ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/1889/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойка В.С.,

представників учасників справи

позивача - Іванов А.О.,

відповідача - не з'явилися,

третьої особи на стороні позивача - Щербина О.Ю.,

третьої особи на стороні відповідача - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.03.2018

(головуючий - Будішевська Л.О., судді: Мишкіна М.А., Величко Т.А.)

у справі №916/1889/17 Господарського суду Одеської області,

за позовом Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АМІКОР"

про застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.Короткий зміст позовних вимог

1.1. У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК" (далі - ПАТ "ІМЕКСБАНК") звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" (далі - ТОВ "УКРАЇНА") про застосування наслідків недійсності договору про розірвання іпотечного договору, укладеного 26.12.2014 між ПАТ "ІМЕКСБАНК" та ТОВ "УКРАЇНА", повернувши сторони у стан, який існував до укладання цього правочину, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо майна ТОВ "УКРАЇНА".

Майном є майнові права на зблоковані котеджі (апартаменти) Туристично-оздоровчого комплексу, групи зблокованих 2-3-х етажних котеджів з підземним паркінгом (ІІ-а черга будівництва), що розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/рада Дальницька, „Золотий Бугаз" масив, 18 (вісімнадцять): корпус „Б", ап.41 (сорок один), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „В" ап.72 (сімдесят два), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „В", ап.73 (сімдесят три), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „В", ап.74 (сімдесят чотири), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Г" ап.99 (дев'яносто дев'ять), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Г" ап.101 (сто один), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Г" ап.103 (сто три), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Г" ап.104 (сто чотири), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Г" ап.105 (сто п'ять), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Г" ап.106 (сто шість), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Г" ап.107 (сто сім), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Г" ап.108 (сто вісім), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Г" ап.109 (сто дев'ять), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Г" ап.110 (сто десять), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Г" ап.111 (сто одинадцять), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Г" ап.112 (сто дванадцять), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Г" ап.113 (сто тринадцять), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Д" ап.133 (сто тридцять три), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Д" ап.134 (сто тридцять чотири), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Д" ап.135 (сто тридцять п'ять), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Д" ап.136 (сто тридцять шість), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Д" ап.137 (сто тридцять сім), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Е" ап.156 (сто п'ятдесят шість), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Е" ап.157 (сто п'ятдесят сім), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Е" ап.167 (сто шістдесят сім), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Е" ап.1168 (сто шістдесят вісім), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Е" ап.169 (сто шістдесят дев'ять), будівельною площею 80 кв.м.; корпус „Е" ап.170 (сто сімдесят), будівельною площею 80 кв.м.; які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 28.08.2013р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за реєстровим №3452.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані таким.

1.2.1. 27.08.2013 між ПАТ "ІМЕКСБАНК" (кредитор) та ТОВ "АМІКОР" (позичальник) укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №71/13.

1.2.2. 28.08.2013 між ПАТ "ІМЕКСБАНК" (Іпотекодержатель) та ТОВ "УКРАЇНА" (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір з майновим поручителем, предметом якого є забезпечення вимог Іпотекодержателя за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №71/13 від 27.08.2013.

1.2.3. 26.12.2014 між ПАТ "ІМЕКБАНК" та ТОВ "УКРАЇНА" укладено договір про розірвання Іпотечного договору з майновим поручителем.

1.2.4. ПАТ "ІМЕКСБАНК" зазначив, що правочин про застосування наслідків недійсності якого заявлено позов, визнано нікчемним на підставі акта перевірки правочинів на предмет нікчемності, яка проведена відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" від 02.03.2015 № 66-в, у зв'язку з тим, що банк безпідставно відмовився від власних майнових прав, що передбачені іпотечним договором, а тому сторони мають бути повернуті у стан, який існував до укладання угоди про розірвання іпотечного договору.

