ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення без руху заяви

про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

"02" липня 2018 р.          Cправа № 902/581/15

Суддя Господарського суду Вінницької області Матвійчук В.В., розглянувши матеріали заяви № 350/139/1953 від 26.06.2018р Військової частини А 2656 про перегляд за нововиявленими та виключними обставинами рішення суду від 03.06.2015р у справі

за позовом: Малого приватного підприємства Фірма "Альфа-М"

до: Військової частини А 2656

про стягнення боргу 32496,54 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 03.06.2015р. у справі № 902/581/15 позов Малого приватного підприємства Фірма "Альфа-М" задоволено частково. Ухвалено стягнути з Військової частини А 2656 на користь Малого приватного підприємства Фірма "Альфа-М" 29 321,67 грн. інфляційних втрат, 1433,73 грн. 3% річних, 917,21 грн. судового збору, 622,19 грн. судових витрат, пов'язаних із витратами на участь представника у судових засіданнях. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 7 396,94 грн., інфляційних втрат в сумі 25 291,76 грн. відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.08.2015р. рішення Господарського суду Вінницької області від 03.06.2015 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, МПП "Фірма "Альфа-М" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, за результатами розгляду якої Вищим господарським судом України 13.01.2016р прийнято постанову про відмову в задоволенні касаційної скарги, та залишення без змін постанови від 26.08.2015р Рівненського апеляційного господарського суду зі справи № 902/581/15.

27.06.2018р до суду надійшла заява Військової частини А 2656 № 350/139/1953 від 26.06.2018р про перегляд за нововиявленими та виключними обставинами рішення суду від 03.06.2015р у справі № 902/581/15, в якій заявник просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 03.06.2015р у зв'язку з нововиявленими обставинами та призначити справу до нового розгляду.

Дослідивши матеріали заяви, суд зважає на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 323 ГПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, що надійшла до суду, передається судді, колегії суддів, які визначаються у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу. Протягом п'яти днів після надходження заяви до суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 322 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими чи виключними обставинами, про що постановляє відповідну ухвалу (ч. 2 ст. 323 ГПК України).

Відповідно до ст. 1 ст. 322 ГПК України заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення позовних заяв до суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 322 ГПК України визначено перелік документів, що додаються до заяви, в тому рахунку документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами сплачується судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як встановлено судом, за подання позовної заяви у справі № 902/581/15 позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору за подання заяви про перегляд рішення суду від 03.06.2015р за нововиявленими обставинами становить 2 740,50 грн (1827,00 грн х 150%).

Водночас заявником не надано доказів сплати судового збору в порядку та розмірі визначеному нормами ГПК України та Законом України «Про судовий збір», натомість, останній просить суд відстрочити сплату судового збору за подання заяви до дати прийняття рішення у справі.

За змістом ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Із аналізу ст.8 Закону України "Про судовий збір" слідує, що вказаною нормою закону визначено умови за яких судом може бути відстрочено або розстрочено сплату судового спору фізичною особою. При цьому, зазначена стаття Закону не визначає підстав, за наявності яких суд може прийняти рішення про обов'язкове відстрочення або розстрочення сплати судового збору на певний строк. Законом України "Про судовий збір" також не передбачено відстрочка або розстрочка сплати судового збору для юридичної особи.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Відповідно до ст. 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що вимога сплатити судовий збір не обмежує заявника на доступ до правосуддя.

Практика Європейського суду з прав людини, навіть у справах проти інших держав, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є джерелом права в Україні.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" №28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду. При цьому, зауважено, що сума зборів, призначена у світлі конкретних обставин цієї справи, включаючи спроможність заявника її сплатити та стадію, на якій перебував розгляд справи на той момент, коли обмеження було накладено, є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду чи ні.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пелевін проти України" №24402/02 від 20.05.2010 також вказано на те, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено Господарський процесуальним кодексом України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Даної позиції дотримується і Верховний суд у своїй постанові від 22.03.2018р у справі № 920/200/16.

З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для відстрочення сплати судового збору, а тому заява Військової частини А2656 в частині відстрочення сплати судового збору є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Частиною 3 статті 322 ГПК України передбачено, що до заяви додаються, зокрема документи, що підтверджують надіслання іншим учасникам справи копії заяви та доданих до неї документів.

Так, до заяви додано фіскальний чек від 26.06.2018р про направлення Альфа-М кореспонденції. Проте, із фіскального чеку не вбачається, які саме документи були заявником надіслані зазначеному підприємству.

Відповідно до п.п. 59, 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Отже, належним доказом надіслання заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

При цьому варто зазначити, що за відсутності опису вкладення до листа, фіскальний чек не може бути розцінений як належний доказ дотримання заявником вимоги п.1 ч.3 ст.322 ГПК України щодо направлення копії заяви з доданими документами іншим учасникам справи.

Частиною 3 статті 323 ГПК України визначено, що до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими чи виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 322 цього Кодексу, застосовуються правила статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу, що відповідно до приписів ст.174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Військовою частиною А2656 не виконано вимоги частини 3 статті 322 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до вимог ч.1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 174, 234, 235, 320, 321, 322, 323 Господарського процесуального кодексу України, суд –

У Х В А Л И В :

1. Заяву № 350/139/1953 від 26.06.2018р Військової частини А 2656 про перегляд за нововиявленими та виключними обставинами рішення суду від 03.06.2015р у справі № 902/581/15 залишити без руху.

2. В задоволенні клопотання Військової частини А2656 про відстрочення сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими та виключними обставинами до дати прийняття рішення у справі відмовити.

3. Встановити Військовій частині А 2656 спосіб усунення недоліків заяви шляхом:

- подання до суду доказів направлення копії заяви № 350/139/1953 від 26.06.2018р з додатками Малому приватному підприємству "Фірма "Альфа-М";

- подання до суду доказів сплати судового збору в розмірі 2 740,50 грн..

4. Встановити Військовій частині А 2656 строк для усунення недоліків заяви: 10 днів з дня вручення цієї ухвали, але не пізніше 17.07.2018р..

5. Попередити Військову частину А 2656 про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

6. Копію ухвали надіслати Військовій частині А 2656 на адресу: (вул. Стрілецька, 21, м. Вінниця, 21007)

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Ухвала підписана 02.07.2018р

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - Військова частина А 2656 (вул. Стрілецька, 21, м. Вінниця, 21007)