відповідачеві, а з Краснопавлівського водосховища, котре є не штучним обєктом, побудованим позивачем, а природним.

Такі обставини означають, що законних підстав для відступлення від принципу свободи договору і примушення відповідача до укладення спірного договору наразі немає.

Крім цього, про безпідставність позовних вимог свідчить наступне.

Умови запропонованого проекту договору (пункти 1.3., 2.2.) передбачають здійснення оплати вартості послуг з подачі води відповідно до фактично отриманих обсягів води (V-водозабору). Облік обсягів забраної води здійснюється вимірювальними приладами замовника (відповідача). Тобто позивач фактично пропонує покласти на відповідача обовязок по сплаті коштів на користь позивача не тільки за ті обсяги води, котрі були доставлені ним у Краснопавлівське водосховище (V-поставки), а й за ті, котрими було наповнене водосховище в результаті природних факторів (танення снігу, дощі, джерела тощо) (V-природн.). Така пропозиція очевидно не відповідає засадам розумності, справедливості, добросовісності цивільного законодавства (ст.3 ЦК України) і тому є неприйнятною.

Суд також зауважує, що юридична неспроможність вимог про укладення спірного договору випливає також з того, що проектом договору (та іншими документами також) не передбачено можливості розмежування обсягів води котрі були подані позивачем в Краснопавлівське водосховище в якості природоохоронної діяльності з водообміну, котра фінансується за рахунок державного бюджету відповідно до статті 30 ВК України (V-бюджет.), та обсягів води, котрі позивач пропонує поставляти на підставі спірного договору (V-поставки). Позивачем не надано ні регламенту роботи водоканалу, ні технічних стандартів, ні інших документів, котрі б дозволяли суду під час вирішення спору та сторонам в подальшому під час виконання договору, встановити величини цих обсягів. Неможливість відокремлення обсягів води поданих за рахунок бюджету від обсягів поданих в якості комерційної операції унеможливлює належну тарифікацію останніх. Це здатне призвести до стягнення з відповідача подвійної оплати за одну й ту саму роботу, що порушить майновий баланс інтересів позивача, відповідача та держави.

Крім того, суд приймає до уваги, що згідно частини шостої статті 42 ВК України відповідач не повинен укладати спірний договір з підприємствами та організаціями, які забезпечують перекидання води у маловодні регіони, оскільки він сам є підприємством яке забезпечує перекидання води у маловодні регіони. Це підтверджується Постановою КМУ від 30.05.1997 №524, відповідно до якої Комунальне підприємство "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" включено до переліку підприємств та організацій, які забезпечують перекидання води у маловодні регіони каналами і водогонами міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів. Рішенням IV сесії VI скликання Харківської міської ради Харківської області від 12.01.2011 №132/11 реорганізовано в порядку, встановленому чинним законодавством, Комунальне підприємство "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" шляхом приєднання його до Комунального підприємства каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод". Рішенням 12 сесії 6 скликання Харківської міської ради Харківської області від 23.12.2011 №577/11 перейменовано Комунальне підприємство каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" на Комунальне підприємство "Харківводоканал".

Також, КП "Харківводоканал" входить до переліку підприємств, які забезпечують перекидання води у маловодні регіони каналами і водогонами міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів відповідно до додатку Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою Часткова компенсація витрат за спожиту електроенергію, пов'язаних з перекиданням води, затвердженого постановою КМУ від 19.03.2012 №280.

За таких обставин, з урахуванням приписів наведених правових норм та на підставі матеріалів справи суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.07.2018 р.

Суддя ОСОБА_5

/справа №922/869/18/