2.Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.10.2017 позов ПАТ "ІМЕКСБАНК" задоволено повністю. Застосовано наслідки недійсності договору про розірвання іпотечного договору, укладеного 26.12.2014 між ПАТ "ІМЕКСБАНК" та ТОВ "Україна", повернувши сторони у стан, який існував до укладання цього правочину, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо майна ТОВ "Україна", про яке йшла мова у п.1.1 постанови.

2.2. Задовольняючи позовні вимоги ПАТ "ІМЕКСБАНК", місцевий господарський суд зазначив таке.

2.2.1. Виконання зобов'язань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №71/13 від 27.08.2013 забезпечувалося договором іпотеки від 28.08.2013. За цим договором іпотекодавець (майновий поручитель) зобов'язався виконувати дії, необхідні для забезпечення дійсності заставленого права до повного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. За договором про розірвання договору іпотеки банк (кредитор) відмовився від майнових прав, переданих у іпотеку на забезпечення виконання зобов'язання боржника за кредитним договором, тобто відмовився від власних майнових вимог. Така відмова відбулася протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ІМЕКСБАНК".

2.2.2. Недійсність правочинів неплатоспроможного банку, згідно з якими банк відмовився від власних майнових вимог, установлено законом, такі правочини є недійсними (нікчемними) незалежно від часу їх виявлення уповноваженою особою Фонду, за умови якщо вони вчинені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку.

2.2.3. Суд встановив, що рішенням Господарського суду Одеської області від 30.05.2015 у справі №916/1937/15 задоволено вимоги ПАТ "ІМЕКСБАНК" від імені та в інтересах якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та стягнуто з ТОВ "АМІКОР" - боржника за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії №71/13 від 27.08.2013 заборгованість, що підтверджує факт нікчемності правочину про розірвання договору забезпечення, з огляду на відмову банку від власних майнових вимог до іпотекодавця, а також від своїх прав звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості боржника, наявність якої установлено зазначеним судовим рішенням. Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом уступки іпотекодавцем іпотекодержателю вимоги, що випливає із заставленого права.

2.3. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.03.2018 рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ПАТ "ІМЕКСБАНК" відмовлено повністю. Стягнуто з ПАТ "ІМЕКСБАНК" на користь ТОВ "УКРАЇНА" 1760 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

2.3.1. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд зазначив, що згідно з витягом з протоколу засідання кредитного комітету ПАТ "ІМЕКСБАНК" № 92/5 від 27.11.2014 слідує, що кредитним комітетом банку прийнято рішення про заміну забезпечення по Кредитному договору про відкриття кредитної лінії № 71/13 від 27.08.2013 шляхом прийняття нового забезпечення, а саме іпотеки, предметом якої є нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", загальною площею 80 289 кв.м., розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 1/20, ринковою вартістю 7 800 000 000 грн., згідно з довідкою ТОВ "АППРАЙЗЕР".

2.3.2. 25.12.2014 між ПАТ "ІМЕКСБАНК" (іпотекодержатель) та майновим поручителем ПрАТ "ФК "Чорноморець" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 6134, за умовами якого іпотекодавець, з метою забезпечення виконання зобов'язань 41 юридичних осіб (боржників) за 41 кредитними договорами (в т.ч. і зобов'язань ТОВ "АМІКОР" за договором про відкриття кредитної лінії №71/13 від 27.08.2013, з урахуванням додаткових угод), передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", загальною площею 80289 кв.м., розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 1/20, ринковою вартістю 7 800 000 000 грн.

2.3.3. 26.12.2014 між ПАТ "ІМЕКБАНК" та ТОВ "УКРАЇНА" укладено договір про розірвання Іпотечного договору з майновим поручителем.

Таким чином, за висновком суду на момент укладення спірного договору про розірвання іпотечного договору з майновим поручителем від 26.12.2014, виконання зобов'язань за кредитним договором №71/13 від 27.08.2013 було забезпечено шляхом укладення договору від 25.12.2014 між ПАТ "ІМЕКСБАНК" та ПрАТ "ФК "Чорноморець".

