ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року Справа № 926/3650/16

Господарський суд Чернівецької області, м. Чернівці, у складі:

судді Гончарука О.В.

Секретар судового засідання Боштан У.Г.

Позивач Чернівецька обласна рада

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Жентол»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача обласного комунального підприємства «Центр комунального майна»

Вимоги позивача: про зобовязання звільнити орендоване майно

Представники:

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача ОСОБА_2;

від третьої особи не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Чернівецька обласна рада звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Жентол», в якому просить зобовязати відповідача звільнити орендоване майно, а саме автозаправну станцію, яка складається з трьох блок-пунктів (автозаправні колонки І), розміщене за адресою: м. Чернівці, вул. Енергетична, 2 та передати це майно балансоутримувачу (третій особі без самостійних вимог) як уповноваженому представнику за актом приймання-передачі.

Позовні вимоги обґрунтовуються обставинами, повязаними з наявністю між сторонами орендних правовідносин на підставі договору оренди від 15.10.2008 №10/08, згідно з умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв майно для реконструкції та розміщення автозаправної станції. Оскільки, строк дії вказаного договору закінчився 30.09.2016, на думку позивача, відповідач зобовязаний звільнити зазначене спірне майно.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 27.10.2016 порушено провадження у справі (суддя Паскарь А.Д.), призначено справу до розгляду та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача обласне комунальне підприємство «Центр комунального майна».

Іншою ухвалою від того ж числа, суд задовольнив клопотання позивача про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві здійснювати будь-які дії направлені на будівництво або реконструкцію майна.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою господарського суду від 08.12.2016 зупинено провадження у справі до вирішення справи №926/3042/16 за позовом ТОВ «Жентол» до Чернівецької обласної ради про визнання договору купівлі-продажу укладеним.

У звязку із закінченням строку повноважень судді Паскаря А.Д., справу №926/3650/16, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справ від 19.01.2017, передано судді Гончаруку О.В.

Ухвалою суду від 13.04.2017 поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 27.04.2017.

Ухвалою господарського суду від 27.04.2017 розгляд справи відкладено на 24.05.2017.

У судовому засіданні 24.05.2017 представник позивача наполягав на задоволенні позову, а представники відповідача проти позову заперечували.

Ухвалою суду від 20.06.2017, за клопотанням відповідача, у справі призначено судову експертизу, а провадження у справі зупинено до закінчення даної судової експертизи.

15 грудня 2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України (Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів №2147-VIII від 03.10.2017), у відповідності до пункту 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» якого, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14 травня 2018 року матеріали справи №926/3650/16 повернуто до Господарського суду Чернівецької області разом з висновком експерта за №17048 від 09.05.2018.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 14.05.2018 поновлено провадження у справі з призначенням її до розгляду у підготовчому засіданні на 30.05.2018.

Ухвалами господарського суду від 30.05.018 та 14.06.2018 підготовче засідання, за клопотаннями сторін, відкладалось.

У підготовче засідання 26.06.2018 представник третьої особи повторно не зявився, що не перешкоджає проведенню підготовчого засідання, оскільки третя особа належним чином повідомлена про місце, час та дату засідання та протягом усього розгляду справи, жодного разу явку свого представника у судові засідання, у тому числі засідання з розгляду справи по суті (за правилами ГПК України в редакції до 15.12.2017) не забезпечувала.

У підготовчому засіданні 26.06.2018 судом відмовлено відповідачу у задоволенні заяви (вх.№1261) про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішення у справі №910/4032/18 за позовом ТОВ «Жентол» до Чернівецької обласної ради про визнання співвласниками на праві спільної часткової власності про що постановлено ухвалу як окремий процесуальний документ.

Присутні у підготовчому засіданні представники сторін не заперечують проти закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 26.06.2018 (без виходу до нарадчої кімнати) закрито підготовче провадження та за згодою представників сторін призначено розгляд справи по суті на цей же день 26.06.2018.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті, представник позивача наполягає на задоволенні позову з підстав, зазначених у позовній заяві та просить суд звернути увагу на те, що наявні в матеріалах справи висновки усіх експертиз, не спростовують правомірність позову.

Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву (вх.№3805 від 07.11.2016), зокрема на те, що звільнення орендованого майна фізично неможливо оскілки це майно фактично відсутнє. Представник відповідача зазначає, що на місці знаходження майна проводиться реконструкція та розміщення іншого майна (новоствореного майна), яке не було предметом орендних відносин.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив таке.

15 жовтня 2008 року між Чернівецькою обласною радою та приватним підприємством «ЖенНафта», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Жентол», укладено договір оренди за №10/08 (Договір), згідно з умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв в оренду автозаправну станцію з трьох блок-пунктів, що розташована за адресою: місто Чернівці, вулиця Енергетична, 2 (Майно), та перебуває на балансі обласного комунального підприємства «Інватранс». Вартість вказаного майна визначена на підставі звіту про оцінку майна та становила 52258,00 грн.

Пунктом 1.3. Договору обумовлено, що Майно передається (відповідачу) в оренду для

реконструкції та розміщення автозаправної станції.

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками. Строк дії Договору до 13 жовтня 2011 року (пункт 1.2 договору).

Додатковими угодами сторони продовжували строк дії Договору, востаннє до 30.09.2016.