Відтак, зобов'язання ТОВ "АМІКОР" за договором про відкриття кредитної лінії №71/13 від 27.08.2013 (з урахуванням додаткових угод) не втратили свого забезпечення, оскільки первісне зобов'язання, яке було припинено на підставі договору від 26.12.2014, замінено новим забезпеченням - іпотекою нежитлових будівель центрального стадіону "Чорноморець".

2.3.4. Суд зазначив, що відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 16.05.2017 банк здійснив реєстрацію за собою права власності на предмет іпотеки, а саме на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець". Таким чином, суд дійшов висновку, що здійснивши позасудове задоволення своїх вимог шляхом реєстрації за собою права власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", ПАТ "ІМЕКСБАНК" фактично прийняв нове забезпечення та відповідно всі основні зобов'язання, які були забезпечені іпотекою ПрАТ "ФК "Чорноморець" майна, у т.ч. і зобов'язання ТОВ "АМІКОР" є припиненими.

2.3.5. Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначив, що доводи скаржника з приводу того, що позивачем порушено процедуру прийняття рішення про визнання правочинів нікчемними до уваги не приймаються, оскільки відповідно до ч. 4 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів як під час дії тимчасової адміністрації, так і протягом ліквідації, у тому числі звертається до суду з відповідним позовом.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

3.1. Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.03.2018 скасувати та залишити в силі судове рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2017, а також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати за подання касаційної скарги.

3.2. В обґрунтування зазначених вимог скаржник посилається на таке.

3.2.1. Апеляційним господарським судом залишено поза увагою той факт, що у матеріалах справи відсутні докази затвердження рішення кредитного комітету зі сторони наглядової ради банку, а зміст протоколу кредитного комітету не дає підстав для висновків, здійснених судом, адже не містить ані посилання на взаємозалежність розірвання договорів застави та укладення іпотечного договору, ані твердження про заміну забезпечення.

3.2.2. Таким чином, скаржник наполягає на тому, що розірвавши договір іпотеки, банк фактично при непогашеній заборгованості за кредитним договором безпідставно відмовився від власних майнових вимог до іпотекодавця за дійсним договором забезпечення, а також від своїх прав звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості позичальника, внаслідок чого відповідний договір про розірвання є нікчемним в силу п.1 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

3.2.3. Скаржник звертає увагу на те, що при зверненні стягнення на предмет іпотеки було погашено заборгованість відмінних від позичальника, що слідує з наявної у матеріалах справи довідки з реєстру речових прав. А саме, внаслідок звернення стягнення на Предмет іпотеки, погашеною є заборгованість лише позичальників ТОВ "ТБА "Промбуд", ТОВ "КРУІЗ ДЕЛЮКС", ТОВ "КОМПАНІЯ ПО ТОРГІВЛІ" та ТОВ "МЕРЕЖА ГОТЕЛІВ ЧОРНЕ МОРЕ".

Зазначений факт встановлено постановою Рівненського апеляційного господарського суду у справі №918/539/17, від доказування якого позивач звільнений в силі вимог ч.4 ст.75 ГПК України.

3.2.4. Відтак, помилковим є посилання апеляційного господарського суду на ч.4 ст.36 Закону України "Про іпотеку", оскільки звернення стягнення відбулося в рахунок погашення заборгованості зобов'язань за кредитними договорами інших боржників, відмінних від ТОВ "АМІКОР", а тому положення цієї статті не можна застосовувати у цьому випадку.

3.2.5. Скаржник також зазначає, що звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення стадіону в позасудовому порядку, яке було здійснено АТ "Імексбанк", ніяк не спростовує нікчемність правочинів, що є предметом розгляду у цій справі, та не позбавляє банк права звернутися до суду з позовом про застосування наслідків недійсності такого правочину.

3.2.6. На думку скаржника, постанову суду апеляційної інстанції є необґрунтованою, оскільки вона ухвалена не на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, без надання оцінки усім аргументам учасників справи та всупереч висновкам щодо застосування норм права, викладеним в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України. Зокрема, мова йде про справи №914/1315/16, №914/1318/16 та №914/1318/16.

3.3. Відзивів на касаційну скаргу до суду не подано.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

4.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

4.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.2. Щодо суті касаційної скарги

4.2.1. Відповідно до частини другої пункту 1 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і далі в редакції, чинній на час запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Імексбанк") протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з тих підстав, що банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

4.2.2. Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів (частина 4 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

4.2.3. У справі, яка розглядається, судами встановлено, що кредитний договір, виконання зобов'язань за яким було забезпечено договором іпотеки, укладався на умовах забезпеченості. Проте, розірвавши такий договір іпотеки, банк (кредитор) відмовився від майнових прав, переданих йому в іпотеку, тобто відмовився від власних майнових вимог. Така відмова відбулася протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Імексбанк" (26.01.2015).

4.2.4. Отже, недійсність правочинів неплатоспроможного банку, згідно з якими банк відмовився від власних майнових вимог, установлено законом. Тобто ці правочини є недійсними (нікчемними) незалежно від часу їх виявлення уповноваженою особою Фонду. При цьому відповідно до частини четвертої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів як під час дії тимчасової адміністрації, так і протягом ліквідації, у тому числі звертається до суду з відповідним позовом.

4.2.5. Відтак, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про помилковість позиції відповідача стосовно того, що позивачем порушено процедуру прийняття рішення про визнання правочинів нікчемними.

4.2.6. Суд касаційної інстанції зазначає, що у випадку відмови від власних майнових вимог оплатність чи безоплатність відмови не впливає на вирішення питання про нікчемність правочину.

Суд першої інстанції встановив, що за нікчемним договором про розірвання договору іпотеки, укладеним між сторонами, банк (кредитор) відмовився від майнових прав, переданих у іпотеку в забезпечення виконання зобов'язання боржника за кредитним договором.

При цьому, як обґрунтовано вказано місцевим господарським судом, рішенням Господарського суду Одеської області від 30.05.2015 у справі №916/1937/15 по суті підтверджено факт нікчемності правочину про розірвання договору забезпечення з огляду на відмову банку від власних майнових вимог до іпотекодавця та від своїх прав звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості боржника. Документів, які б свідчили про виконання зазначеного рішення, матеріали справи не містять.

4.2.7. Щодо припинення зобов'язання за кредитним договором №71/13 від 27.08.2013 внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки та реєстрації за позивачем права власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", то необхідно зазначити, що в матеріалах справи також відсутні докази, які підтверджують погашення заборгованості за вказаним кредитним договором. Відтак, постанова суду апеляційної інстанції у цій справі підлягає скасуванню як така, що ухвалена внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

4.2.8. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Проте ухвалена у справі постанова суду апеляційної інстанції зазначеним вимогам не відповідає та підлягає скасуванню, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

5. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до ст.312 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

5.2. Зважаючи на зазначені вище у розділі 4 цієї постанови обставини, Верховний Суд скасовує постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 та залишає в силі законне та обґрунтоване рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2017.

6. Судові витрати

6.1. Відповідно до статті 315 Господарського процесуального кодексу України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

6.2. Враховуючи, що в даному випадку Верховний Суд задовольняє касаційну скаргу позивача, судовий збір за розгляд касаційних скарг покладається на ТОВ "УКРЇАНА".

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" задовольнити.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.03.2018 у справі №916/1889/17 скасувати.

3. Рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2017 у справі №916/1889/17 залишити в силі.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" (ідентифікаційний код 20939771, адреса місцезнаходження юридичної особи: 65044, Одеська обл., місто Одеса, проспект Шевченка, будинок 4-Д) на користь Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" (ідентифікаційний код 20971504, адреса місцезнаходження юридичної особи: 65039, Одеська обл., місто Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А) 3 200 (три тисячі двісті) грн 00 коп судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

5. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Одеської області.

6. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Мамалуй

Л. Стратієнко