11 квітня 2014 року Чернівецькою обласною радою прийнято рішення «Про надання дозволу ТОВ «Жентол» на реконструкцію орендованого майна за адресою: вул. Енергетична, 2 в м. Чернівцях» № 29-25/14.

29 серпня 2016 року позивач звернувся до відповідача з листом за №01-14/39-741, в якому зазначив, що відповідно до висновку постійної комісії Ради з питань приватизації та управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 29 серпня 2016 року, договір оренди від 15 жовтня 2008 року №10/08 продовженню не підлягає.

У відповідності до п.п. 4.2. Договору, невідємні поліпшення (капітальний ремонт) Майна, здійснені за рахунок амортизаційних відрахувань, є спільною власністю територіальних громад області.

У п.п. 5.13. Договору обумовлено обовязок відповідача у разі припинення або розірвання Договору протягом трьох робочих днів повернути Майно позивачу.

Одночасно, у відповідності до п.п. 6.2. Договору відповідач наділений правом у разі припинення або розірвання Договору залишити за собою поліпшення Майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від Майна без заподіяння йому шкоди.

Згідно з висновком судового експерта за №17048 від 09.05.2018, наявні на земельній ділянці блок-пости не являються блок-постами, які 04.03.1997 взято на облік ОКП «Інватранс» та щодо яких 15.10.2008 укладено між Чернівецькою обласною радою та ПП «ЖенНафта» договір оренди автозаправної станції для реконструкції та розміщення автозаправної станції. Блок-постів АПБ-10-1, що згідно інвентарної картки, були встановлені на автозаправній станції по вул. Енергетичній, 2 у м. Чернівці не виявлено. Виявити, чи підлягало спірне Майно (блок-пости) реконструкції, поліпшенню, капітальному ремонту, технічному переоснащенню або повному знищенню не надається можливим через його відсутність.

Експертом також зазначається, що технічний стан АЗС на вул. Енергетичній, 2 в м. Чернівці та стан її окремих конструктивних елементів на день проведення експертного дослідження (07.11.2017) оцінюється як нове, незавершене будівництвом.

У висновку судового експерта ОСОБА_3 за №ED-6604-1-661.2017 від 30.01.2017 також зазначено, що три автозаправні блок-пункти (I) по вул. Енергетичній, 2 в м. Чернівці фактично відсутні.

В матеріалах справи міститься висновок будівельно-технічного експертного дослідження №17086 від 09.01.2018, в якому судовий експерт зазначає, що фізичні характеристики обєкта оренди автозаправної станції, яка складалася з трьох блок-пунктів літ. I та приміщення операторної станції АЗС, літ. Д, загальною площею 29,8 м.кв., які були передані в оренду (у тому числі згідно з Договором) та були розташовані за адресою: м. Чернівці, вул. Енергетична, 2, після проведення реконструкції, змінилися.

Після проведення реконструкції, автозаправна станція в первісному вигляді в якому її було передано в оренду, не існує.

Крім цього, судовий експерт повторно зазначає про будівельну готовність досліджуваного обєкта як незавершене будівництвом (70% готовності з часткою відповідача у реконструйованому майні 92%).

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положенням статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України та частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (стаття 763 Цивільного кодексу України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина 1 статті 631 Цивільного кодексу України).

За приписами частини 2 статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється, окрім іншого, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною першою статті 614 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила віх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Зважаючи на те, що договір оренди припинив свою дію, з цього ж моменту між сторонами припинились і орендні правовідносини, які виникли на підставі цього договору, а відтак у відповідача виник обовязок повернути орендоване майно у порядку та на умовах передбаченими Договором.

Однак, для констатації факту неналежного виконання відповідачем, як орендарем, свого обовязку щодо повернення Майна позивачу, як орендодавцю, необхідно встановити обставини, за яких відповідач, як орендар, мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов'язку не виконав, тобто необхідна наявність вини (умислу або необережності) у особи, яка порушила зобов'язання, відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 ГПК встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статей 76, 77 ГПК належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (належність доказів). Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Відповідно до частин 1-2 статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Частиною 1 стаття 101 ГПК передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Частиною 3 статті 236 ГПК встановлено, що судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 2 ГПК завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Судом за наявними в матеріалах справи доказами встановлено відсутність вини відповідача у діях (бездіяльності) щодо повернення Чернівецькій обласній раді автозаправної станції, яка складається з трьох блок-пунктів (автозаправні колонки), за адресою: м. Чернівці, вул. Енергетична, 2. Відповідач позбавлений можливості повернути позивачу автозаправні колонки, як індивідуально-визначене майно, що обумовлено фізичною відсутністю спірного майна, як такого, у звязку з проведенням, з дозволу орендодавця, реконструкції орендованого майна.

Прийняття господарським судом рішення про звільнення Майна, як того вимагає позивач, не призведе до ефективного поновлення можливого порушеного права позивача у звязку з тим, що таке рішення фактично виконати неможливо.

Обставини справи та вимоги законодавства, на які позивач посилається як підставу своєї вимоги, вищезазначених висновків суду не спростовують, а відтак, у задоволенні позову слід відмовити.

Частинами 9-10 статті 145 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

За таких обставин, суд скасовує застосовані ухвалою від 27.10.2016 заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві здійснювати будь-які дії направлені на будівництво або реконструкцію майна.

Керуючись статтями 74, 79, 145, 194, 196, 219, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Львівського апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повне рішення підписано 05.07.2018.

Суддя О.В. Гончарук